Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3496/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія впорядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2021 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з ДУ «Житомирська УВП №8» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13.04.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 (далі- ОСОБА_9 ) у кримінальному провадженні № 0001161 за ст. ст. 28 ч. 3, 263 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_9 до 14.06.2021 з можливістю внесення застави у розмірі 169440 грн. у кримінальному провадженні №0001161 за ст. ст. 28 ч. 3, 263 ч.1 КК України, в якому вказана особа підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні та збуті вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчиненому у складі організованої злочинної групи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо підозрюваної ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід. Твердить про необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, недоведеність стороною обвинувачення заявлених ризиків та необхідності продовження тримання під вартою ОСОБА_9 . Вказує також на необґрунтоване визначення слідчим суддею максимального розміру застави.

Заслухавши доводи захисника та підозрюваної в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу 2-місячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Пунктом 2 ч. 5 даної норми КПК України передбачено визначення розміру застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

З матеріалів справи видно, що при розгляді клопотання слідчого про продовження тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_9 судом першої інстанції не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та постановлено законне та обґрунтоване рішення про задоволення вказаного клопотання слідчого.

Так, з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, прокурором доведено, що перебуваючи на волі, підозрювана ОСОБА_9 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, ухилитися від суду з метою ухилення можливого покарання та перешкодити встановленню істини іншим чином.

Ризики, які слугували підставою для обрання тримання під вартою ОСОБА_9 залишились незмінними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом необґрунтовано визначено максимальний розмір застави є не обґрунтованими з огляду на ті обставини, що 08.04.2021 органом досудового розслідування було змінено кваліфікацію підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення зі ст. ст. 28 ч. 2, 263 ч. 1 КК на ст. ст. 28 ч. 3, 263 ч. 1 КК України, а вказаний розмір застави було визначено ухвалою слідчого судді від 16.10.2020. з урахуванням обставин підозри.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 13.04.2021 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001161 за ст. ст. 28 ч. 3, 263 ч.1 КК України, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: