УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув матеріали кримінальних проваджень№0002475, № 0000745 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2019 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

- визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з ДУ «Казанківська ВК №93»),
захисник ОСОБА_8

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник просить вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2019 року, відносно ОСОБА_6 змінити, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, в іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2019 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 13450 (тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят грн.) 37 коп..

Даним вироком ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ТДВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3576 (три тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 33 коп..

Ухвалено стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1000 (одну тисячу) грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.
Апелянт не оспорюючи фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів та кваліфікацію його дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні, оскільки, на його думку, судом не правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині незастосування закону, який підлягав застосуванню та призначено покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, оскільки таке покарання за своїм розміром є явно несправедливим через його суворість.

Апелянт зазначає, що, суд першої інстанції, встановивши наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, врахувавши відношення ОСОБА_6 до скоєного, а також вік та стан його здоров`я, повинен був застосувати принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, а не їх часткове складання.

Апелянт вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 надто суворим.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом встановлено, що 25 червня 2018 року приблизно о 05:15 годині ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов до офісної будівлі, де помітив на 3 поверсі кабінет №332, і в цей час у нього виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна.

З метою реалізації свого умислу, направленого на таємне викрадення майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом пошкодження дерев`яних дверей за допомогою викрутки, проник до вказаного приміщення, звідки таємно викрав майно, а саме: перфоратор "Bosch GBN 2600", вартістю 2600 гривень та ударну дриль марки "Bosch GSB 13RE", вартістю 976,33 гривень, яке належить ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування", розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" матеріальну шкоду на загальну суму 3576,33 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно.

Крім того, 10 липня 2018 року приблизно о 09:30 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у офісній будівлі, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 1, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з пункту охорони таємно викрав мобільний телефон марки "Motorola ХТ1723 Moto С Plus Starry Black", вартістю 2000 грн., який належить ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2000 гривень.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 21 липня 2018 року приблизно о 10:00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи на 5 поверсі у приміщенні Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 27/1, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з кабінету №5 таємно викрав ноутбук марки "Acer Extenza", вартістю 1000 гривень, який належить Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив Миколаївському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України матеріальну шкоду на загальну суму 1000 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 25 серпня 2018 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи на 2 поверсі у приміщенні ТСО "Україна", яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Шевченка, 71, в актовому залі на столі побачив фотоапарат марки "Nikon D3100" та об`єктив марки "Tamron AF70-300mm F/4-5.6 Di", реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав фотоапарат "Nikon D3100", вартістю 3899,33 гривень та об`єктив марки "Tamron AF70-300mm F/4-5.6 Di", вартістю 2166,67 гривень, який належить ОСОБА_10 спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 6066 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 28 серпня 2018 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи у аптеці ФОП " ОСОБА_11 ", яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, зі столу таємно викрав нетбук марки "Asus Ее PC", вартістю 750 гривень, який належить ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 750 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 01 вересня 2018 року, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Центру первинної медико-санітарної допомоги № 4, яке розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 6, помітив кабінет №37, і в цей час у нього виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, шляхом підбору ключа проник до вказаного приміщення, звідки таємно викрав ноутбук марки "Asus X55A-SX208", вартістю 3533 гривень, який належить ОСОБА_13 чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3533 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчинене повторно.

Крім того, 31 січня 2019 року близько 09:40 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 шляхом вільного доступу зайшов до кабінету № 1, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 1, та який винаймає МФ ПАТ "Укртелеком". Зайшовши до приміщення кабінету, у який вхідні двері були не зачинені, ОСОБА_6 помітив на столі мобільний телефон марки "Samsung Galaxy Y" GT-S5360TKASEK, який належить ОСОБА_14 .. Помітивши вказаний телефон, у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, скориставшись тим, що його дії були не помітні для ОСОБА_14 та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки "Samsung Galaxy Y" GT-S5360TKASEK, вартістю 300 гривень, який належить ОСОБА_14 розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 300 гривень.

Вказані дії ОСОБА_6 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній сказі, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчиненні цих злочинів.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів та його особі, то апеляційний суд вважає їх неприйнятними.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України врахував тяжкість вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2013 року перебуває на обліку в ОНД з діагнозом: "РПП внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності", обставини, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також взяв до уваги обставини скоєння злочинів, форму вини, мотиви та способи їх вчинення, та призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій частин ст. 185 КК України.

Враховуючи особу обвинуваченого, кількість епізодів злочинної діяльності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.ч. 2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на вказаний у вироку строк, належним чином його вмотивувавши.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_6 злочинів, даних про особу обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та є надто суровим апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на відношення обвинуваченого до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, його вік та стан здоров`я, як на підстави для пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, є неприйнятним, оскільки, вказані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, характеризується негативно, вчинив сім епізодів злочинів, за які він притягується до кримінальної відповідальності за цим кримінальним провадженням, що свідчить про його антисоціальну поведінку та стійке небажання стати на шлях виправлення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей закону за якими його засуджено та застосував принцип часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів при застосуванні положень ч. 1 ст. 70 КК України.

При цьому, судом першої інстанції у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Обвинуваченому ОСОБА_6 призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За такого доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника щодо неправильного застосування судом першої інстанції принципу призначення обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, не заслуговують на увагу. На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при призначенні покарання вірно застосовано норми ч. 1 ст. 70 КК України щодо принципу часткового складання покарань ОСОБА_6 за сукупністю злочинів.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченому призначеного судом покарання та застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 травня 2019 року, стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді