ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року
м. Київ

справа № 480/2072/18
провадження № 51-3462 км 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою законного представника ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року стосовно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Миколаєва, який проживає за
адресою:

АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення злочинів, передбачених частинами 2, 3 ст. 185 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 січня 2020 року, залишеним без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року, ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів, передбачених:
- ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю даного вироку та вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2018 року ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.
Так, ОСОБА_8 у першій половині липня місяця 2018 року, приблизно о 21:00, знаходячись в с. Чумаки Миколаївського району Миколаївської області, незаконно зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , звідки таємно викрав вісім металевих пічних плит, загальною вартістю 715 грн, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 на початку серпня 2018 року, в нічний час, знаходячись в с. Чумаки Миколаївського району Миколаївської області, двічі незаконно проник до будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки таємно викрав два газових балони об`ємом 50 літрів, загальною вартістю 700 грн, чавунний казан, алюмінієві каструлю і миску, загальною вартістю 380 грн, заподіявши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 на початку серпня 2018 року, в нічний час, знаходячись в с. Чумаки Миколаївського району Миколаївської області, двічі незаконно проник до господарського приміщення на території домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_11 , звідки таємно викрав автомобільне колесо до автомобіля «Alfa Romeo», два мотка багатожильного мідного проводу, загальною вартістю 1 425 грн, два двигуна до скутера «Suzuki» та мопеду «Honda», загальною вартістю 900 грн, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі законний представник засудженого ОСОБА_7 , не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги законний представник мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, призначив ОСОБА_8 надмірно суворе покарання без врахування усіх обставин, що його пом`якшують. Крім того, посилається на те, що суд апеляційної інстанції провів апеляційний розгляд без його участі та обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження
Захисник підтримав подану касаційну скаргу, просив її задовольнити, скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Прокурор заперечив проти касаційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без зміни.
Мотиви Суду
Частиною 2 ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та правильність кваліфікації його дій за частинами 2, 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів касаційної скарги законного представника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, то вони є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Водночас покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин 2, 3 ст. 185 КК України, суд першої інстанції, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність як обставин, що пом`якшують покарання щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінальних правопорушень у неповнолітньому віці, так і обставини, що обтяжує покарання рецидиву злочину, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, перебуває на обліку в Службі у справах дітей Миколаївської районної адміністрації, думку потерпілих, які просили призначити йому суворе покарання, а також досудову доповідь органу пробації.
Таким чином, урахувавши всі обставини, які за законом мають правове значення, суд першої інстанції, належно умотивувавши своє рішення, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_8 за частинами 2, 3 ст. 185 КК України та за сукупністю злочинів і вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Колегія суддів касаційного суду уважає, що призначене ОСОБА_8 покарання саме у виді позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 50, 65 КК України.
Застосування від імені держави до особи, визнаної винною, заходу примусу відноситься до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано при постановленні вироку в цьому провадженні.
З огляду на наведене не можна визнати спроможними та переконливими доводи касаційної скарги сторони захисту щодо несправедливості призначеного судом ОСОБА_8 покарання через суворість та невідповідності його тяжкості вчинених злочинів.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції, за спільною апеляційною скаргою законного представника та обвинуваченого, доводи якої аналогічні доводам касаційної скарги, з дотриманням вимог статей 404, 405, 407, 412-414 КПК України перевірив зазначені в ній доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які залишив їхню скаргу без задоволення, при цьому належним чином умотивував своє рішення.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що перебування ОСОБА_8 у складних життєвих обставинах та скрутному матеріальному становищі, на що вказували апелянти в своїй апеляційній скарзі, не є обставинами, що істотно знижують суспільну небезпеку вчинених останнім злочинів.
Більш того, на думку Суду, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що вчинення ОСОБА_8 за невеликий період часу п`яти епізодів крадіжок вказують на системний характер вчинення останнім злочинів та схильність до їхнього вчинення.
Що стосується доводів законного представника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону проведення апеляційного розгляду без його участі та обвинуваченого, то Суд також уважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Згідно з ч. 5 ст. 44 КПК України законний представник користується процесуальними правами особи, інтереси якої він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена представнику.
За змістом ч. 2 ст. 488 КПК України законні представники викликаються в судове засідання. Їхнє неприбуття не зупиняє судового провадження, крім випадків, коли суд визнає необхідною їх участь.
Частиною 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження до суду апеляційної інстанції не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, відкривши апеляційне провадження за спільною апеляційною скаргою законного представника та обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання, належним чином повідомив учасників провадження про час та дату апеляційного розгляду.
Оскільки в поданій апеляційній скарзі не ставилось питання про погіршення становища обвинуваченого, на думку Суду, суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовано провів апеляційний розгляд з участю захисника ОСОБА_6 , у відсутність ОСОБА_8 та його законного представника, які не звертались із клопотанням про відкладення судового засідання та не повідомляли про поважність причин неприбуття.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу законного представника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 21 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_8 без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3