Справа № 562/782/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 року Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000012 від 22 лютого 2021 року по обвинуваченнюОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Здолбунів Рівненської області, українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не є військовослужбовцем строкової служби та особою з інвалідністю першої або другої групи, раніше судимого 19 вересня 2019 рокуЗдолбунівським районним судом Рівненської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 засуджений вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 вересня 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., на шлях виправлення не став і умисно ухилився від сплати штрафу.
30.01.2020 ОСОБА_3 , будучи присутнім в судовому засіданні при проголошенні ухвали, якою останньому розстрочено несплачену суму штрафу в розмірі 850 грн. на строк 3 місяці, з щомісячним платежем у розмірі 283,30 грн., повідомив про те, що з ухвалою ознайомлений і вона йому зрозуміла, однак після вступу вказаної ухвали в законну силу 07.02.2020, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою ухилення від сплати штрафу, всупереч інтересам правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та ст. 26 КВК України, без поважних причин, умисно ухилився від сплати кримінального покарання у виді штрафу, маючи реальну можливість його сплатити, при цьому не вчинив жодних дій на виконання рішення суду, свої доходи у виді грошових коштів витрачав на власні потреби.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 порушено інтереси правосуддя в частині забезпечення виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30.01.2020 та станом на 25.02.2021 не сплачено штраф в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від сплати штрафу.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до Здолбунівського районного суду Рівненської області в порядку ст. 302 КПК України, з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Із змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена у присутності захисника ОСОБА_4 , вбачається, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, тобто в ухиленні засудженого від сплати штрафу, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.
Відповідно до частин 2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 389 КК України, а саме ухилився від сплати штрафу.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.
У поданій заяві ОСОБА_3 зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені у повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення беззаперечно визнає у повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 389 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як кримінальний проступок.
Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючі матеріали відсутні.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який усвідомив протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся, сплатив штраф, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 389 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Документи кримінального провадження № 0000012 залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1