ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/1956/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1005/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Дергачівскького районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 , -
В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дергачівскького районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000096 від 17.04.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення, районний суд зазначив, що в обвинувальному акті зазначена правова кваліфікація дій ОСОБА_8 - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, кваліфікуючими ознаками якої є: «вчинена за попередньою змовою групою осіб», «поєднана з проникненням у приміщення чи інше сховище» та «вичинена в особливо великих розмірах». Тобто стороною обвинувачення перераховані кваліфікуючі ознаки злочину, передбачені ч.ч. 2, 3, 5 ст. 185 КК України. Крім того, у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України крадіжку. Таке формулювання крадіжка, відповідає ч. 1 ст. 185 КК України, а обвинувачення пред`явлено за ч. 5 ст. 185 КК України. Отже, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення за ч. 5 ст. 185 КК України суперечить правовій кваліфікації, що є порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Судом першої інстанції також зазначено, що згідно правової кваліфікації дій ОСОБА_8 , він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне поводження зі зброєю і бойовими припасами. З викладу фактичних обставин також вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному поводженні як зі зброєю, так і з бойовими припасами. Натомість у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 263 КК України незаконне поводження із зброєю. Незаконне поводження з бойовими припасами у формулюванні обвинувачення відсутнє. Таким чином, виклад фактичних обставин, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України містять істотні розбіжності.
Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, місцевий суд також вказав, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 анкетні відомості потерпілого ОСОБА_9 містять виправлення. За зазначеними в обвинувальному акті адресами потерпілі неодноразово викликалися, але у судові засідання не з`являлися, що перешкоджає розгляду кримінального провадження.

Не погодившись із зазначеним рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду, у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження
В обґрунтування своєї вимоги апелянт вказує на те, що суд безпідставно повернув прокурора обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , оскільки він повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України; суд піддався порівнянню правової кваліфікації із сформульованим обвинуваченням, що взагалі не передбачено кримінальним процесуальним законодавством на стадії підготовчого засідання, як не передбачено і те, що суперечність між правовою кваліфікацією та сформульованим обвинуваченням є підставою для повернення обвинувального акту. Фактично суд не перевірив обвинувальний акт на відповідність, тобто на наявність відомостей, що передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а проаналізувавши викладені в ньому обставини дав оцінку сформульованому обвинуваченню, у тому числі і щодо повноти та правильності кваліфікації пред`явленого обвинувачення, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому вийшов за межі своїх повноважень, оскільки, виконуючи вимоги ст. 314 КПК України, що регламентує порядок проведення судом підготовчого судового засідання за пред`явленим обвинуваченням, на даній стадії судового розгляду не вправі давати будь-яку оцінку формулюванню обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, зважаючи на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Вимоги до обвинувального акту викладено в ст. 291 КПК України.

У відповідності до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

За приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншим, має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Разом з тим, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт для усунення недоліків, дійшов помилкових висновків про порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, районний суд послався на те, що всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_8 яке суперечить правовій кваліфікації.
Висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачення сформульовано неповно, не конкретно та містить протиріччя, є передчасними.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Отже, поняття «обвинувачення» включає в себе такі складові елементи як виклад фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення.
При цьому, відповідно до постанови судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України по справі № 5-328кс16 від 24.11.2016 року «формулювання обвинувачення» - це короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі.
Враховуючи вищезазначене колегія суддів не погоджується з висновками районного суду щодо відсутності в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 формулювання обвинувачення та вважає, що зазначене формулювання обвинувачення разом з викладом фактичних обставин злочину та кваліфікацією злочину (арк. 1-3 т.1), не можна вважати незрозумілим, неконкретним та таким, що перешкоджає належному розгляду провадження в суді.
З урахуванням такої стадії судового розгляду, як підготовче судове засідання, будь-яка оцінка пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
До того ж, процесуальна оцінка зазначених вище обставин, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками лише судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в обвинувальному акті №0000096 стосовно ОСОБА_8 прокурором змістовно та послідовно викладено обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення, що в повному обсязі дозволяє стороні захисту зрозуміти суть пред`явленого обвинувачення та можливість суду роз`яснити його обвинуваченим (арк.1-3 т.1).
Якщо під час судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини, то питання зміни обвинувачення можливо вирішити шляхом застосування вимог ст.ст.337-339 КПК України.
Посилання суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 невірно зазначені анкетні відомості потерпілого ОСОБА_9 також є помилковим, оскільки матеріали судового провадження містять відомості про те, що судові виклики раніше вручалися потерпілому ОСОБА_9 за адресою, що зазначена в обвинувальному акті (арк.197, 223 т.1), а інші судові повідомлення поверталися до суду першої інстанції у зв`язку з іншими причинами, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.
Також матеріали судового провадження містять клопотання потерпілого ОСОБА_9 про розгляд судового засідання без його участі, в якій він зазначив адресу для листування: АДРЕСА_1 , тобто таж сама адреса, яка міститься в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 (арк. 3, 239 т.1).
Тобто, на момент звернення прокурора до суду першої інстанції з обвинувальним актом стосовно ОСОБА_8 , прокурором виконані вимоги п.3 ч.2 ст.291 КПК України.
Таким чином суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.
Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст. 370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Дергачівскького районного суду Харківської області від 02 листопада 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді