Справа № 728/1315/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/256/21
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ( в режимі відео конференції)

Розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не працюючому, одруженому, раніше не судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 серпня 2021 року, без визначенням розміру заставив.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні злочину, на наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового слідства та суду, впливати на потерпілого та свідків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати щодо ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, цілодобового арешту або застави, розмір якої суд був зобов`язаний визначити відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України.

Аргументує тим, що слідчим суддею не було перевірено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, яка слугувала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалось затримання та подальше тримання під вартою, як це було визначено Європейським Судом у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011.

Судом не було взято до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, має постійне місце проживання, одружений та чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього обов`язку.

Жоден із заявлених прокурором ризиків не був доведений, як відсутні належні докази, які б підтверджували причетність його підзахисного до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Аналізуючи висновки Європейського Суду з прав людини та оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення, захисник вважає, що прокурор та слідчий належним чином не довели слідчому судді неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на дані про його особу, та переконаний у тому, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є невмотивовано жорстоким.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 23 червня 2021 року близько 10 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання у будинку по АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання спиртних напоїв, посварився з ОСОБА_9 та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою протиправного заподіяння смерті, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого, умисно завдав два удари ножем в область шиї, тим самим спричинив тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення шиї з пошкодженням кивального м`язу зліва, щитоподібної залози, трахеї, з проникненням в ліву та праву плевральні порожнини, лівобічного пневматораксу та правобічного пневмогемотораксу, від яких ОСОБА_9 помер у приміщенні КНП «Бахмацька міська лікарня» під час надання медичної допомоги.

За даним фактом слідчим відділом ВП№1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У порядку ст. 208 КПК України 23 червня 2021 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий ОСОБА_6 .

24 червня 2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як на цьому наголошує захисник. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на початковому етапі досудового розслідування для застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено безальтернативне покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду, не зважаючи на те, що офіційно одружений, переважну більшість часу проживає один, схильний до зловживання спиртними напоями, не працює, що ставить під сумнів належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейських Суд з прав людини наголошував, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Колегія суддів погоджується з аргументами сторони обвинувачення, що будучи обізнаним про місце проживання потерпілого та свідків, підозрюваний матиме можливість впливати на їх свідчення, з метою їх зміни на свою користь.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. У даному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні жорстокого кримінального правопорушення, навмисного вбивства людини, яке як зазначено у підозрі було вчинене на ґрунті вживання алкогольних напоїв та у стані алкогольного сп`яніння, а тому суспільний інтерес вимагає відступу від принципу поваги до особистою свободи підозрюваного, який відповідає інтересам розслідування кримінального провадження, так і безпеці інших громадянам, які до вирішення питання доведеності обвинувачення чи його спростування, будуть впевненими у власній особистій безпеці.

Отже, як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності усі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід. Підстав для сумнівів у правильності прийнятого рішення, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника про обов`язок слідчого судді визначити розмір застави його підзахисному ОСОБА_6 , суперечать пункту 4 частини 4 статті 183 КПК України, в якому прямо вказано, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, слідчий суддя дотримався вимог законодавства та прийшов до вірного висновку про те, що у даному провадженні відсутні будь-які підстави для визначення розміру застави про обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , чи більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12