Справа № 592/6738/21
Провадження № 1-кп/592/438/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 27.03.2013 Сумським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці, 2) 18.07.2013 Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, 3) 27.09.2013 Сумським районним судом Сумської області, 17.12.2013 зміненого Апеляційним судом Сумської області, за ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк пять років шість місяців, 14.02.2017 звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_5 , -

встановив:

На досудовому розслідуванні ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що приблизно в листопаді 2020 року, в мережі інтернет за ціною 10 тис. грн., ОСОБА_2 придбав завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 23.11.2020, виданого на ім`я ОСОБА_2 , яке забрав у відділенні Нової Пошти № 13, що за адресою: м. Суми, вул. Ярослава Мудрого, 50. В подальшому, ОСОБА_2 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами категорії «А1», «А», «В1», «В», «С1», «С», «D1», «D», «ВЕ», «С1Е», «СЕ», «D1Е», «DЕ», зберігав та використовував завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 23.11.2020, виданого на ім`я ОСОБА_2 . 16.05.2021 ОСОБА_2 , перебуваючи за кермом транспортного засобу «РУТА», д. н. з. НОМЕР_2 , неподалік буд. 78 по вул. Горького в м. Суми, був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення правил щодо карантину людей. На вимогу співробітників патрульної поліції ОСОБА_2 пред`явив інспектору Управління патрульної поліції в Сумській області, лейтенанту поліції ОСОБА_6 завідомо підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 23.11.2020 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто використав завідомо підроблений офіційний документ. При перевірці працівниками патрульної поліції посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.2020 на ім`я ОСОБА_2 було виявлено, що дане посвідчення не було зареєстровано в автоматизованій інформаційній системі НПУ. У ході проведення огляду місця події 16.05.2021 у період часу з 22 год. 36 хв. до 23 год. 20 хв. у ОСОБА_2 вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 23.11.2020 на ім`я ОСОБА_2 , яке в подальшому направлено на експертне дослідження для проведення судово - технічної експертизи. Згідно висновку експерта Сумського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/119-21/5720-ДД від 24.05.2021 встановлено, що бланк посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 23.11.2020 ТСЦ 6343, виконане знакодрукуючим пристроєм зі струменевим способом друку; посвідчення водія не відповідає аналогічним посвідченням водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника України.

ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Під час досудового розслідування 31.05.2021 прокурор та підозрюваний уклали угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, передбаченому ч. 4 ст. 358 КК України, і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Обвинувачений ОСОБА_2 дану угоду підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що укладав її добровільно без будь-якого примусу.

Суд, дослідивши умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним, заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення обвинуваченого, вважає, що ця угода відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу та вимогам закону.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості судом під час судового засідання були з`ясовані у обвинуваченого обставини, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченому роз?яснені.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України, так як ОСОБА_2 скоїв використання завідомо підробленого документа.

При призначенні виду та міри покарання, передбаченого угодою, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи, що вчинене ОСОБА_2 кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, своїми діями фактично шкоди не завдав, тому за таких обставин суд дійшов висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, а не у виді арешту чи обмеження волі, і призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався і в судовому розгляді клопотань від учасників кримінального провадження про обрання відносно нього запобіжного заходу не надходило, тому у суду не має законних підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави 1 372 грн. 96 коп. витрат на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 394, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31.05.2021, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_2 , визнавши ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по справі: посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_1 від 23.11.2020, видане на ім`я ОСОБА_2 знищити; оптичний диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_2 , р. н. о. к. п. п. НОМЕР_3 , на користь держави 1 372 грн. 96 коп. витрат на залучення експерта, код класифікації доходів 24060300.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз?яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1