УХВАЛА
17 червня 2021 року
м. Київ
справа № 544/908/20
провадження № 51-3019 ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

вивчила касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року і
встановила:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаного судового рішення у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), колегія суддів дійшла висновку, що її положень, зокрема пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 3, не було додержано.
Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимоги із відображенням того, у чому полягає незаконність судових рішень. Заявлена скаржником вимога має узгоджуватися з правилами ст. 436 цього Кодексу.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак прохальна частина касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 не узгоджується з вказаною правовою нормою.
За змістом скарги, засуджений по суті не погоджується з призначеним йому покаранням, яке вважає суворим. Однак при цьому не наводить аргументів саме явної несправедливості обраного заходу примусу, як це встановлено ст. 414 КПК України. Отже, у скарзі та доданих до неї матеріалах відсутнє обґрунтування необхідності скасування оспорюваного вироку суду апеляційної інстанції на підставі п. 3 ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
Разом із цим, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги про необхідність скасування вироку суду апеляційної інстанції в частині призначеного покарання, а саме покладення на засудженого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, ОСОБА_4 не надано доказів того, що виконання ним його посадових обов`язків пов`язано саме з використанням транспортних засобів.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо згаданої обставини.
Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Ураховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти днів із дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3