Справа № 297/2985/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.04.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/176/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року задоволено уточнене клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Берегово Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр. України,
строк тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, до 22.05.2021 включно.
В ухвалі вказується на те, що на розгляді Берегівського районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України кримінального правопорушення, і 28 січня 2021 року в підготовчому судовому засіданні ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, до 29 березня 2021 року. Зазначається, що з поданого обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у тому числі за скоєння злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що підтвердив і сам обвинувачений у підготовчому судовому засіданні. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повторно підтвердив, що має два закордонних паспорти, один з яких громадянина Угорської Республіки, та які знаходяться у нього вдома, що в свою чергу дає підстави вважати про можливість безперешкодного виїзду обвинуваченого за межі України як громадянина іншої держави. Тому, взявши до уваги те, що в даному кримінальному провадженню судовий розгляд тільки розпочато, ухвала суду про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою втрачає силу 29.03.2021, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, суд дійшов висновку про необхідність задоволення уточненого клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що суд не дав оцінки тому, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою, дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані невірно, а твердження сторони захисту ґрунтуються виключно на припущеннях. Посилається на те, що судом не враховано характеристики ОСОБА_7 з місця проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження, можливість тримання обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші суттєві обставини. Просить ухвалу скасувати й застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , неявка яких з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 , належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_6 не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються зі здобутими доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання під час досудового слідства підозрюваному та під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при продовженні строку дії цього запобіжного заходу не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано взяв до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працював, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за злочини, у тому числі у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також те, що скоєний злочин відносяться до тяжких.
Окрім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , який має два закордонних паспорти, один з яких громадянина Угорської Республіки, та які знаходяться у нього вдома, може безперешкодно виїхати за межі України як громадянин іншої держави.
Тому, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується, за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватись від суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі з метою незаконного впливу на свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, вчинити інші кримінальні правопорушення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що ухвала суду є незаконною, колегія суддів відхиляє.
При оцінці доводів апеляційної скарги про скасування ухвали й застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що сторона захисту не надала будь-яких доказів (документів) у підтвердження сімейного, матеріального та фінансового стану обвинуваченого, - що в свою чергу не дає підстав для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який, який би відповідав ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та обставинам, за яких вчинено кримінально-карні дії.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав оцінки тому, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою, дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані невірно, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, однак, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується (скоєні кримінально-протиправні діяння віднесені до тяжких злочинів), покарання, яке передбачено за його вчинення, а також дані про особу обвинуваченого (неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та засуджувався за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, відбував покарання у місцях позбавлення волі), дають обґрунтовані підстави вважати про наявність вищенаведених ризиків, запобіганню яких, на переконання колегії суддів, буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На будь-які інші обставини у підтвердження доводів про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, в апеляційній скарзі не вказується.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
З огляду на наведені обставини, колегія суддів доходить висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не має, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, до 22.05.2021 включно, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :