Ухвала

05 травня 2021 року

м. Київ

справа № 780/740/20
провадження № 51-2255ск21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень щодо нього у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання вимог пунктів 1, 4 ч. 2, ч. 5 цієї статті.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується із вироком місцевого суду та ухвалою суду апеляційної інстанції і просить їх скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, на обґрунтування своїх доводів посилається на неналежну оцінку судами доказів його винуватості, зокрема вказує на те, що фактичні дані які містяться в протоколах огляду місць події від 18 лютого, 18 березня та 07 травня 2020 року є недопустимими доказами, оскільки проникнення у житло для оглядів було здійснено з порушеннями КПК.

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону касаційна скарга засудженого не містить обґрунтувань, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, які порушення допустив суд апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу. В свою чергу, касаційна скарга містить посиланняна недопустимість протоколів огляду місць подій, однак касатор не вказує як допущені на його думку порушення вплинули на законність прийнятого рішення місцевим судом.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Водночас засуджений не вказує конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом під час постановлення ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній.

Крім того, засуджений зазначає, що під час підготовчого судового засідання кримінального провадження судом першої інстанції порушено право на захист, оскільки в судовому засіданні не був присутній захисник, проте не обґрунтовує в чому полягає порушення його прав та неможливість проведення підготовчого засідання без участі захисника.

Таким чином, засудженому необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію які порушення допущено судами першої та апеляційної інстанцій, що є підставою для зміни або скасування судового рішення згідно з ч. 1 ст. 438 КПК, та належно систематизувати викладені у касаційній скарзі доводи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 427 КПК визначено, що у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції, до якого вона подається, однак за змістом касаційної скарги її адресовано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, який не є судом касаційної інстанції.

Також до касаційної скарги не додано належним чином завірених копій судових рішень, які оскаржуються, що є безумовною вимогою відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК. Вказана обставина позбавляє суд можливості перевірити дотримання вимог статей 425, 427 КПК.

Оскільки касаційна скарга засудженого ОСОБА_5 не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено встановленого за ухвалою суду строку під час повторного звернення до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_4 на вирок Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 грудня 2020 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року залишити без руху та надати для усунення виявлених недоліків 15 днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3