Справа №635/3652/21
Провадження по справі №1-в/635/424/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

секретар судових засідань - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія Хо100» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 засуджений вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 березня 2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 7КК України призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 грудня 2017 року, у виді 4 років б місяців позбавлення волі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2021 року вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 березня 2018 року приведений у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст.74 КК України; ОСОБА_5 визначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 4 років обмеження волі, остаточне покарання ОСОБА_5 . За вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 березня 2018 року, яким відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, зарахований вирок Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 грудня 2017 року визначено у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 08 листопада 2017 року,

Кінець строку відбування покарання - 19 лютого 2022 року.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений працевлаштований до промислової зони установи до інструментальної дільниці, стягнень не має, має п`ять заохочень, на заходи виховного впливу реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, приймає участь в програмі диференційованого впливу на засуджених «Професія», відбув 2/3 фактичного строку покарання.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Інші особи, які беруть участь у справі, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, він з 08 листопада 2017 року знаходиться в місцях позбавлення волі. З 03 квітня 2018 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби старшиною внутрішньої служби ОСОБА_7 , погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 від 21 квітня 2021 року, засуджений характеризується з позитивного боку, дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений п`ять разів, стягнень не має; працевлаштований до промислової зони установи до інструментальної дільниці, до праці ставиться з розумною ініціативою, поставленні завдання виконує своєчасно і якісно; підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться із зацікавленістю; відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи ; відповідно до ст. 127 КВК України приймає участь у роботі самодільних організацій, входить до складу ради колективу засуджених; відповідно до ст.ст. 110, 112, 113 КВК України підтримує соціально-корисні зв`язки з тіткою шляхом листування, телефонних розмов, отримання посилок та передач. Згідно довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 , складеної заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату, складеної бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у період відбуття покарання з квітня 2018 року по лютий 2021 року був працевлаштований до інструментальної дільниці установи, цехів №1,2,3, де виконував роботи з механічної обробки деталей, заточування ножів, виготовлення деталей до тракторів, був шліфувальником, токарем, фрезерувальником, слюсарем-інструментальником, не працював у серпні 2018 року та у січні 2019 року. Згідно медичної довідки начальника Темнівської багатопрофільної лікарні №100 ОСОБА_12 , У ОСОБА_5 встановлений діагноз: ВРВ гомілок, ХВН 1 ст. Дисцикуляторна токсична (в/ наркоманія), енцефолопатія І-П ст. з лікворно-венозною гіпертензією. ОХЗ грудного відділу хребта.

Однак, не зважаючи на таку характеристику засудженого ОСОБА_5 , підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання 1 заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_5 , останній має дев`ять непогашених судимостей, а саме був засуджений:

1.26 січня 1999 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 111, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 215 КК України (в редакції закону 1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 вересня 1999 року у зв`язку зі застосуванням амністії;

2.18 жовтня 2001 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців позбавлення волі,

3.01 квітня 2003 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 31 березня 2005 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 21 день;

4.28 грудня 2005 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23 травня 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 8 місяців 12 днів;)

5.05 рудня 2008 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 2 ст.309, ст. 71 КК України 2 років 6 місяців позбавлення волі,

6.03 травня 2012 року Рубежанським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки;

7.23 травня 2013 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

8.26 грудня 2017 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

9.16 березня 2018 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років б місяців позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_13 відбуває покарання за вироком Сєверодонецького районного суду Луганської області від 16 березня 2018 року за вчинення кримінальних правопорушень, які Відповідно до вимог ст. 12 КК України (в редакції закону, який діяв на час вчинення) відносились до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, обтяжуючою обставиною судом визнано рецидив злочинів.

Суд враховує ту обставину, що до засудженого вже неодноразово застосовувалось звільнення від відбування покарання умовно-достроково, зокрема за вироком Сєверодонецького районного суду Луганської області від 01 квітня 2003 року, вироком Сєверодонецького районного суду Луганської області від 28 грудня 2005 року, а також Звільнення від відбування покарання з випробовуванням, зокрема за вироком Рубежанського районного суду Луганської області від 03 травня 2012 року, однак засуджений належних висновків для себе не робив та вчиняв нові злочини як в період іспитового строку та і в період умовно-дострокового звільнення. Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений жодним чином не довів, що він сумлінною поведінкою та ставлення до праці став на шлях виправлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08 листопада 2017 року, за час тримання в слідчому ізоляторі м. Старобельська характеризувався з посереднього боку, стягнень на заохочень не мав, до праці не залучався. З 03 квітня 2018 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія М№100».

Згідно Витягу з протоколу №38 від 16 вересня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія Меї100» по розгляду матеріалів щодо | умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення засудженого на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Після відмови комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженому ОСОБА_5 як особі, яка не довела свого виправлення, до останнього було застосовано лише одне заохочення - 20 квітня 2021 року, незадовго до звернення до суду із даним поданням.

Як вбачається зі змісту довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню За вироком СУДУ від 20 квітня 2021 року, складеної бухгалтером ОСОБА_10 на виконанні в бухгалтерії Темнівської виправної колонії (Ме100) знаходиться виконавчий лист про відшкодування шкоди з ОСОБА_5 на загальну суму 27642,63 за вироками суду відносно ОСОБА_5 . Станом на 20 квітня 2021 року за виконавчим листом утримано 2169,78 гривень, залишок заборгованості складає 25472,85 гривень. Процесуальні витрати за вироками суду складають 6327,68 гривень, станом на 20 квітня 2021 року засуджений ОСОБА_5 достроково відшкодував 645 гривень, залишок заборгованості складає 5682,58 гривень. Отже, засуджений, достовірно знаючи про наявність таких витрат, будучи працевлаштованим в установі виконання покарань та отримуючи заробітну плату, за весь час відбування покарання відшкодував лише 645 гривень, матеріали справи не містять жодних даних про те, що засуджений, отримуючи заробітну плату, мав перешкоди для відшкодування судових витрат та матеріальної і моральної шкоди у повному обсязі. Матеріали особової справи на засудженого не містять даних і щодо здійснення засудженим будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення процесу відшкодування судових витрат та завданої злочином шкоди з моменту постановлення вироку суду, що могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 березня 2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 березня 2018 року та вважає подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1