Ухвала
Іменем України
22 березня 2021 року
м. Київ
справа № 487/6999/20
провадження № 51- 64 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Заводського відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Ухвалою судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року повернута апеляційна скарга ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді на підставі п.4 ч.3 ст.399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), у зв`язку із пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження, і в той же час ним не порушувалося питання про поновлення цього строку.

Ухвалами колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 січня та 1 березня 2021 року на підставі п. 2 ч. 2 ст.428 КПК відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року.
До Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій він порушує питання про перегляд ухвали судді апеляційного суду в касаційному порядку, просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Посилається на неправомірність ухвали судді апеляційного суду, оскільки отримавши 15 грудня 2020 року копію ухвали слідчого судді, який є днем оголошення ухвали слідчого судді та початком обчислення п`ятиденного строку на апеляційне оскарження, тому вважає, що вчасно звернувся до суду з апеляційною скаргою 18 грудня 2020 року і необхідності для поновлення строку апеляційного оскарження не було. Вказує на те, що суддя апеляційного суду ухвалила рішення про повернення його скарги без його присутності, в ухвалі неправдиво зазначила про його присутність в суді першої інстанції при розгляді скарги 11 грудня 2020 року, так як резолютивна частина цього рішення оголошена без його відома, при цьому йому не було відомо про внесення ухвали слідчого судді до Єдиного державного реєстру судових рішень. Посилається на те, що лист відповідь про отримання ним копії судового рішення від 11 грудня 2020 року отримав 12 лютого 2021 року.
Суд перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Згідно ч.2 ст.113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Ч. 5 ст. 115 КПК передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.
Відповідно до ст. 116 КПК процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду першої інстанціїбуло постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається з наданих копій судових рішень та у скарзі не заперечується, ухвала слідчого судді постановлена11 грудня 2020 року, проте з апеляційною скаргою до суду ОСОБА_4 звернувся лише 18 грудня 2020 року, тобто з порушенням встановленого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, який минув 16 грудня 2020 року.

В ухвалі від 21 грудня 2020 року суддею апеляційного суду зазначено про те, що із змісту копії ухвали слідчого судді від 11 грудня 2020 року убачається, що ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні при розгляді його скарги 11 грудня 2020 року та цього ж дня була проголошена резолютивна частина ухвали, яка була внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Суддею апеляційного суду враховано та зазначено в ухвалі положення ст.376 КПК, згідно із якими, дата оголошення судового рішення безпосередньо пов`язується з датою виходу суду з нарадчої кімнати, і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.
Разом з тим, в оскаржуваній ухвалі суддею вказано, що заявник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з пропуском строку, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК та у апеляційній скарзі не порушував питання про поновлення цього строку.

Отже, на думку Суду, будучи присутнім 11 грудня 2020 року при оголошенні судового рішення, ОСОБА_4 відповідно був обізнаний про зміст прийнятого рішення, однак апеляційну скаргу подав з пропуском строку, передбаченого п.3 ч.2 ст.395 КПК, не подавши при цьому клопотання про поновлення строку.
Посилання у скарзі ОСОБА_4 на те, що ним апеляційна скарга подана вчасно 18 грудня 2020 року, з дня отримання ним повного тексту ухвали слідчого судді, не є переконливими, оскільки відповідно до положень абз.2 ч.3 ст. 395 КПК строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення, якщо ухвала слідчого судді була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує.
Проте, як убачається із змісту наявних в Суді судових рішень та в попередніх касаційних скаргах ОСОБА_4 зазначав про свою присутність в судовому засіданні 11 грудня 2020 року, так і у даній касаційній скарзі ним вказано про чітке оголошення суддею у його присутності про її вихід до нарадчої кімнати.
Враховуючи зазначене, Суд вважає непереконливими посилання скаржника у поданій повторно касаційній скарзі на те, що суддя в оскаржуваній ухвалі неправдиво зазначила про його присутність в суді першої інстанції при розгляді скарги 11 грудня 2020 року, що резолютивна частина цього рішення оголошена без його відома, при цьому йому не було відомо про внесення ухвали слідчого судді до Єдиного державного реєстру судових рішень.
Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об?єднаної палати Верховного Суду від 27 травня 2019 року (справа №461/1434/18, провадження № 51-6470 кмо 18), у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

За таких обставин, доводи у касаційній скарзі щодо незаконності ухвали судді апеляційного суду, та що день 15 грудня 2020 року є початком відрахування п`ятиденного строку на апеляційне оскарження і він вчасно звернувся з апеляційною скаргою та необхідності для поновлення строку апеляційного оскарження не було, на думку Суду, не спростовують правильність висновків судді апеляційної інстанції в ухвалі про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском ним строку на апеляційне оскарження, поданої без клопотання про поновлення цього строку.
У силу п. 4 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.
Отже, суддя апеляційного суду, правильно встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, клопотання про його поновлення не подано, дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню.
Посилання ОСОБА_4 у скарзі на те, що суддя апеляційного суду прийняла рішення про повернення апеляційної скарги без його присутності, не грунтуються на положеннях статей 401,405 КПК, якими передбачено порядок і підстави обов`язкового виклику в судове засідання учасників для розгляду кримінального провадження. Положеннями ст.399 КПК не передбачена обов`язкова участь скаржника при прийнятті рішення суддею одноособово про повернення апеляційної скарги, про що йому вже зазначалось в ухвалі Верховного Суду від 1 березня 2021 року.
Інших обґрунтованих доводів щодо порушень, допущених суддею апеляційної інстанції, у касаційній скарзі не наведено. Суд вважає рішення судді апеляційної інстанції від 21 грудня 2020 року таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи положення ч.7 ст.115 КПК та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Миколаївського апеляційного суду від 21 грудня 2020 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2020 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3