Житомирський апеляційний суд
Справа №287/2117/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
скаржника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 28 січня 2021 року,

в с т а н о в и в:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 25.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000020 від 28.03.2019 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, оскільки з моменту внесення відомостей до ЄРДР в даному кримінальному провадженні минуло 12 місяців, було проведено всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, але жодній особі в даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру, а тому у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування слідчим на підставі абз.12 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження було закрито.
В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку із неповнотою судового розгляду та ухвалити нове рішення. Аргументує свої вимоги тим, що жодних слідчих дій не було вчинено, зокрема не було допитано його, не були досліджені обставини та документи у матеріалах адміністративної справи №287/24/14-а, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Крім того, вказує, на порушення слідчим вимог ч.6 ст.284 КПК України та отримання копії постанови тільки після звернення 10.10.2020 року до Генерального прокурора України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги скаржника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 7 КПК України регламентовано загальні засади кримінального провадження, зокрема законність, публічність, право на доступ до правосуддя та принцип забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до принципу публічності, закріпленому у ст.7, ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і відповідно до ст.7 КПК України є однією із засад кримінального провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження №0000020 від 28.03.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, слідчий ОСОБА_8 у своїй постанові зазначив, що кримінальне правопорушення підлягає закриттю на підставі абзацу 14 ч.1 ст.284 КПК України. Зі змісту постанови убачається, що в ході досудового розслідування було проведено всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, однак встановити дійсність використання завідомо підробленого документу не представилось можливим (а.2).
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про те, що оскільки у кримінальному провадженні №0000020 внесеного до ЄРДР від 28 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, закінчився строк досудового розслідування, визначений п.2 ч.1 ст.219 КПК України, і в цьому провадженні жодній особі не було повідомлено про підозру, а також слідчим проведено ряд необхідних слідчих дій для повного і неупередженого дослідження всіх обставин провадження, а тому слідчий СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 законно прийняв рішення про закриття даного кримінальне провадження, про що 25 березня 2020 року виніс відповідну постанову, є передчасним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи (а.19-22).
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно п.2 ч.1 ст.219 КПК України (в редакції, що була чинна на час ухвалення оскаржуваної постанови) для кримінальних проваджень щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості встановлено строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня повідомлення особі про підозру тривалістю дванадцять місяців.
Відповідно до ст.12 КК України (в редакції, що була чинна на час ухвалення оскаржуваної постанови) злочин, передбачений ч.4 ст.358 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.
Протягом строку досудового розслідування, визначеного п.2 ч.1 ст. 219 КПК України, у кримінальному провадженні №0000020 від 28.03.2019 жодній особі не було повідомлено про підозру, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Згідно п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Правовою підставою закриття даного кримінального провадження слідчим вказано абзац 14 ч.1 ст.284 КПК України.
Однак, ч.1 ст.284 КПК України містить 10 пунктів та не містить абзацу 14, тому апеляційний суд приходить до висновку, про відсутність у постанові слідчого належного посилання на положення КПК України, що відповідно є порушенням ст.110 КПК України.
При цьому, відповідно до положень абзацу 2 п.10 ч.1ст.284 КПК України слідчий, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Вимоги щодо досудового розслідування кримінальних правопорушень обумовлені необхідністю суворого додержання КПК України, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.
Орган досудового розслідування впродовж строків, визначених ст.219 КПК України, зобов`язаний забезпечити ефективне досудове розслідування.
У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких умов, колегія суддів зазначає, що кримінальне провадження може бути закрите у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування лише за умови проведення слідчим або прокурором всебічного, повного і неупередженого дослідження обставини кримінального провадження, а також вжиття всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що слідчим суддею при ухваленні рішення про залишення без змін постанови про закриття кримінального провадження не була врахована неповнота досудового розслідування та не були повно досліджені обставини по даному кримінальному провадженню.
Як встановлено апеляційним судом, Олевським ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 28.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
01.02.2019 року ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області зі скаргою на бездіяльність заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , щодо невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.369, ч.ч.3,4 ст.358 КПК України за фактом пропозиції або давання хабара представником замовника будівництва ОСОБА_10 для отримання довідки про перебування на лікуванні ОСОБА_11 у КУ «Олевська ЦРЛ» та використанні у видачі завідомо підробленого документу довідки у судовому засіданні по справі №287/24/14-а.
Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області у справі №287/289/19 від 22.03.2019 року була задоволена скарга ОСОБА_7 та зобов`язано заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі заяви ОСОБА_7 від 01.02.2019 року (а.п.3-5). При цьому, мотивувальною частиною вказаної ухвали було встановлено, що повідомлення ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369, ч.3,4 ст.358 КК України містить достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
В той же час, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвала слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області у справі №287/289/19 від 22.03.2019 року виконана не була, оскільки, відповідно до витягу з ЄРДР відомості були внесені лише за ч.4 ст.358 КК України, а за ч.1 ст.369 КК України відомості не вносились та досудове розслідування взагалі не проводилося (а.п.1).
Апеляційний суд також звертає увагу, що у подальшому 08.04.2019 року ОСОБА_7 звернувся із скаргою до Олевського районного суду у зв`язку із невиконанням ухвали Олевського районного суду Житомирської області у справі №287/289/19 від 22.03.2019 року щодо невнесення відомостей в ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, однак на переконання апеляційного суду, 12.04.2019 року слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області неналежно здійснив розгляд скарги ОСОБА_7 від 08.04.2019 року на невиконання ухвали Олевського районного суду Житомирської від 22.03.2019 року, що призвело до постановлення ухвали про відмову у задоволенні скарги (а.п.11-12).
За наведених обставин, досудове розслідування було проведено без врахування меж визначених заявою про вчинення кримінальне правопорушення та ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 22.03.2019 року.
Отже, оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст.110 КПК України, зокрема, у ній не міститься суті, поданої ОСОБА_7 заяви, слідчим не дано правильної юридичної оцінки й не прийнято рішення з приводу усіх викладених у заяві ОСОБА_7 відомостей про вчинення кримінального правопорушення, не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст.93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Крім того, слідчий суддя не звернув уваги, що слідчим взагалі не було допитано ОСОБА_7 з обставин, зазначених ним у заяві про вчинені кримінальні правопорушення. Зазначене вказує на явну неповноту досудового розслідування, оскільки відомості про злочин внесено до ЄРДР саме на підставі заяви ОСОБА_7 .
Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Згідно ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Мотивуючи своє рішення в цій частині, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 неодноразово викликався слідчим СВ відділу поліції №2 Коростенського районного управління поліції ГУНП Житомирській області для проведення допиту, однак жодного разу до слідчого не з`явився та про причини неявки не повідомив.
В той же час, матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про направлення та вручення ОСОБА_7 повісток про виклик до слідчого поштою чи будь-яким іншим шляхом, а долучені до матеріалів провадження корінці про виклик ОСОБА_7 для допиту в якості свідка, без будь-яких підтверджуючих документів про їх вручення ОСОБА_7 не є належним повідомленням останнього (а.п.39-40).
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що досудове розслідування організовує керівник органу досудового розслідування.
Так, пунктом 1 частини 2 ст.39 КПК України визначено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.
Зі змісту витягу з ЄРДР вбачається, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 зазначені як слідчі, які здійснюють досудове розслідування вказаного кримінального провадження.
Натомість, в матеріалах кримінального провадження №0000020 відсутнє відповідне рішення керівника органу досудового розслідування щодо визначення слідчого чи групи слідчих уповноважених для проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_7 про кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.369, ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до наявної у матеріалах кримінального провадження постанови від 28 березня 2019 року, було визначено лише групу прокурорів, що здійснюватимуть нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, але, враховуючи вищенаведене, такий нагляд не здійснювався взагалі (а.п.8).
Приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя не звернув уваги на вказані обставини, що свідчить про неналежну перевірку ним законності рішення слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, а отже про порушення фундаментальних положень кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кожної справи, а відтак оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо її законності.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді та постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 28 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 25.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000020 від 28.03.2019 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 25.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000020 від 28.03.2019 року, задовольнити.

Постанову слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 від 25.03.2020 року про закриття кримінального провадження №0000020 від 28.03.2019 року скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :