Провадження № 1-кп/537/69/2021
Справа № 537/4560/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2021 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження внесеного в ЄРДР за №0000512 від 13.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, розведеного, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.09.2020 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ст..126-1 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок за наступних обставин: 26.10.2020 року до Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області надійшло на виконання розпорядження та дві копії вироку Крюківського районного суду від 10.09.2020 у відношенні ОСОБА_4 .

27.10.2020 засуджений ОСОБА_4 з`явився за викликом до Крюківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Полтавській області, де був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та попереджений про відповідальність за ухилення від відбування даного виду покарання, про що останній власноруч заповнив підписку встановленого зразку.

27.10.2020 засуджений ОСОБА_4 під підпис був ознайомлений з направленням до KП «Спеціалізований комбінат ритуальних послуг» (вих.№ 25/14/5223-20 від 27.10.2020), відповідно до якого він повинен приступити до відпрацювання громадських робіт з 27.10.2020. У своєму поясненні від 27.10.2020 засуджений ОСОБА_4 пояснив, що йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, що він отримав направлення до KП «СКРП» та 27.10.2020 йому необхідно з`явитися для відпрацювання покарання, що поважність причин невиходу на громадські роботи має бути документально підтверджена, а також наслідки у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

27.10.2020 ОСОБА_4 з`явився до KП «Спеціалізований комбінат ритуальних послуг» де власноручно написав заяву про прийняття безоплатно для відпрацювання громадських робіт на Новоміському кладовищі на підставі якої KП «Спеціалізований комбінат ритуальних послуг» видано наказ про прийняття на роботу №313-0 від 27.10.2020. 27.10.2020 ОСОБА_4 пройшов заняття з охорони праці та техніки безпеки при проведенні запланованої роботи під час відбування у вигляді громадських робіт та під підпис був ознайомлений із графіком виходу на роботу.

28.10.2020 ОСОБА_4 приступив до виконання громадських робіт, однак 29.10.2020, 30.10.2020, 31.10.2020, 02.11.2020, 03.11.2020, 04.11.2020, 06.11.2020, 07.11.2020, 10.11.2020, 11.11.2020, 12.11.2020, 13.11.2020, 14.11.2020, 07.12.2020, 08.12.2020 останній, без поважної причини, на роботи не з`явився, таким чином, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів, та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи з прямим умислом, направленим на невиконання покарання у вигляді громадських робіт відповідно до графіку виходу на роботу, безпідставно допустив невихід на роботу більше двох разів протягом місяця, ухилившись, таким чином, від відбування громадських робіт.

Своїми умисними діями, що виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав повністю і заявив клопотання про скорочений порядок судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням.

Прокурор не заперечував проти такого порядку розгляду справи і суд згідно ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно вчинив проступок при обставинах, які вказані в обвинувальному акті, а саме частково ухилився від виконання призначених громадських робіт без поважних причин. Щиро розкаюється в скоєному прохає його суворо не карати, зробив належні висновки і запевняє, що більше злочинів вчиняти не буде.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України вина останнього повністю підтверджується іншими доказами по справі :

- направленням до KП «Спеціалізований комбінат ритуальних послуг» (вих.№ 25/14/5223-20 від 27.10.2020) на роботи ;

- наказом № 313-0 від 27.10.2020 року про прийняття на роботу і довідкою про відпрацьовані години.;

ІV. Оцінка суду.
Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Так, надаючи оцінку показанням обвинуваченого суд вбачає, що обвинувачений вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт без поважних причин, що підтверджується письмовими доказами. Викладені обставини, дають обґрунтовані підстави показання обвинуваченого ОСОБА_4 вважати правдивими та достовірними. Жодних підстав ставити їх під сумнів, суд не вбачає.
Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального проступку, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального проступку, також, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального проступку, що можливо встановити із показань самих обвинуваченого та дослідженими письмовими доказами.

Всі докази на підтвердження вказаних обставин оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним проступку передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України, а саме ОСОБА_4 вчинив ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Вина ОСОБА_4 виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.
V. Призначення покарання.
Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_5 , згідно вимоги ДІТ МВС України раніше судимий, на психоневрологічному диспансерному обліку не перебуває, в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансері перебуває на обліку з діагнозом алкоголізм, працездатний, однак офіційно не працює, тобто не займається суспільно - корисною працею, по місцю проживання характеризується посередньо, неповнолітніх дітей на утриманні не має.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття, так як щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України судом не встановлені.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 389 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Враховуючи думку прокурора щодо призначення покарання, який вважає визначити покарання обвинуваченому в межах санкції частини статті КК України у виді позбавлення волі, думку обвинуваченого, встановлені обставини справи, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення, виховання, соціальна реабілітація обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів можливі без реального відбуття ним покарання, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними. Також, враховуючи що відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування запобіжний захід обирався у виді виклику, враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

VІ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Цивільні позови під час судового розгляду не заявлялись, судові витрати по кримінальному провадженню відсутні, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст.66,67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 місяця арешту.

На підставі ст.72 КК України не відбута частина покарання за попереднім вироком складає 70 годин громадських робіт, що в перерахунку 8 годин громадських робіт за 1 день арешту складає 8 днів арешту.

На підставі ст.71 КК України до покарання за даним вироком повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 10.09.2020 року, а саме 8 днів арешту і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 місяця 8 днів арешту.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1