Справа № 461/1946/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/335/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах громадянина Білорусії ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.03.2021, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадицій ний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Литовської Республіки

за участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

затриманого - ОСОБА_7

перекладача - ОСОБА_9 (з російської мови),

встановила:

Захисник - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15.03.2021, якою задоволено клопотання прокурора та застосовано до громадянина Республіки Білорусь - Олександра Маліновського (Aliaksandr Malinouski), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Литовської Республіки строком на два місяці, тобто до 13 травня 2021 року.

Упродовж екстрадиційного арешту ОСОБА_10 утримується в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про утримання ОСОБА_11 під вартою до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Республіки Литви.

Свої вимоги апелянт мотиву тим, що подання подане не уповноваженою особою, але це слідчим суддею враховано не було. У даному випадку центральним органом України являється офіс Генерального прокурора, в компетенцію саме якого, у відповідності до вимог ч.1 ст. 584 КПК України входить подання відповідного клопотання до слідчого судді, або це здійснює виключно прокурором обласної прокуратури за дорученням або зверненням офісу Генерального прокурора, і саме обласний прокурор має право на звернення зх. клопотанням про екстрадицій ний арешт особи. При цьому чинним КПК не передбачено передачу таких повноважень керівнику чи прокурору місцевої прокуратури. Однак у справі наявний лист Львівської обласної прокуратури на ім`я керівника Львівської обласної прокуратури №1 в якому заступник прокурора Львівської області вказує на те, що Львівською обласною прокуратурою, за дорученням офісу Генеральної прокуратури, проводиться екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкодити видачі громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_12 для притягнення до кримінальної відповідальності у Литовській Республіці, та доручає керівнику Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 звернути до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_11 екстрадиційного арешту.
Апелянт звертає увагу, що з 15 березня 2021 року розпочала роботу Галицька окружна прокуратура міста Львова ( з місцем розташування у м. Львові), а Львівська місцева прокуратура №1 припинила функціонування. Із зазначеного вище вбачається, що зі сторони прокуратури всі діяли без повноважень. Тому таке клопотання прокурора є незаконним. У зв`язку з цим клопотання про екстрадицій ний арешт ОСОБА_11 слідчим суддею не повинен був розглядатися, а мав бути повернутий прокурору для належного оформлення. У зв`язку з цим ухвала слідчого судді є незаконною. На підставі вищевказаного стороною захисту слідчому судді подавалося відповідне клопотання, яке не було враховане.
Апелянт наполягає, що слідчий суддя упереджено віднісся до особи ОСОБА_11 при застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час розгляду клопотання прокурора до справи була залучена перекладач з російської мови, а не з ромської (циганської) мови, якою володіє затриманий, і явку такого перекладача було забезпечено стороною захисту в суді першої інстанції, однак такого не було допущено до судового розгляду, хоча кожен в країні має право користуватися рідною мовою, якщо особа не володіє державною мовою. Тобто слідчим суддею був порушений принцип рівності сторін в судовому процесі. Таким чином слідчий суддя позбавив ОСОБА_7 об`єктивного та неупередженого розгляду справи щодо нього, що суперечить висновкам Верховного Суду зазначених у Постанові у справі № 4653/3367/16-к. Таким чином позбавлення затриманого права на перекладача є позбавленням його права на захист. Слідчий суддя не змогла в повній мірі з`ясувати із затриманим всі дані щодо нього та порозумітися в повному обсязі через незнання нею ромської мови і не знання О.Маліновським державної української мови.
Апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано доказів поданих стороною захисту щодо стану здоров`я ОСОБА_7 який має черепно-мозкову травму і лікар невропатолог в анамнезі вказав діагноз: залишкові явища після перенесеної черепно - мозкової травми у вигляді цефалічного синдрому, антено-невротичного синдрому і синдрому нав`язливого стану. Рекомендовано огляд психіатром, який у подальшому оглянув ОСОБА_11 та встановив діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок органічного ураження головного мозку з вираженим психоастенічним синдромом по депресивному стану. З цього приводу ОСОБА_14 перебуває на диспансерному обліку в УВП №19, отримує амбулаторне лікування, однак на підставі травмування не може утримуватися в місцях позбавлення волі, а потребує спеціалізованого лікування, які в умовах СІЗО мабуть неможливо надати. Висновки лікарів були отримані на адвокатський запит та надані слідчому судді, однак враховані при розгляді клопотання не були. Видача особи іноземній державі передбачає активну його участь, а ОСОБА_14 по стану здоров`я цього не може робити.
Заслухавши: суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , підтримане затриманим ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Апеляційний суд перевіривши доводи клопотання та надані до нього матеріали провадження вважає, що зазначені в ухвалі слідчого судді висновки є законними та обґрунтованими, оскільки повністю підтверджуються наданими матеріалами та відповідають вимогам ст. 584 КПК України.

Згідно матеріалів клопотання керівник Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 звернувся в суд першої інстанції з клопотанням, в якому просить застосувати до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_12 ( ОСОБА_15 ) запобіжний захід у виді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Литовської Республіки строком на два місяці, впродовж якого утримувати ОСОБА_12 ( ОСОБА_15 ) у ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

У запиті надісланому ініціатором розшуку, зазначена фабула злочину за який розшукується ОСОБА_14 , громадянин Білорусії, якого 20.11.2020 органом досудового розслідування визнано підозрюваним за п.12 ст. 7, ч.3 ст. 25, ч.3 ст. 260, ч.3 ст. 25 , ч.4 ст. 199 КК Литовської Республіки. Постановою прокурора 20.11.2020 ОСОБА_11 оголошено в розшук.

Відповідно до запиту та доданих документів компетентного органу Литовської Республіки з`ясовано, що Управлінням по розслідуванню організованої злочинності Кримінальної поліції Головного комісаріату Вільнюского повіту проводиться досудове розслідування № 01-1-30385-20 за ч.3 ст. 260 (незаконний обіг з наркотичними засобами чи психотропними речовинами в особливо великих розмірах) ч.4 ст. 199 (контрабанда наркотичних засобів чи психотропних речовин) КК Литовської Республіки.

08.02.2021 о 12:25 год. ОСОБА_14 затриманий працівниками відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України у зв`язку з перебуванням у міжнародному розшуку з метою арешту та екстрадиції, ініціатором якого є Литовська Республіка.

Слідчий суддя вірно зазначив, що екстрадиційний арешт за своїм змістом є заходом забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання особи під вартою але який застосовується лише з єдиною метою - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку (екстрадиція).

Відповідно до ст.1 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Видача правопорушників, відповідно до ч.1 ст.2 Європейської Конвенції про видачу правопорушників, здійснюється у зв`язку із правопорушеннями, які караються за законами запитуючої сторони та запитуваної сторони позбавленням волі, або згідно з постановою про утримання під вартою на максимальний термін не менше одного року чи більш суворим покаранням.

Забезпечення компетентними органами України виконання вимог ст. 1 вказаної Конвенції можливо лише в разі застосування до особи запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою.

Порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються КПК і чинними міжнародними договорами України (ст. 543 КПК України).

Так, клопотання керівником Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_13 було подано до суду першої інстанції 10.03.2021, тобто в порядку та в межах своїх повноважень.

Реформування органів прокуратури в Україні відбулося 15.03.2021.

Згідно довідки Львівської міської медичної частини №19 стан здоров`я ОСОБА_11 є задовільним, він може перебувати в умовах СІЗО (а.с.55)

Інкриміновані ОСОБА_16 злочини за законодавством України кваліфікуються за ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 305 КК України, які відповідно до положень ст. 12 КК України є особливо тяжкими, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року, тому є екстрадиційними, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності не закінчились, кримінальні правопорушення, за які розшукується особа, не належать до військових, не носять політичного характеру та не порушуються відповідно до положень ст. 477 КПК України за заявою потерпілого.

На території України ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності не притягується, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також з питань надання політичного притулку до ГУ ДМС України у Львівській області не звертався.

Отже, виходячи з обставин справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що вищезазначені висновки суду першої інстанції відповідають об`єктивним обставинам справи, а тому є законними і обґрунтованими.

Доводи викладені в апеляції захисника затриманого адвоката ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, слід зазначити, що подання прокурора внесено і розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст. 584 КПК України, а отже порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування судового рішенні в справі не виявлено.

Аналізуючи матеріали провадження, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що у зв`язку з перебуванням ОСОБА_11 в міжнародному розшуку за вчинення особливо тяжких злочинів в іноземній країні є реальний ризик, того що останній може здійснити спроби переховуватись від компетентних органів України з метою ухилення видачу його до Литовської Республіки для притягнення до відповідальності за вчинення злочину.

Враховуючи вищевикладені обставини колегія суддів вважає, що інший запобіжний захід, тобто більш м`який, ніж екстрадиційний арешт, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки до закінчення екстрадиційної перевірки, у зв`язку із чим слідчий суддя суду першої інстанції, належним чином оцінивши все вищезазначене, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для подальшого утримання ОСОБА_17 під вартою, тобто подальшого застосування стосовно нього екстрадиційного арешту, до вирішення питання про його видачу (екстрадицію).

Доводи захисника щодо неналежно забезпечення ОСОБА_11 правом на надання йому відповідного перекладача, а саме з ромської мови, є безпідставними.

ЄСПЛ в справі «К. проти Франції» від 7 грудня 1983 року дійшов такого висновку: «п. 8. ... Як видно з рішення трибуналу, заявник народився і здобув освіту у Франції і йому не було важко розуміти й спілкуватися французькою мовою, якою вели провадження в суді. Конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, може бути застосоване тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді, чи не розмовляє нею».
Повертаючись до обставин даної справи слід констатувати, що слухання справи в суді першої інстанції відбувалося за участю перекладача з російської мови. У Республіці Білорусь є дві державні мови - російська та білоруська. О.Маліновський являється уродженцем та громадянином Республіки Білорусь, що підтверджується ксерокопію відповідного паспорту виданого 21.03.2017, який дійсний до 21.03.2017 (а.с.50). Громадянство ОСОБА_11 підтверджено відповідним висновком від 12.02.2021 (а.с.56).

Крім того захисником затриманого 11.03.2021 був зроблений запит у державний заклад освіти середню ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо надання інформації про навчання в ній ОСОБА_11 та які успіхи були в нього по білоруській та російській мові (а.с. 101).

08.02.2021 ОСОБА_14 був затриманий та оформлено протокол затримання в присутності захисника - адвоката ОСОБА_18 без залучення перекладача, при цьому затриманий повідомив про наявність у нього дружини ОСОБА_19 , якій по телефону повідомлено про затримання ОСОБА_7 (а.с.45-46)
З врахуванням зазначеного вище достатньо підстав вважати, що затриманий спекулює на мовному питанні.
Судами першої та апеляційної інстанції затриманому був забезпечений перекладач з російської мови, однієї з державних мов Республіки Білорусь, таким чином права ОСОБА_11 ніким порушені не були.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно ОСОБА_11 , існують всі підстави для залишення без змін застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 584 КПК України, апеляційний суд,

постановила :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 15 березня 2021 року, якою ОСОБА_7 застосовано екстрадиційний арешт з тримання під вартою в ДУ «Львівська УВП №19» для забезпечення видачі особи до вирішення питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Литовської Республіки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: