Київський апеляційний суд
Категорія: ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року включно.
Обґрунтовуючи прийнятне рішення, суд першої інстанції, з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , який хоча і має міцні соціальні зв`язки, але перебуваючи в статусі підозрюваного, знову був повідомлений про підозру, а тому суд вважав, що ризик ухилення від суду та вчинення нового кримінального правопорушення є реальним, при тому, що належні гарантії, які б переважали наявні ризики та свідчили про забезпечення явки обвинуваченого до суду відсутні. Крім того, як зазначено в судовому рішенні, на даний час можливість незаконного впливу з боку обвинуваченого на потерпілих та свідків продовжує існувати, що свідчить про можливість перешкодити виконанню завдань кримінального провадження. Вказав суд і на те, що дані про те. що обвинувачений не має судимостей, проживає в м. Києві, а також те, що до матеріалів кримінального провадження долучені певні документи щодо стану його здоров`я батьків не можуть бути безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки самі по собі не свідчать про відсутність ризиків. Крім того, відомості, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, зокрема, за станом здоров`я, в матеріалах провадження відсутні.
А тому, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканість, закріпленого у ч. 2 ст. 29 Конституції України, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та недоторканість.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та застосувати до обвинуваченого, за наявності підстав, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, або визначити заставу у розмірі від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, захисник звертає увагу, що
- ОСОБА_7 під вартою перебуває з 27 травня 2017 року, тобто більше ніж 3 роки 5 місяців;
-обвинувачений, дізнавшись, що перебуває у розшуку, самостійно прийшов до слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м Києві, що свідчить про те, що ОСОБА_7 не мав і не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка тощо; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сторона захисту вважає, що ризики, на які посилається прокурор в клопотанні, нічим не підтверджені та не мають під собою будь-якого підгрунття, а зазначення прокурором про вчинення 11 втеч зі спеціалізованого закладу, а також підбурювання деяких осіб до невиконання рішення суду та вчинення незаконних дій з наркотичними засобами, які інкримінуються ОСОБА_7 належним чином не обґрунтоване та не підтверджено доказами. При цьому сама по собі тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою останнього.
Захисник звертає також увагу, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має задовільні характеристики за місцем проживання, має стійкі соціальні та побутові зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні перебувають батьки матір ОСОБА_9 , 1959 р.н., яка є інвалідом 3-ої групи з 2014 року та батько ОСОБА_10 , 1959 р.н., який має низку захворювань.
В апеляційній скарзі сторони захисту зазначено і про те, що потерпілі та свідки в даному провадженні допитані, судом першої інстанції залишилось дослідити два відеозаписи та речові докази у провадженні, що свідчить про зменшення ризиків, які б виправдовували тримання обвинуваченого під вартою.
Від інших учасників провадження апеляційних скарг не надходило.
Вислухавши пояснення обвинуваченого та захисника, які в повному обсязі підтримали апеляційну скаргу останнього про скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року та зміни запобіжного заходу на домашній арешт, думку прокурора, яка вважала рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається із матеріалів контрольного судового провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на етапі судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Висновок суду щодо наявності підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження, відповідає вимогам закону і з таким висновком погоджується колегія суддів.
Так, судом першої інстанції було враховано конкретні обставини кримінального провадження, суспільна небезпечність злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , особу обвинуваченого.
Приймаючи до уваги тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, зважаючи на підвищену ступінь суспільної небезпечності злочинів, за якими обвинувачується ОСОБА_7 , його стан здоров`я, який не перешкоджає перебуванню останнього в умовах слідчого ізолятора, а також те, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, що обвинувачений може ухилятись від суду, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджують на даному етапі провадження у справі потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними даними, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та хворих батьків, позитивні характеризуючі дані - не можуть свідчити про відсутність наведених вище ризиків.
Слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи сторони захисту в апеляційній скарзі в частині недоведеності вини ОСОБА_7 - не можуть бути предметом даногоапеляційного розгляду.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 19 січня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року включно - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4