Справа № 461/7429/19
Провадження № 1-кп/461/112/21
УХВАЛА

18.03.2021 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представників потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.176 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

у провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.176 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про залишення без розгляду цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Україна» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення відшкодування (компенсації) шкоди, завданої кримінальним провадженням.

В обґрунтування клопотання вказує на те, що заявлений позов поданий адвокатом ОСОБА_11 , який не має повноважень на ведення цієї справи. Зокрема, зазначає, що адвокат ОСОБА_11 діє на підставі копії адвокатського свідоцтва та копії ордеру, долучених до матеріалів цивільного позову в порядку ст.128 КПК України. Однак, переглядом Єдиного реєстру адвокатів України за пошуковим параметром « ОСОБА_11 » встановлено, що відомості про такого адвоката у реєстрі не містяться, у зв`язку з чим, було направлено запит до Ради адвокатів м.Києва, яка видала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_11 . З відповіді Ради адвокатів м.Києва від 11.10.2019 року за вих.№657/1 вбачається, що Рада адвокатів м.Києва не видавала свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5933 від 13.07.2017 року, таке є недійсним та містить ознаки підроблення. Таким чином, вважає, що адвокат ОСОБА_11 не є особою, яка має статус адвоката України та набула його у встановленому законом порядку, а відтак не має права пред`являти у даному кримінальному провадженні цивільний позов, оскільки не може бути захисником у кримінальному провадженні та не має на даний час законного права на представництво інтересів і потерпілого, як адвокат. Крім того, зазначає, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 ЦПК України. Так, в позовній заяві не зазначено жодних доказів, що підтверджують викладені ОСОБА_11 обставини, відсутній перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також не вказані підстави звільнення позивача від сплати судового збору. Крім того, представник позивача ОСОБА_11 у цивільному позові не обґрунтував, яким чином він визначив суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення суміжних прав ТОВ «ТРК Україна» в розмірі 120 000 грн. Також, не додано жодних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та не зазначено жодних відомостей про те, що такі докази, які підтверджують заявлені вимоги, знаходяться у матеріалах кримінального провадження чи в іншому місці, доступ до якого в адвоката ОСОБА_11 відсутній чи обмежений.

Представник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив таке задоволити.

Обвинувачені та їх захисники вказане клопотання підтримали.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду заперечив.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 заперечив щодо заявленого клопотання, зазначивши, що є повноважним представником потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Україна», що стверджується відповідними документами.

Представники потерпілих підтримали думку адвоката ОСОБА_11 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.2, 8 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи та провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Статтею 128 КПК України визначено право особи, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.2 ст.58 та ч.1 ст.63 КПК України, представником юридичної особи, яка є потерпілим, представником цивільного позивача може бути особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо цивільним позивачем, цивільним відповідачем є юридична особа.
Захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію). Захисником не може бути адвокат, відомості про якого не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України або стосовно якого у Єдиному реєстрі адвокатів України містяться відомості про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (ст.45 КПК України).
Згідно з висновками, викладеними в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17, повноваження адвоката у кримінальному провадженні слід вважати належним чином підтвердженими, якщо захисник до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю надав хоча б один із документів, передбачених п.2 ч.1 ст.50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги).
Статтею 50 КПК України передбачено, що встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.
Відповідно до ч.2 ст.78 КПК України, особа не має права брати участь у цьому ж кримінальному провадженні як захисник або представник також у випадках:
1) якщо вона у цьому провадженні надає або раніше надавала правову допомогу особі, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка звернулася з проханням про надання правової допомоги;
2) зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю (зупинення дії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю або його анулювання) в порядку, передбаченому законом;
3) якщо вона є близьким родичем або членом сім`ї слідчого, прокурора, потерпілого або будь-кого із складу суду.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Адвокатом ОСОБА_11 на підтвердження повноважень представництва інтересів потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Україна» були подані до суду копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №5933, виданого 13.07.2017 року на підставі Рішення Ради адвокатів міста Києва від 08.06.2017 року №64 (а.с.95, т.1) та копія Ордеру серії КС №425355 від 03.01.2019 року на надання правової допомоги ТОВ «ТРК Україна» на підставі договору про надання правової допомоги №ТРК-077589/2019 від 02.01.2019 року (а.с.96, т.1).
Таким чином, суд дійшов висновку, що адвокатом ОСОБА_11 надані документи в підтвердження своїх повноважень, як представника потерпілих, які вимагаються ст.ст. 50, 58 КПК України. При цьому, жодних відомостей про те, що дія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю зупинялось та таке скасовувалось, анульовувалось, матеріали справи не містять.
З огляду викладене, суд вважає, що адвокат ОСОБА_11 може бути представником потерпілого та цивільного позивача у даному кримінальному провадженні.
Водночас, дотримання конституційних засад права на доступ до правосуддя та на правову допомогу є гарантією справедливого судового розгляду, а їх нехтування означає, що судове рішення постановлено без дотримання приписів ст.370 КПК щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підставою для його скасування.
Із системного тлумачення норм процесуального закону вбачається, що КПК передбачені певні особливості розгляду цивільного позову у кримінальному судочинстві та такий процес не є тотожнім з розглядом позову у цивільному судочинстві.

Вимоги ст.175 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви у кримінальному провадженні повинні застосовуватись в обмеженому вигляді, з урахуванням перерозподілу тягаря доказування, взаємозв`язку предмету доказування у кримінальному та цивільному провадженнях за позовом про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Правові наслідки, передбачені ст.185 ЦПК України, такі як залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви у разі недотримання вимог ст.175 ЦПК України, можуть бути застосовані судом лише тоді, коли недоліки позовної заяви унеможливлюють або суттєво перешкоджають розгляду цивільного позову по суті та ухваленню за результатами такого розгляду рішень, передбаченихст.129 КПК України.
Так, сторона захисту посилається на невідповідність позовної заяви вимогам, передбаченим ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Однак, суд критично оцінює позицію захисника, з огляду на те, що статтею 91 КПК України визначено, що, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид та розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди є обставинами, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вказані елементи предмету доказування у кримінальному провадженні тісно перетинаються із предметом доказування за позовами про відшкодування позадоговірної (у цьому випадку - деліктної) шкоди у позовному провадженні за правилами ЦПК України, та, відповідно, окремими, змістовними вимогами до оформлення позовної заяви. Це, зокрема, стосується підстави позову (виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини); ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

На відміну від цивільного судочинства, в якому обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на неї (частина перша статті 81 ЦПК України), у кримінальному провадженні доказування зазначених обставин, у тому числі, особи, яка завдала шкоди кримінальним правопорушенням, її винуватості, виду завданої кримінальним правопорушенням шкоди (майнова, моральна, фізична) та її розміру (якщо шкода має або набула характеру майнової) покладається на слідчого та прокурора (стаття 92 КПК), які наділені відповідними повноваженнями для його здійснення.

Зазначені вище відомості містяться в обвинувальному акті, а документи, якими вони підтверджуються, перебувають у розпорядженні прокурора та на відповідній стадії розгляду кримінального провадження в подальшому будуть надані суду, як докази сторони обвинувачення. Крім того, винуватість тієї чи іншої особи встановлюється за результатами розгляду справи по суті у вироку суду, а підстави для винесення такого вироку не можуть бути достеменно відомі потерпілому на момент звернення з цивільним позовом.

Викладене свідчить про формальний характер вимог щодо форми і змісту цивільного позову у кримінальному провадженні та недоцільності висування судом до цивільного позивача вимог його суворого дотримання.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Відповідно до ст.ст. 21, 61 та 128 КПК України,особі, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди гарантується право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Окрім того, відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Крім того, п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки визначені ним в клопотанні недоліки позовної заяви не створюють перешкод для розгляду цивільного позову по суті з прийняттям одного з рішень, передбачених статтею 129 КПК України, враховуючи зібрані стороною обвинувачення докази та не може бути перешкодою в реалізації права на доступ до суду .
Водночас, суд зазначає, що вищезазначена позовна заява є зрозумілою, містить чіткі вимоги та посилання на норми закону, а тому, надмірний формалізм при вирішенні питання про прийняття цивільного позову для розгляду в рамках кримінального провадження, суд вважає недоцільним.
Керуючись ст.ст. 128, 369, 372 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про залишення цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРК Україна» відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1