ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1612/21 Номер провадження 11-сс/814/449/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава 27 квітня 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання щодо накладення арешту на майно, вилученого 21 квітня 2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме мобільний телефон марки Samsung «galaxy А30» SM-A30FN/DS, серійний номер НОМЕР_1 imei № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 . Зобов`язано вказане майно повернути власнику, на відповідальне зберігання.

Рішення слідчого судді мотивовано, тим що в судовому засіданні не надано доказів того, що вилучений мобільний телефон містить інформацію яка підлягає експертному дослідженню, а тому подальше його утримання є необґрунтованим.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Полтавської обласної служби Полтавської обласної служби ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року скасувати та постановити нову, якою накласти арешт на мобільний телефон «Samsung Galaxy А 30» SM F30FN/DS, серійний номер НОМЕР_4 imeo № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , вилучений 21 квітня 2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні № 0000215 від 09 листопада 2020 за ч. 3 ст. 212 КК України.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є винесене з порушенням процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що телефон є засобом вчинення кримінального правопорушення, який разом з інформацією, що на ньому міститься, є необхідною умовою проведення комп`ютерно-технічної експертизи, в тому числі задля віднайдення на ньому видаленої інформації, яка може мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та її вилучення.
Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого управління ФР ГУ ДФС у Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 09 листопада 2020 року за ч. 3 ст. 212 КК України.

Як видно з матеріалів провадження, в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що службові особи низки підприємств, зареєстрованих на території Полтавської області, в період з 2016 року по теперішній час, внаслідок придбання - реалізації сільськогосподарської продукції за готівкові кошти та без відображення вказаних операцій по бухгалтерському та податковому обліках, ухилились від сплати податків на суму понад 7,6 млн. грн.

Вказаними особами організовано діяльність із закупівлі сільськогосподарської продукції (зерна кукурудзи, пшениці, сої, соняшнику тощо) за готівкові кошти у фактичних виробників такої продукції (фермерів, фермерських господарств тощо). При цьому, дані фінансові операції жодним чином не відображаються в податковій звітності суб`єктів господарювання. З метою маскування незаконного походження зерна, здійснюється його оформлення як такого, що придбане у підприємств, які мають ознаками «фіктивності».

Внаслідок таких злочинних дій службових осіб суб`єктів господарювання упродовж 2016 - 2020 років до державного бюджету не сплачено податок на додану вартість в загальній сумі понад 7,6 млн. грн.

Встановлено, що співорганізатором вказаної протиправної діяльності являється ОСОБА_7 , який відповідальний за закупівлю сільськогосподарської продукції за готівкові кошти, постійно контактує з фактичними виробниками та продавцями с/г продукції, здійснює фактичний облік придбаної та реалізованої за готівку с/г продукції.

За наявною інформацією, вищевказаний громадянин у своїй фінансово-господарській діяльності використовує реквізити ряду підконтрольних йому підприємств, а саме: ТОВ "Ліц Трейд" (34131007), СФГ "Лідія" (21059144), СФГ "Підприємець Ліц" (21059173) та інші.

14 квітня 2021 року слідчим суддею Київського районного суду м. Полтави було задоволено клопотання старшого слідчого з ОВС першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшук.

Надано дозвіл на проведення обшуку нежитлових приміщень, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та належать на праві приватної власності СФГ "Підприємець Ліц" (21059173), з метою виявлення та вилучення документів фінансово-господарської діяльності ТОВ "Ліц Трейд" (34131007), СФГ "Лідія" (21059144), СФГ "Підприємець Ліц" (21059173) за період з 01 січня 2016 по теперішній час; чорнових записів; жорстких дисків, USB-флеш накопичувачів; сім-карт для телефонів; відеореєстраторів та серверів; інших електронних носіїв інформації, які містять дані про вчинення злочинної діяльності; банківських та пластикових карток для обслуговування карткових, депозитних та кредитних рахунків; печаток та штампів вказаних суб`єктів господарювання, інших документів та носіїв інформації, що мають значення у кримінальному провадженні та відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

21 квітня 2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 14.04.2021 проведено обшук приміщень за адресою: с. Лутовинівка, вул. Короленка, 1 А, під час якого, серед іншого, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Samsung Galaxy АЗО» SM-A30FN/DS, серійний номер НОМЕР_4 imei № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 на якому міститься листування та контакти, що мають значення у кримінальному провадженні

23 квітня 2021 року старшим слідчим з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області старшим лейтенантом податкової міліції ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000215 від 09 листопада 2020 року за ч. 3 ст. 212 КК України визнано речовим доказом мобільний телефон марки «Samsung galaxy A30» SM- A30FN/DS, серійний номер НОМЕР_4 imei № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , вилучений 21 квітня 2021 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

23 квітня 2021 року старший слідчий з ОВС першого відділу кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_10 за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_11 , звернулась до Київського районного суду м.Полтави з клопотанням про накладення арешту на мобільний телефон зазначений вище.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення, в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався в клопотанні слідчий.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що після огляду телефону, який було вилучено під час обшуку, було встановлено, що він містить інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні, зокрема контакти з назвами продавців та покупців зернових; фото копії документів, в тому числі від імені СФГ «підприємець Ліц»; переписка по електронній пошті в адресу ОСОБА_7 ; повідомлення, в яких міститься інформація щодо закупівлі зернових за валюто та іншу інформацію. Крім, того як було зазначено слідчим в суді першої інстанції та прокурором під час судового перегляду, існує необхідність проведення комп`ютернотехнічної експертизи, в тому числі задля віднайдення на ньому видаленої інформації, яка може мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та її вилучення.
Отже, матеріали провадження свідчать про те, що майно, зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч.ч. 1, 3 ст. 170 КПК України, оскільки обґрунтовано визнано речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.
В даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів та проведення у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчого майно.
Таким чином, доводи прокурора є слушними з приводу того, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, яка підлягає скасуванню, а тому висновки слідчого судді щодо відсутності наявності достатніх правових підстав для арешту майна не відповідають як матеріалам судового провадження так і вимогам КПК України.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно.
Керуючись ст. ст.405, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 27 квітня 2021 року - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про накладення арешту на вилучений під час обшуку мобільний телефон задовольнити.
Накласти арешт на майно, вилучене 21 квітня 2021 року під час проведення обшуку за адресою: с. Лутовинівка, вул. Короленка, 1 А, а саме мобільний телефон марки «Samsung Galaхy A30» SM A30FN/DS, серійний номер НОМЕР_4 imei № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4