УХВАЛА
Іменем України

11.05.2021 Справа №607/7830/21 Провадження № 1-кс/607/2535/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 30.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області ОСОБА_4 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 30.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у січні 2015 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи незаконність своїх дій, з ідеологічних та корисливих мотивів, добровільно вступив до складу терористичної організації «ЛНР», де був призначений наказом командуванням вказаної організації № 97 від 16.01.2015 командиром танку танкового батальйону, у званні старший сержант, так званого «6 окремого козачого мотострілецького полку імені Матвія Платова 2 армійського корпусу народної міліції ЛНР».

При цьому ОСОБА_5 усвідомлював, що основною метою діяльності терористичної організації «ЛНР» є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України, шляхом ведення бойових дій проти Збройних Сил України та правоохоронних органів, які діють в рамках проведення Операції об`єднаннях сил, і створення незаконного державного утворення «ЛНР» в порушення порядку, встановленого ст. 2, 73 Конституції України.

Після вступу ОСОБА_5 до складу терористичної організації «ЛНР» він був забезпечений форменим одягом з відповідними знаками розрізнення та символікою, вогнепальною зброєю, боєприпасами і щомісячною грошовою винагородою у російських рублях.

Наказом командира «Народної міліції» терористичної організації «ЛНР» № 2400 від 28.08.2015 ОСОБА_5 присвоєно звання лейтенант.

В подальшому ОСОБА_5 , у званні старший лейтенант, наказом командування терористичної організації «ЛНР» № 278 від 16.11.2015 призначено заступником начальника штабу управління танкового батальйону терористичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом № 101 від 05.10.2020 старшому лейтенанту ОСОБА_5 присвоєно чергове військове звання капітан.

Упродовж 2015-2021 років ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області приймав участь у бойових діях в складі терористичної організації «ЛНР», а також проводив військові навчання з іншими учасниками вказаної терористичної організації з метою протидії правоохоронним органам і Збройним Силам України, чим забезпечував функціонування терористичної організації «ЛНР» як псевдодержавної структури.

Зокрема, 27.12.2019, 12.08.2020 та 13.09.2020 ОСОБА_5 , діючи в інтересах терористичної організації «ЛНР», з метою забезпечення її функціонування, підтримання належної бойової готовності терористів готував накази щодо зміни караульної служби «6 окремого козачого мотострілецького полку АДРЕСА_1 2 армійського корпусу народної міліції ЛНР».

08.04.2020 ОСОБА_5 з метою недопущення погіршення епідемічної ситуації серед учасників згаданої терористичної організації проводив дезінфекцію приміщень та військової техніки.

Крім того, 04.09.2020 ОСОБА_5 для злагодженості та координації дій учасників терористичної організації «ЛНР» здійснював планування проведення військових навчань бойовиків.

Надалі 10.09.2020 та 08.11.2020 ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, з метою отримання і закріплення практичних навичок військової діяльності для ведення бойових дій проти підрозділів Збройних Сил України умисно проводив інструктажі та військово-польові навчання учасників терористичної групи «6 окремого козачого мотострілецького полку імені Матвія Платова 2 армійського корпусу народної міліції ЛНР».

Також впродовж 2015-2021 років ОСОБА_5 з метою охорони та оборони військових об`єктів терористичної організації «ЛНР» приймав участь у цілодобових чергуваннях на території « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Таким чином ОСОБА_5 з початку 2015 року по теперішній час, перебуваючи на тимчасово окупованій Російською Федерацією та терористичною організацією «ЛНР» території Луганської області, зокрема, у м. Кадіївка (колишня назва м. Стаханов), діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, брав і продовжує брати участь у злочинній діяльності терористичної організації «ЛНР», забезпечуючи реалізацію цілей та завдань її силового блоку у складі так званого « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказаної терористичної організації.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 05.07.1994 ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності належить 5/7 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

19.04.2021 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 постійно мешкає на території м. Кадіївка (колишнє м. Стаханов), яке відповідно до розпорядження КМУ № 1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» знаходиться в районі проведення антитерористичної операції та відповідно до розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та є тимчасово окупованою територією, де перебуває у складі окремого підрозділу терористичної організації «ЛНР».

Відповідно до інформації Тернопільської дирекції ПАТ «Укрпошта» доставка пошти у м. Кадіївка (колишнє м. Стаханов) не здійснюється.

Факт перебування підозрюваного ОСОБА_5 на території м. Кадіївка також підтверджується протоколами допиту його батька ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 , рідних братів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Оскільки ОСОБА_5 за місцем своєї реєстрації тимчасово не проживає, повістку про його виклик для вручення письмового повідомлення про підозру вручено під розписку його матері - ОСОБА_7 .

Також повістки про виклик ОСОБА_5 до слідчого розміщені на офіційному вебсайті Служби безпеки України за посиланням: https://ssu.gov.ua.

За таких підстав, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слідчий просить накласти арешт на 5/7 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження цього майна.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Додатково зазначив, що повістки про виклик до слідчого та повідомлення про підозру ОСОБА_5 надсилались на адресу його реєстрації, а також повістки були розміщені на офіційному вебсайті УСБУ. Зазначив, що повідомлення про підозру також було вручене захиснику ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого розглядається без повідомлення ОСОБА_5 , так як це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши прокурора, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим відділом УСБУ в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 30.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України

19.04.2021 у цьому кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. Як вбачається зі змісту підозри, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення, покарання за яке передбачене виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Так як на момент складення повідомлення про підозру ОСОБА_5 проживав у м. Кадіївка (колишнє м. Стаханов), яке є тимчасово окупованою територією, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України таке повідомлення було направлено за адресою реєстрації останнього: АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується змістом самої підозри, супровідним листом про її направлення ОСОБА_5 та копією фіскального чеку від 19.04.2021.

Також з проколу про результати зняття інформації з електронної системи від 31.03.2021 вбачається, що ОСОБА_7 в переписці зі своїм сином ОСОБА_5 повідомляла останньому про наявне щодо нього кримінальне провадження, а також про необхідність з`явитись до слідчого.

Крім цього, ОСОБА_5 був залучений захисник, якому також 19.04.2021 було вручено копію повідомлення про підозру ОСОБА_5 , що підтверджується підписом захисника, проставленим у цьому повідомленні.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 255449466 від 06.05.2021 ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності належить 5/7 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак доданими до клопотання документами слідчий довів, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, покарання за вчинення якого передбачає можливість застосування конфіскації майна, а також, що останній має у своїй власності нерухоме майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання клопотання про арешт належного ОСОБА_5 майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 ЦПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Звертаючись з даним клопотанням, слідчий просить обмежити ОСОБА_5 у праві користування та розпорядження належним йому майном, а також у праві відчуження такого майна. Разом з тим слідчий суддя вважає, що позбавлення права користування нерухомим майном, а саме квартирою, не є співрозмірним обмеженням права власності із завданням кримінального провадження.

Відтак слідчий суддя не вбачає підстав на цьому етапі кримінального провадження позбавляти ОСОБА_5 можливості користуватися належною йому квартирою, а вважає за необхідне заборонити останньому лише розпоряджатися та відчужувати вказане майно.

Доходячи такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Також слідчий суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту.

Керуючись ст. 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області ОСОБА_4 про арешт майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 від 30.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на 5/7 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження даним майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити прокурору та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити слідчому та підозрюваному ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1