У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1882/13-к

№ 1-в/183/86/21

19 березня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковськ подання начальника Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від покарання:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, проживаючого АДРЕСА_1 , судимого,-

встановив:

вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком два роки, на підставі ст. 76 КК України покладено обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В даний час термін покарання засудженого закінчився і начальник Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого від покарання, оскільки 24 квітня 2015 р. закінчився випробувальний термін відбуття покарання.

Прокурор в судове засіданні не з`явився, надав заяву, в якій вказав, що в задоволенні подання Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відмовити.
Представник Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській областів судовезасідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду подання у його відсутність.
Засуджений в судове засідання не з`явився, його неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду подання у його відсутність.
Суд, дослідивши подання, дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання виходячи з його необґрунтованості та недоведеності.
Так судом встановлено, що 26 квітня 2013 р. вироком Новомосковського міьскрайонного суду Дніпропетровської області засуджено ОСОБА_3 за ч.3 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено його від відбування покарання з випробуванням строком два роки. Покладено на ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.
Відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 р. оголошено розшук ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.3 ст. 296 КК України.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 січня 2021 р. прийнято відмову від апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 на вирок Новомосковського міьскрйонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 р. щодо ОСОБА_3 та закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Згідно із ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України, які визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Як вбачається із подання засуджений ОСОБА_3 на облік до Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області не став, що не може свідчити про те, що ОСОБА_3 за період відбуття покарання обов`язки, покладені на нього судом виконав. Таким чином судом встановлено, що звільнення особи, яка не почала відбувати покарання, від відбування призначеного судом покарання законом не передбачено. А відтак, підстав для звільнення ОСОБА_3 від призначеного йому покарання у суду не має, у зв`язку з чим, дане подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

в задоволенні подання начальника Новомосковського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від покарання ОСОБА_3 призначеного за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2013 р. - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду на протязі семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1