Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/3099/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва зі скаргою на повідомлення про підозру від 28.04.2021 року, яку в подальшому уточнив та просив: скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0003704 від 16.10.2019 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України; скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 від 05.05.2021 року у справі №490/9348/19 (провадження №1-кс/490/1936/2021) відносно ОСОБА_7 та повернути внесену заставу у розмірі 500 000 грн.
В обґрунтування скарги вказав, що вищевказане повідомлення ОСОБА_7 про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Відповідно до матеріалів кримінального провадження неможливо однозначно стверджувати про причетність ОСОБА_7 до складання та підписання заяви про прийняття на роботу, заяві про звільнення, інструктажі, ознайомленні з посадовою інструкцією, з наказом про прийняття на роботу, наказом про звільнення. Крім того, неможливо чітко встановити, хто причетний до табелювання робочих днів по ОСОБА_7 . Допитані в ході досудового розслідування свідки (працівники підприємства) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ніколи не бачили ОСОБА_7 . За вказаних обставин орган досудового розслідування, повідомляючи ОСОБА_7 про підозру, не міг однозначно стверджувати про вину, умисел та причетність самої ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, оскільки використати її особисті дані могла і інша особа, однак цю версію слідство чомусь не розглядає. Крім того, слідство не спростувало аргументів сторони захисту щодо можливого підроблення підписів підозрюваної на наявних в матеріалах провадження документах.
Звернув увагу на те, що з часу вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру 28.04.2021 року органом досудового розслідування не розглянуті клопотання захисту від 20.05.2021 року про виклик для проведення одночасного допиту ОСОБА_13 та наступних осіб - ОСОБА_14 (заступника начальника з економіки та фінансів МФ ДП "АМПУ"), ОСОБА_15 (заступника начальника з розвитку портової інфраструктури), ОСОБА_16 (начальника відділу персоналу та організації праці МФ ДП "АМПУ"); про допит в якості свідка ОСОБА_17 . Також у тексті підозри посада ОСОБА_7 у різних частинах тексту зазначена, як «провідний інженер гідротехнічних споруд», у іншому абзаці «начальник відділу провідний інженер гідротехнічних споруд», a у резолютивній частині повідомлення про підозру «начальник відділу логістики та євроінтеграції МФ ДП «АМПУ». До того ж, у тексті повідомлення про підозру не зазначено час та місце вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Повідомлення містить у собі формулювання оціночного характеру про начебто вже підтверджений факт вчинення підозрюваною ОСОБА_7 злочину, зокрема у тексті зазначено про те, що ОСОБА_7 «діючи з прямим умислом на заволодіння, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем коштами ДП «АМПУ», корисливим мотивом, за попередньою змовою» «надала ОСОБА_13 пакет документів для працевлаштування». Таке висловлювання слідчого є порушенням принципу презумпції невинуватості особи та підтвердженням упередженості органу досудового розслідування при розслідуванні вказаного кримінального провадження. Такі дії слідчого с неприпустимими, такими, що суперечать вимогам чинного законодавства та істотно порушують права ОСОБА_7 .
За викладених обставин сторона захисту стверджує, що на день пред`явлення підозри 28.04.2021 року в змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як передбачає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, чому б передувала безсумнівна система належних до справи допустимих, достовірних і достатніх доказів, які вказують на наявність складу злочину і діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви стосовно того, що кримінальне правопорушення вчинено саме підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містять склад конкретного кримінального правопорушення; відсутні обставини, які виключають її відповідальність.
В судовому засіданні захисник та підозрювана скаргу підтримали та просили задовольнити.
Прокурор та слідчий проти задоволення скарги заперечували, посилаючись на те, що повідомлення про підозру є законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали скарги та кримінального пировадження, приходжу до наступного.

Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється за наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Вимоги до змісту письмового повідомлення про підозру закріплені у ст. 277 КПК України. Так, письмове повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру. Разом з тим, з аналізу положень ст.ст. 276-278 КПК України можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру: неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру; порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; необґрунтованість підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України не має визначення «обґрунтована підозра».
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частини п`ята статті 9 КПК України). За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт с) пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Системний аналіз норм КПК України та практики Європейського суду з прав людини дозволяє дійти висновку про те, що КПК України оперує поняттями, які відповідають кільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт обґрунтованої підозри, переконання (доведення) поза розумним сумнівом, стандарти достатніх підстав (доказів) тощо.
Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілей прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина п`ята статті 234, 260 КПК України та інші), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК України та інші).
Отже, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини першої статті 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».
Рівень обґрунтованості, доведеності підозри (обвинувачення) має корелюватися зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають (можуть бути пов`язані) із прийняття відповідного процесуального рішення (вчинення процесуальної дії): чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. При цьому стандарти доказування (переконання) поступово зростають з перебігом ефективного розслідування та потребують більш глибокого обґрунтування, що повного мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.
Таким чином, під час розгляду скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя повинен оцінити достатність і належність доказів стосовно того, чи досягнуто стороною обвинувачення стандарту переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру. Наявність достатніх доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення повинна досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання).
Як було встановлено, в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003704 від 16.10.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

28.04.2021 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 було повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яка обґрунтовувалась наступними доказами: наказами МФ ДП «АМПУ» №510 від 25.07.2016 року, №1045 від 30.10.2018 року, №1054 від 31.10.2018 року, №216/о від 10.04.2017 року, №242/о від 24.04.2017 року, №294/о від 20.06.2017 року, №320/о від 11.07.2017 року, №342/о від 27.09.2016 року, №349/о від 03.10.2016 року, №438/о від 28.11.2016 року, №408/о від 11.11.2016 року, №9/о від 05.01.2018 року, №484/о від 16.11.2018 року, Положенням про відділ персоналу та організації праці ПП18-11/01-11, затвердженим 31.10.2017 року, №01 від 24.01.2017 року, №1040 від 11.10.2017 року, №08 від 04.01.2018 року, №1309 від 29.12.2019 року, №484/о від 02.10.2017 року, №388/о від 18.09.2019 року, №392/о від 16.10.2019 року, №396/о від 16.10.2019 року, №62/о від 19.02.2019 року, 308/о від 04.07.2017 року, №197/о від 26.06.2019 року; особовими справами співробітників МФ ДП «АМПУ» - ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , а також табелями обліку робочого часу щодо нарахування останнім заробітної плати; протоколами огляду виписок банківських рахунків, трафіків абонентських з`єднань абонентських номерів телефонів, що перебували у користуванні ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , документів, що були вилучені в ході тимчасового доступу в АТ Укрзалізниця, ТОВ Нова Пошта; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_9 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ; протоколами обшуків за місцем розташування МФ ДП «АМПУ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, фактичного місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 ; висновком експерта №СЕ19/115-20/17059-ЕК від 15.02.2021 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В поданій скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_3 посилається на необґрунтованість повідомленої їй підозри за ч. 3 ст. 191 КК України.

Так, згідно науково-практичного коментаря КК України, елементами складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, є об`єкт (суспільні відносини власності, що охороняються кримінальним законом, як частина економічних відносин, як основа економічної системи держави), об`єктивна сторона (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні; розтрата такого майна зазначеною особою (ч. 1 ст. 191); привласнення, розтрати або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем), суб`єкт (осудна приватна особа, яка досягла 16-річного віку і якій майно, що є предметом цього злочину, було ввірене чи перебувало в її віданні; службова особа) та cуб`єктивна сторона (характеризується прямим умислом і корисливим мотивом).

З тексту повідомлення про підозру від 28.04.2021 року вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. Сума грошових коштів, якими остання заволоділа шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, складає 118 218, 32 грн.

Разом з тим, наявні у матеріалах кримінального провадження докази спростовують наявність в діях ОСОБА_7 прямого умислу та корисливого мотиву.

Так, прокурор посилається як на докази причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, на допити свідків ОСОБА_8 (т. 14, а.с. 181-184), ОСОБА_9 (т. 15 а.с. 11-14), ОСОБА_10 (т. 15 а.с. 50-53), ОСОБА_11 (т. 15 а.с. 56-59), ОСОБА_12 (т. 15 а.с. 66-69). Разом з тим, з цих протоколів допиту вбачається, що перелічені особи ніколи не бачили ОСОБА_7 , оскільки остання на МФ ДП «АМПУ» ніколи не працювала.

Допитаний 01.09.2020 року безпосередній керівник ОСОБА_7 - ОСОБА_10 зазначив, що вона рахувалась на підприємстві, однак фактично не працювала (з цим погоджується і прокурор, і сторона захисту), йому невідомо, чи була ОСОБА_7 обізнана про своє працевлаштування.

Допитана 04.09.2020 року провідний інженер з кадрових питань ОСОБА_9 пояснила порядок формування особових справ, порядок погодження та співбесіди, щодо ОСОБА_7 зазначила, що за її заявою було підготовлено проект наказу, але її особисто вона не бачила, картку роздрукувала з електронної бази, з особовою карткою ОСОБА_7 не ознайомлювала.

Допитана 21.09.2020 року табельник загального відділу МФ ДП «АМПУ» ОСОБА_41 пояснила порядок здійснення табелювання на МФ ДП «АМПУ» та вказала, що прізвище ОСОБА_7 їй відоме, однак особисто вона ніколи її не бачила.

Допитаний 23.09.2020 року заступник начальника служби морської безпеки та охорони МФ ДП «АМПУ» ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_7 перепустку не отримувала, без неї вхід на територію підприємства неможливий.

Допитаний 29.09.2020 року провідний інженер МФ ДП «АМПУ» ОСОБА_8 повідомив про встановлений пропускний режим на підприємстві, а також про те, що ОСОБА_7 пропуск не видавався, оскільки вона не працювала.

Згідно протоколу обшуку від 08.07.2020 року, проведеного на території МФ ДП «АМПУ» за адресою: м. Миколаїв, вул. Заводська, 23 (т. 2 а.с. 26-34), було виявлено та вилучено, окрім іншого, особову справу №604 на ім`я ОСОБА_7 , однак трудової книжки ОСОБА_7 виявлено не було, жодних відміток щодо неї особова справа не містить. В ході обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_7 (т. 8 а.с. 168-170), трудової книжки також не було виявлено.

Відповідно до висновку експерта №21-56 від 21.04.2021 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи по почерку та підписам в заяві про прийняття на роботу, заяві про звільнення, інструктажі, ознайомленні з посадовою інструкцією, з наказом про прийняття на роботу тощо від імені ОСОБА_7 , на всі 13 питань експертом було надано відповідь, що вирішити ким, ОСОБА_7 чи іншою особою, написано текст та виконано підписи, не представляється можливим.

Згідно протоколу тимчасового доступу до документів МФ ДП «АМПУ» (т. 12 а.с. 59-76), в ході його проведення було вилучено договір на відкриття банківського рахунку, копію паспорту та коду ОСОБА_7 .

Таким чином, особисті документи ОСОБА_7 були використані при прийомі на роботу.

Щодо перерахованих на картку ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 118 218, 32 грн. в період з 19.10.2019 року по 25.10.2019 року, слід зазначити, що у ході досудового розслідування не було встановлено хто користувався цією карткою поблизу її місця проживання, доказів, що це ОСОБА_7 немає.

Разом з цим, перелічені докази у своїй сукупності вказують лише про те, що ОСОБА_7 , перебуваючи в трудових відносинах з МФ ДП «АМПУ», неналежним чином виконувала покладені на неї трудові обов`язки, її дії повною мірою охоплюються складом дисциплінарного проступку - "прогул без поважних причин", він є передбаченим п. 4 ст. 40 КЗпП та складу жодного кримінального правопорушення не утворює.

Вищевказане не виправдовує подальше розслідування цього кримінального провадження та не є здатним переконати стороннього спостерігача у тому, що будь-яке кримінальне правопорушення було вчинено. Обставини розслідування після 28.04.2021 року лише підтверджується цю тезу.

З урахуванням викладеного, вважаю повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 28.04.2021 року за ч. 3 ст. 191 КК України необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню.

Вимога щодо скасування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, застосованого ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 від 05.05.2021 року у справі №490/9348/19 (провадження №1-кс/490/1936/2021), з можливістю звільнення під заставу у розмірі 500 000 грн., на думку слідчого судді, є передчасною.
З урахуванням викладеного, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 42, 276-278, 303, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити частково.
Скасувати погоджене із прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 повідомлення слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 28.04.2021 року ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, в рамках кримінального провадження №0003704 від 16.10.2019 року.
В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.
Повний текст ухвали оголошено 23 липня 2021 року о 16 год. 00 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_42