Справа № 645/6482/19
Провадження №1-кп/645/244/21
У Х В А Л А
Іменем України

05 липня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі

колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисників - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 20.06.2019 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України,

встановив:

15.10.2019 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000087, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 321 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану кримінальну справу визначено колегію суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_16 , суддів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Ухвалою колегію суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31.10.2019 року дане кримінальне провадження направлено до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про направлення з одного суду до іншого.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 11.11.2019 року відмовлено у задоволенні подання Фрунзенського районного суду м. Харкова про направлення даного кримінального провадження до іншого суду.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2019 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Матеріали кримінальної справи свідчать, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 192 100 грн.
Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2021 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24.07.2021 року, зменшено розмір застави, визначений ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 20.04.2019 року, зі 100 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
30.10.2019 року обвинувачену ОСОБА_7 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави у розмірі 288 150 грн. згідно ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року.
23.12.2019 року обвинувачену ОСОБА_6 звільнено з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави у розмірі 576 300 грн. згідно ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.12.2019 року.
Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 також звільнені з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у зв`язку зі сплатою застави, визначеної під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з існуванням ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор вказав, що на теперішній час свідки та обвинувачені у судовому засіданні ще не допитані, тому з боку обвинуваченого є можливість здійснювати на свідків та інших обвинувачених незаконний вплив, надаючи необхідні відомості, для дачі відповідних показів, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні, а також наявний ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки інкриміновані правопорушення вчинялись протягом тривалого часу, обвинувачені легальних джерел існування на момент вчинення злочинів не мали. На теперішній час заявлені ризики не зменшилися. Крім того, характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання осіб під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, в інший спосіб, як тримання обвинувачених під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 заперечував проти продовження строків тримання обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на те, що ОСОБА_8 з жовтня 2019 року перебуває під вартою, його вина за обвинуваченням не доведена, свою провину обвинувачений заперечує та бажає довести свою невинуватість у суді. Немає жодних обґрунтованих підстав вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може зникнути від суду та впливати на свідків. Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце мешкання в Харківській області, неповнолітнього сина ОСОБА_19 , матір похилого віку. Вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою доцільно змінити на цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_8 та інші обвинувачені, захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 підтримали думку захисника ОСОБА_22 .
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням застави у розмірі 192 100 грн.
Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.05.2021 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24.07.2021 року, зменшено визначений ОСОБА_8 ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.04.2019 року, зі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 192 100 грн. до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 600 грн., який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.
Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювані могли здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
23.10.2020 року по кримінальній справі був розпочатий судовий розгляд та з`ясовано, що інкриміноване обвинувачення усіма обвинуваченими не визнається, в подальшому підлягають дослідженню докази по справі, зокрема письмові та речові докази сторони обвинувачення, допит свідків обвинувачення.
Вирішуючи питання відкладення судового розгляду справи у відповідність до вимог ст. 331 КПК України суд розглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру обвинуваченому ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.4 ст.321 КК України за вчинення яких передбачено покарання в т.ч. у виді позбавлення волі, на строк до дванадцяти років позбавлення волі, зібраними під час досудового розслідування доказами. Обвинувачення містить посилання на чисельну кількість злочинних епізодів, інкримінованих обвинуваченим. При цьому колегія суддів враховує, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжких та тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вчинене організованою групою, активну участь в організованій групі відповідно до сформульованого обвинувачення вказаних осіб, створення розгорнутої схемі збуту наркотичних засобів, а також каналів постачання наркотичних засобів, вчинення яких мають особливо актуальну небезпеку для українського суспільства, здоров`я населення, рівня його моральності, зокрема, для молодого покоління.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_8 .
Так, відповідно до обвинувального акту, вбачається, що ОСОБА_8 , будучи членом організованої злочинної групи, вчинив 16 епізодів кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення.
На думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки зазначені злочини відносяться до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.
Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, побоюючись суворості передбаченого покарання, можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати наявність ризиків, на які вказує прокурор, виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_8 , який хоча і є раніше не судимою особою, у вживанні наркотичних, психотропних речовин помічений в минулому не був, проте на момент інкриминуємих йому подій не мав підтвердженого джерела матеріального існування, не може довести суду його розмір, сталої трудової діяльності не має, в той час, як звинувачується у чисельній кількості злочинних епізодів, вчинених із тотожними ознаками, з метою отримати неправомірний систематичний дохід. Твердження про наявність міцних соціальних зав`язків, зокрема прийняття реальної участі на утриманні неповнолітньої дитини, похилої матері колегії суддів не доведені.
Виходячи із суспільної небезпечності дій, які викладені у сформульованому прокурором обвинуваченні, їх тривалості та сталості, перебування на волі без внесення застави, як гарантії покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, виходячи із тяжкості передбаченого покарання, обвинувачений може вдатися до спроби вплинути на не допитаних судом інших обвинувачених, свідків, експертів, переховуватися від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Колегія суддів вважає, що з огляду на фактичні обставини цього кримінального провадження, зокрема обвинувачення, що пов`язане з активною участю ОСОБА_8 у складі організованої групи; кількість вчинених епізодів злочинів (за ч.3 ст.307 КК України 10, за ч.4 ст.321 КК України 6); ступінь тяжкості вчинених злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів, із корисливих мотивів та з метою збагачення; даних про особу обвинуваченого, продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, які були на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжують існувати, є суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються відомостями матеріалів судового провадження та висновками суду, що зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого щодо недоведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження, свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, можливість впливати на свідків чи вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищенаведені відомості, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду спрваи ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого ОСОБА_8 та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування обраного їм запобіжного заходу.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 02 вересня 2021 року.
Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3