Номер провадження: 11-кп/813/1263/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №003421 від 30.06.2019 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 рокубув продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюобвинуваченому ОСОБА_7 до 25.05.2021 року, оскільки суд прийшов до висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинувачених був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Зміст вимог апеляційних скарг.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати ухвалу суду та обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що встановлені судом ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.

Суд не дав оцінку доводам сторони захисту щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З ухвали суду незрозуміло, що суд розглядав усне або письмове клопотання прокурора, чи за власною ініціативою суду вирішив питання щодо продовження строку запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про подовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Згідно ч.3 ст. 392 КПК України, ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.422-1 КПК України, якою передбачений порядок перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовуються з суду першої інстанції:
-ухвала про продовження строку тримання під вартою;
-клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, приходить до наступного.

Так, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за №003421 від 30.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 увчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до положень кримінального процесуального закону, встановлення доведеності вини ОСОБА_7 або встановлення невинуватості останньогоу вчинені інкримінованого кримінального правопорушення відноситься до виключної компетенції суду першої інстанції

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перевіряється.

Оскаржуваною ухвалою суду від 26.03.2021 року був продовжний строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 25.05.2021 року, так як прокурором доведено, що заявлені ризики не зменшилися, вони виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також доведено обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Зокрема, в ухвалі суд першої інстанції встановив, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, а саме, що не зменшилися заявлені прокурором ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на вагомість та тяжкість висунутого обвинувачення, а також тієї обставини, що не усі свідки та учасники кримінального провадження допитані.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що доцільно подовжити термін тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на даній стадії процесу, так як застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним на теперішній час ризикам є недостатнім. Суд не має можливості закінчити судовий розгляд кримінального провадження у визначений строк дії попередньої ухвали суду про подовження строку тримання під вартою з поважних причин.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були встановлені в попередніх судових рішеннях, якими вирішувалося питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України, за вчинення якого в разі доведеності під час розгляду кримінального провадження вини ОСОБА_7 , передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, наявні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, апеляційний суд вважає, що не зменшився ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності,перебуваючи на волі та будучи обізнаним про місце проживання свідків та потерпілого, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою зміни останніми показань.

Таким чином, на думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

При розгляді питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті обставини, які зазначені в апеляційній скарзі захисника.

До апеляційної скарги не додані документи, які б вказували на наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що незрозуміло за яких обставин суд вирішив питання про продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд не приймає до уваги, так як з ухвали суду вбачається, що прокурор заявив письмове та усне клопотання про продовження строку тримання під вартою.

На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини, встановлення яких є обов`язковим при продовженні тримання особи під вартою, відповідно до приписів ст.ст. ст. 199, 331, 422-1 КПК України, врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, так як більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання наявним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №003421 від 30.06.2019 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 09.04.2021 року, о 10 годині 00 хвилин, в залі судових засідань №10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3