Справа № 157/1018/21
Провадження №1-кс/157/400/21
УХВАЛА

26 липня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2021 року за №0000239, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,

встановив:

Прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що сектором дізнання Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000239 від 22 липня 2021 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в ході досудового розслідування якого встановлено, що 03 липня 2021 року біля 16 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, таємно, шляхом вільного доступу, з тумбочки, що знаходилася в спальній кімнаті, викрав грошові кошти в сумі 100 доларів США, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 збитки на вказану суму.

Свідок ОСОБА_7 показав, що 05 липня 2021 року біля 11 год. до нього прийшов ОСОБА_5 , котрий розповів, що знайомі дали йому грошові кошти в сумі 100 доларів США однією купюрою та попросив їх обміняти на гривні. 21 липня 2021 року після приїзду працівників поліції свідок ОСОБА_7 дізнавшись, що ОСОБА_5 дані кошти викрав, добровільно видав їх.

Вказану купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером РВ56215216 G 22 липня 2021 року визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та залишено при матеріалах кримінального провадження.

Прокурор вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження дані дають достатні підстави вважати, що вказана вище грошова купюра є предметом кримінального правопорушення та має значення для подальшого проведення слідчих дій в межах даного кримінального провадження, а саме, призначення відповідних судових експертиз.

У зв`язку із цим, з метою забезпечення збереження речового доказу, перешкоджанню приховування, пошкодження, знищення, втрати, передачі даного майна прокурор просить накласти арешт на добровільно видану ОСОБА_7 купюру номіналом 100 доларів США з серійним номером РВ56215216 G, власником якої є ОСОБА_6 , жителька АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження, розпоряджання та користування.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав.

Власник майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши зміст клопотання та надані матеріали досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі статтею 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, серед іншого, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Аналіз наведених вище норм закону дає зрозуміти, що достатньою підставою для арешту майна є існування одночасно двох умов: майно є або об`єктивно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, що таке майно може бути втрачене.

З матеріалів клопотання, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, рапорту старшого інспектора-чергового Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 21 липня 2021 року встановлено, що сектором дізнання Камінь-Каширського районного відділу поліції здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, розпочатому за фактом викрадення у ОСОБА_6 грошових коштів в сумі 100 доларів США, чим потерпілій спричинено збитки на вказану суму. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 185 КК України.

З протоколу допиту потерпілого, протоколів допиту свідка, протоколу огляду місця події від 21 липня 2021 року, письмових пояснень ОСОБА_5 від 21 липня 2021 року встановлено, що крадіжку грошових коштів у сумі 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , скоїв 03 липня 2021 року ОСОБА_5 шляхом вільного доступу до спальної кімнати житлового будинку потерпілої, що на АДРЕСА_1 , які в подальшому збув ОСОБА_7 .

Вказану грошову купюру з серійним номером РВ56215216 G свідок ОСОБА_9 добровільно видав працівникам поліції, що вбачається із заяви останнього від 21 липня 2021 року.

Постановою старшого дізнавача від 22 липня 2021 року грошова купюра з серійним номером РВ56215216 G була визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні й залишена в його матеріалах.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, що є об`єктом кримінально протиправних дій, було добровільно видане його володільцем під час огляду місця події в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом, визнано речовим доказом та приєднане до матеріалів кримінального провадження. З наведеного слідує, що хоча вказане вище майно й має значення речового доказу для кримінального провадження, проте відсутні підстави вважати, що існують ризики його втрати або знищення.

Таким чином, прокурор не довів необхідності арешту вилученої дізнавачем грошової купюри, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, щодо можливості втрати цього майна, оскільки надання речі статусу речового доказу або наявність ознак такого не може бути безумовною та єдиною підставою для накладення арешту на майно, а отже в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2021 року за №0000239, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, відмовити.

Копію ухвали для виконання вручити прокурору Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1