1-кп/642/589/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000235 від 23.02.2021 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшов вказаний обвинувальний акт 26.05.2021.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за можливе призначення справи до судового розгляду, оскільки під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилався на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Потерпілий у підготовче засідання з`явився та не заперечував проти призначення до судового розгляду. Обвинувачені та їх захисники вважали за можливе призначення судового розгляду.

Вислухавши думку прокурора, учасників процесу, вивчивши матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні складений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону України.

Підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду, не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні інших клопотань, які перешкоджають призначенню судового розгляду, не заявлено.

З урахуванням наведеного є всі достатні підстави для призначення судового розгляду кримінального провадження.

Судовий розгляд, з урахуванням ч. 2 ст. 27 КПК України, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні захисники - обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , заявили клопотання про зміну міри запобіжного заходу ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , яке підтримали інші захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_13 вказуючи на нові обставини, які не розглядалися судом при продовженні строку запобіжного заходу, появою документальних відомостей, що не були подані суду раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про її застосування.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_5 просили змінити йому запобіжний захід, з цілодобового домашнього арешту на нічний домашній арешт із забороною покидати місце проживання у нічний час із 22.00 до 06.00. Адвокат просила врахувати, що вперше, запобіжний захід було застосовано 01.04.2021 року, тобто більше ніж три місяці тому. За весь час обвинувачений ОСОБА_10 жодного разу не порушив умов застосованого до нього запобіжного заходу. Крім цього, захисник звернула увагу, що її підзахисний поводив себе належним чином, з`являвся на допити та у судові засідання, демонстрував зразкову процесуальну поведінку, не вчиняв та не мав наміру вчиняти дії направлені на здійснення впливу на потерпілого. Так як він є добропорядним громадянином, працює, є ФОП, однак застосування до нього цього запобіжного заходу, унеможливлює здійснення ним життєдіяльності, повязаної із зароблянням коштів з метою забезпечення родини, одружений, має на утриманні малолітню дитину та батьків-пенсіонерів, які проживають разом з ним, що свідчить про наявність заробітку та стійких соціальних зв`язків. При цьому, він має незадовільний стан здоров`я та знаходився на стаціонарному лікуванні.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_9 просили суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. В обгрунтування клопотання захисник зазначив про завищення кваліфікації вчинених діянь обвинуваченим, а також просив врахувати, що обвинувачений жодного разу не перешкоджав досудовому розслідуванню, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Так, 07.07.2021 року від ФОП ОСОБА_14 було отримано гарантійний лист від 02.07.2021 року зі змісту якого, вбачається, що цим гарантійним листом підтверджується згода та готовність укласти трудовий договір та намір прийняти його на роботу на посаду водія. Родина обвинуваченого, з якими він постійно проживає і які є членами його сім`ї, не працюють і не отримують жодного доходу, у зв`язку з чим знаходяться на його утриманні.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_6 просили суд змінити йому спосіб виконання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, шляхом зміни місця його проживання. В обгрунтування клопотання адвокат зазначив, що за час досудового розслідування ОСОБА_12 виконував всі обов`язки, покладені на нього КПК України, а також жодного разу не порушив умови цілодобового домашнього арешту. Так, 05.07.2021 року від ОСОБА_12 було отримано довідку Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, зі змісту якої вбачається, що державна реєстрація шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 призначена на 3 вересня 2021 року, що підтверджує його намір створити сім`ю. Крім того, ОСОБА_15 відповідно до договору позички має право користування житловим приміщенням : АДРЕСА_1 . Продовжуючи проживати в квартирі, де проживають його батьки, останній та його наречена не можуть в повній мірі реазізувати своє законне право на приватне та сімейне життя. Також адвокат просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_12 проживає разом з батьками, які перебувають на його утриманні.

Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 просили суд змінити йому запобіжний захід на біль м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. В обгрунтування своїх доводів, заявлених усно, зазначили, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, наразі зменшились. Також, просили врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який потребує лікування, та його сімейний стан, а саме, що він перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні доньку.

Вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів обвинувальний акт затверджений 21.05.2021 року, питання щодо продовження запобіжних заходів вирішувалося судом у підготовчому судовому засіданні, яке до теперішнього часу було відкладено, за неявкою потерпілого, тобто на час розгляду судом клопотань судовий розгляд по суті не було розпочато, відповідно суд не досліджував безпосередньо докази, не отримав показання потерпілого, свідків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

З огляду на зміст пред`явленого обвинувачення, кількість інкримінованих злочинів, кількість обвинувачених небезпідставними є доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Аналізуючи доводи в обґрунтування клопотання адвокатів, зокрема ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 , суд дослідивши надані відомості, вбачає, останній працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце мешкання, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків, який є ФОП та займається підприємницькою діяльністю з розведення розсади за місцем свого мешкання, від якої отримує дохід.

Судом також береться до уваги, що ОСОБА_10 раніше не судимий, не перебував у розшуку, доказів його ухилення від явки до слідчого чи суду прокурором не надано, що, враховуючи тяжкість покарання, свідчить про мінімальний рівень ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, доказів порушення ОСОБА_10 умов цілодобового домашнього арешту на даному етапі не вбачається. Проте, суд перебуває на стадії закінчення підготовчого провадження і призначення судового розгляду.

Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою ЄСПЛ, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, обраний відносно ОСОБА_10 .

Щодо доводів адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 , суд зауважує наступне.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.

В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо зміни міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, оскільки докази у провадженні є закріпленими, однак, при цьому, існує можливість обвинуваченого незаконно впливати на учасників процесу.

Вважаючи необхідним залишення обвинуваченого під вартою, прокурор посилався на доцільність тримання під вартою та на наявність ризиків, які мали місце на досудовому слідстві та до теперішнього часу. Суд сприймає як переконливі доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Раніше, прокурором були зазначені такі ризики, як можливість ОСОБА_11 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, інше перешкоджанню досудовому розслідуванню, ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, ризик незаконного впливу ним на потерпілого та свідків кримінального провадження.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилалась сторона обвинувачення, суд вважає, що наведені дані свідчать про наявність, на даному етапі, обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 127 КК України.

Доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри обвинуваченого ОСОБА_11 , а також на неправильну правову кваліфікацію стороною обвинувачення обставин події, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці під час судового розгляду та дослідження доказів.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , зокрема те, що він одружений, має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, а також належну процесуальну поведінку під час проведення слідчих дій, - заслуговують на увагу, проте не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу, оскільки не спростовують доводів прокурора про те, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.

Зазначені прокурором у клопотанні ризики були встановлені ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 червня 2021 року під час розгляду апеляційних скарг на ухвалу про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на даний час, на думку суду, не перестали існувати.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи прокурора про те, що ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу, та продовження його дії, продовжують існувати, є обґрунтованими, а тому заявлене захисником клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Посилання захисника та обвинуваченого на можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, суд вважає на даному етапі не обґрунтованим.

Щодо клопотання про зміну способу виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_12 , шляхом зміни його місця проживання, суд встановив наступне.

Обвинувачений ОСОБА_12 в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце мешкання, проживає з батьками. виконував всі обов`язки, покладені на нього КПК України, а також жодного разу не порушив умови цілодобового домашнього арешту. Так, 05.07.2021 року від ОСОБА_12 було отримано довідку Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, зі змісту якої вбачається, що державна реєстрація шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_15 призначена на 3 вересня 2021 року, що підтверджує його намір створити сім`ю. Крім того, ОСОБА_15 відповідно до договору позички має право користування житловим приміщенням : АДРЕСА_1 . Продовжуючи проживати в квартирі, де проживають його батьки, останній та його наречена не можуть в повній мірі реазізувати своє законне право на приватне та сімейне життя.

На підставі викладеного, суд не вбачає наразі підстав для зміни способу виконання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , оскільки останній тільки в майбутньому планує зареєструвати шлюб, а тому клопотання в цій частині є передчасним та задоволенню не підлягає.

Щодо доводів, які були заявлені усно про зміну обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 .

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Зазначені прокурором у клопотанні ризики були встановлені ухвалою слідчого судді та на даний час не перестали існувати.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_13 має неповнолітню дочку, але офіційно не одружений і не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, востаннє 27.10.2011 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Фактичні обставини справи свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, особливо злочинів проти життя, свободи, честі та гідності людини та інших особистих прав і свобод, враховуючи, що раніше він неодноразово судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я людини, звільнившись з установи виконання покарань повторно вчинив тяжкий злочин проти здоров`я людини, що свідчить про те, що ОСОБА_13 на шлях виправлення та перевиховування не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив злочини.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а саме того, що вони вчиненні в сфері злочинів проти життя та здоров`я людини, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що не виключає можливість обвинуваченим вчинити інший злочин, враховуючи відсутність у нього постійного заробітку.

Отже, доведеність ризиків об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження. Тому суд вважає, що в даному випадку жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Твердження захисника щодо наявності в обвинуваченого постійного місця проживання, цивільної дружини та неповнолітньої дочки, як показника міцних соціальних зв`язків, суд не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій.

Доводи захисника щодо неврахування судом стану здоров`я обвинуваченого та наявність у нього потреби в проведенні лікувальних процедур в умовах стаціонару, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, клопотання сторін захисту про зміну запобіжного заходу є необгрунтованим та на даному етапі задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд убачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_13 його процесуальних прав та обов`язків, тому клопотання в цій частині не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 , ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_13 - відмовити.

Призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000235 від 23.02.2021 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України на 22 липня 2021 року об 11-00 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Викликати для участі у судовому засіданні сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя