Справа № 638/6129/21
Провадження № 1-кс/638/993/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засіданнь ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання дізнавача СД Харківського РУП № 3 в Харківській області рядовим поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 17.04.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

встановив:
26.04.2021 до суду звернувся дізнавач з клопотанням про арешт на вилучене 20.04.2021, в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Тобольська, 103, майно, а саме автомобіль марки «ГАЗ 330232-414» з д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору з відкритим металевим кузовом.

В судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа та його представник просили відмовити в клопотанні посилаючись на те, що предметом злочину не є авто третьої особи, пройшли строки розгляду клопотання про арешт майна, передбачені КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Тобто, дізнавач не має повноважень відповідно до КПК України, звертатися до суду з клопотанням про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що дізнавача СД Харківського РУП № 3 в Харківській області рядовим поліції ОСОБА_5 звернувся 19.04.2021 до прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 з клопотання про перекваліфікацію та зміну підслідності, але рішення прокурора по клопотанню дізнавача в матеріалах клопотання відсутнє.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що з клопотанням до слідчого судді може звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, окрім цього, повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.
Беручи до уваги вищевикладене, клопотання дізначача слід повернути прокурору для виконання вимог ст. 171 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:
Матеріли клопотання дізнавача СД Харківського РУП № 3 в Харківській області рядовим поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000446 від 17.04.2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами ст. 171 КПК України, надавши для цього строк 72 години з моменту отримання повного тексту ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1