Ухвала
Іменем України
17 травня 2021 року

м. Київ
справа № 308/8670/16

провадження № 51-2378 впс 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні подання в.о. голови Закарпатського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження № 308/8670/16 за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Верховного Суду у порядку ст. 34 КПК України надійшло подання в.о. голови Закарпатського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження № 308/8670/16 за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до іншого суду в межах територіальної юрисдикції судів Львівської області.
Подання мотивовано тим, що досудове розслідування у вказаному провадженні здійснюється П?ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові. Однак, ні клопотання, ні додані до нього матеріали не містять жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували місцезнаходження П?ятого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, у м. Ужгороді чи в Ужгородському районі Закарпатської області. Тому факт місцезнаходження органу досудового розслідування в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області не підтверджено та матеріали провадження необхідно передати з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до іншого суду в межах територіальної юрисдикції судів Львівської області.
Учасникам судового провадження повідомлено про час та місце розгляду подання, проте, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду подання не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені у поданні доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 34 цього Кодексу, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
З наданих до суду касаційної інстанції матеріалів вбачається, що до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 у межах кримінального провадження № 000126 від 11 серпня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно положень ст. 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділи детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи. Для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюється територіальне управління, розташоване у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську області.
Тобто, чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи слідчі підрозділи та підрозділи детективів.
Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Тому, слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.
Як вбачається із матеріалів провадження, наказом в.о. Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 15 жовтня 2020 року № 581 затверджено структуру ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, штатною чисельністю 122 штатні одиниці, до якого входить П?ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Ужгороді).
01 березня 2021 року у територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, почали діяти слідчі підрозділи (відділи), які розташовані у всіх областях України. Зокрема, П?ятий слідчий відділ (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, знаходиться за адресою: вул. Л. Українки, 13, м. Ужгород, тобто фактично розташований в межах територіальної юрисдикції Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
Таким чином, оскільки в даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснюється слідчим П?ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , за правилами кримінального процесуального законодавства слідчий повинен звертатися із клопотаннями про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за місцезнаходженням слідчого підрозділу(відділу) територіального управління ДБР.
Тому вказане клопотання надійшло до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з дотриманням правил підсудності та права кожного на повноважний суд, що передбачає розгляд справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом, та суддею, яка визначається згідно із порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону.
Таким чином колегія суддів не вбачає підстав для направлення матеріалівпровадження № 308/8670/16 за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м.Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до іншого суду в межах територіальної юрисдикції судів Львівської області, а тому подання в.о. голови апеляційного суду необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
Подання в.о. голови Закарпатського апеляційного суду про направлення матеріалів провадження № 308/8670/16 за клопотанням слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3