Справа № 167/335/21
Номер провадження 1-кп/167/75/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 00000125, про обвинувачення ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рожищі Волинської області, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, згідно ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК) несудимої, проживає в АДРЕСА_1 ), за ч. 1 ст. 126 КК,

в с т а н о в и в :

13 березня 2021 року приблизно о 23:00 у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_3 під час раптово виниклого словесного конфлікту з мотивів образи та метою заподіяння фізичного болю умисно завдала два удари правою ногою в пахову ділянку ОСОБА_6 , спричинивши цим потерпілому побої, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 126 КК, визнала частково та пояснила, що 13 березня 2021 року приблизно о 16 год. вона прийшла у квартиру ОСОБА_6 в гості до однокласниці ОСОБА_7 , яка є співмешканкою потерпілого, де вони протягом дня відпочивали та вживали алкогольні напої. У квартирі перебували потерпілий, його співмешканка та сусідка обвинуваченої на ім`я ОСОБА_8 . Приблизно о 23 год. закінчилося спиртне і потерпілий підійшов до ОСОБА_3 , яка в цей час лежала на ліжку в спальній кімнаті, з проханням про надання коштів на його придбання, однак остання відмовила. На таку відмову ОСОБА_6 почав стягувати обвинувачену з ліжка, ображати нецензурно, виганяти з квартири і ОСОБА_3 вдарила його один раз ногою в пахову ділянку. Після цих подій обвинувачена пішла додому. Заперечує завдання другого удару потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні давав показання про те, що дійсно 13 березня 2021 року на запрошення його співмешканки обвинувачена ОСОБА_3 прийшла до нього в квартиру, де також перебувала їхня подруга ОСОБА_9 . Протягом дня вони розпивали спиртне, яке кілька разів закінчувалося, і потерпілий ходив за його придбанням. У вечірню пору потерпілий побачив як обвинувачена ОСОБА_3 лягла спати на ліжко у вітальні взутою і йому це не сподобалося. ОСОБА_6 сказав обвинуваченій щоб та роззулася, однак вона відмовилася. Потерпілий почав стягувати її з ліжка і сказав, щоб йшла додому, на що ОСОБА_3 повідомила, що прийшла в гості не до нього, а до його співмешканки, тому залишиться тут ночувати і вдарила його ногою в пах. Після цього потерпілий відчинив вхідні двері в квартиру і в грубій формі почав казати ОСОБА_3 йти додому, на що остання погодилася і, проходячи повз нього в коридорі, вдруге вдарила ОСОБА_6 взутою ногою в пахову ділянку. Від такого удару потерпілий відчув різкий біль та присів, а ОСОБА_3 сходами пішла на вулицю. Внаслідок таких дій обвинуваченої він був вимушений звертатися в медичний заклад та проходити лікування.
Свідок ОСОБА_7 показала суду, що у березні 2021 року у другій половині дня до неї прийшла її однокласниця ОСОБА_3 . Порозмовлявши деякий час, обвинувачена дала ОСОБА_6 гроші в сумі 200 грн. для придбання сигарет та горілки, після чого вони усі разом та ОСОБА_9 розпивали спиртне. Через деякий час ОСОБА_7 та ОСОБА_3 лягли спати у вітальні, при цьому обвинувачена лягла свідку на ноги. Приблизно за 25 хв. до ОСОБА_3 підійшов потерпілий та попросив, щоб вона піднялася з ніг свідка, оскільки останній було важко. Зважаючи, що обвинувачена була випившою та не реагувала на ці слова, ОСОБА_6 хотів допомогти їй піднятися, однак ОСОБА_3 вдарила його в пах ногою. Потерпілий крикнув від болю та одразу присів. Після цих подій ОСОБА_6 сказав обвинуваченій, щоб вона йшла з їхнього дому та випхав її в коридор, а свідок залишилася лежати далі на ліжку. ОСОБА_7 чула як в коридорі відбувалася сварка між обвинуваченою та потерпілим, після чого ОСОБА_6 голосно крикнув від болю та запитав «скільки ти мене ще будеш бити?». Далі потерпілий закрив вхідні двері, зайшов у вітальню, сів на диван, та поскаржився свідку на біль в паховій ділянці.

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 25 березня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 заявляв про завдання йому 13 березня 2021 року обвинуваченою ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.
Відповідно до висновку експерта № 236 (початок експертизи 8 квітня 2021 року закінчення експертизи 9 квітня 2021 року) у медичній документації ОСОБА_6 будь-яких ушкоджень у вигляді синців, саден, ран не описано. Перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 22 березня 2021 року по 1 квітня 2021 року пов`язане із правобічним орхоепідидимідом (запаленням яєчка та його придатка), що не відноситься до тілесних ушкоджень, і за ступенем тяжкості не оцінюється.
У протоколах проведення слідчого експерименту від 13 квітня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 та від 22 квітня 2021 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 зафіксовано, що як потерпілий так і ОСОБА_3 вказують про завдання обвинуваченою двох ударів ногою в пахову ділянку ОСОБА_6 у квартирі за місцем проживання останнього.
Отже, суд, заслухавши показання обвинуваченої, потерпілого, свідка, дослідивши та оцінивши інші докази у справі на предмет належності, допустимості, достовірності, а в їх сукупності - з точки зору достатності, здійснивши, відповідно до встановлених у ст. 337 КПК меж, судовий розгляд на підставі обвинувального акта, доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні умисного завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК.

Суд визнає недостовірними і такими, що направлені на власний захист та на пом`якшення відповідальності показання обвинуваченої в суді про те, що вона не завдавала другого удару потерпілому ОСОБА_6 . Зазначені обставини спростовані наведеними показаннями свідка, потерпілого, а також даними, що містяться у протоколах проведення слідчого експерименту, що покладені судом в основу висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Будь-якої упередженості свідка ОСОБА_7 відносно ОСОБА_3 в суді не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що вчинене нею кримінальне правопорушення за характером посягає на здоров`я особи, за ступенем суспільної небезпечності є кримінальним проступком з умисною формою вини, а також враховує дані, що характеризують особу обвинуваченої та обставину, що пом`якшує покарання.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_3 обставиною є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Водночас, суд не визнає щире каяття обставиною, яка пом`яшкує покарання обвинуваченої, як про це йдеться в обвинувально акті. Такий висновок суду грунтується на тому, що ОСОБА_3 критично не оцінює вчиненого нею кримінального правопорушення, не висловлює співчуття до потерпілого, щирого жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки, не вказує на прагнення зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки.
Крім того суд, на виконання приписів ст. 337 КПК, також не визнає обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки цієї обставини не було зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК.

Обвинувачена ОСОБА_3 є особою молодого віку, непрацевлаштована, неодружена, згідно ст. 89 КК раніше несудима, на обліку у психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, за місцем проживання негативної характеристики не має.

Враховуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, його характер та ступінь тяжкості, дані, які характеризують особу обвинуваченої, суд дійшов висновку, що в даному випадку обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК. Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Суд не призначає обвинуваченій ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки остання є непрацевлаштованою.
На підставі наведеного, керуючись статтями 368, 374, КПК, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК, і призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
С у д д я : ОСОБА_1