КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/819/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0007919 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року щодо обвинуваченої

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Носівка Чернігівської області, громадянки України, незаміжньої, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2019 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України та призначено їй покарання:
- за ч. 1 ст. 191 КК України у виді штрафу у розмірі 50-ти (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю;
- за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30-ти (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 50-ти (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової експертизи від 13.08.2018 року № 8-4/1438 в розмірі 2002 грн. стягнуто на користь держави з ОСОБА_8 .
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення через вчинення умисних кримінальних правопорушень, шляхом складання і видачі працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення з метою його збуту, привласнила грошові кошти АТ «УкрСиббанк», які були їй ввірені при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_8 відповідно до наказу № 479-ВК від 08.12.2015 призначена на посаду фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 725 АТ «УкрСиббанк» за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 126/23.
Наказом № 123-ВК від 03.05.2018 ОСОБА_8 з посади фахівця з обслуговування клієнтів відділення № 725 АТ «УкрСиббанк», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 126/23 з 07.05.2018 переведено на посаду старшого фахівця з обслуговування клієнтів Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк», що фактично здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, бульв. Шевченка, 35.
07.05.2018 між ОСОБА_8 і АТ «УкрСиббанк» в особі начальника третього Київського регіонального управління Київського регіонального департаменту роздрібного бізнесу ОСОБА_13 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до п.п. 1, 2 якого працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому цінностей, а адміністрація зобов`язується створювати йому умови для нормальної роботи і забезпечення повного збереження довірених йому матеріальних цінностей.
ОСОБА_8 перебувала на посаді старшого фахівця з обслуговування клієнтів Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» та виконувала покладені на неї обов`язки, що випливали із посадової інструкції, затвердженої 07.05.2018, відповідно до якої старший фахівець з обслуговування клієнтів:
здійснює супровід продажів (ведення інформації в автоматизовану систему банку на підставі первинних документів);
здійснює прийом і видачу готівки по прибуткових і видаткових касових документах;
здійснює деблокування в АБС комерційних курсів валют;
здійснює відкриття клієнтських рахунків в АБС;
здійснює валютообмінні операції;
здійснює формування розрахунково-касових документів по проведених операціях;
здійснює прийом договірних і без договірних платежів на користь третіх осіб;
здійснює прийом, облік, зберігання та видачу позабалансових цінностей;
здійснює відкриття, закриття, опечатування і здачу під охорону сертифікованого грошового сейфа/сховища та сховища для індивідуальних сейфів;
здійснює прийом і виплату грошових переказів;
здійснює прийом і виплату готівкових коштів по платіжних картках через Р08-термінал;
здійснює прийом коштів для погашення кредитної заборгованості;
здійснює прийом і виплату готівки з/на рахунки/ів клієнтів банку;
здійснює своєчасне і правильне відображення операцій із клієнтами в бухгалтерському обліку;
здійснює операції підкріплення/інкасації відділення з відображенням в АБС;
здійснює первинний валютний контроль проведених операцій фізичних/юридичних осіб-резидентів/нерезидентів;
здійснює контроль операцій, що підлягають додатковому контролю;
здійснює супровід безготівкових операцій клієнтів відділення;
провадить формування документів для виконавця, зведення документів і закриття операційного дня відділення в АБС;
здійснює контроль правильності оформлення первинних документів клієнтами;
здійснює контроль за своєчасним і правильним відображенням у бухгалтерському обліку операцій, проведених іншими працівниками відділення;
авторизує в АБС проведення транзакцій у рамках операцій, ініційованих іншими працівниками відділення; інше.
Тобто, ОСОБА_8 в силу покладених на неї повноважень не виконувала у відділенні № 831 АТ «УкрСиббанк» організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 18 КК України, не являлась службовою особою. Разом з тим, виконуючи свої обов`язки, ОСОБА_8 безпосередньо здійснювала супровід безготівкових операцій клієнтів відділення, здійснювала прийом і виплату готівки з/на рахунки/ів клієнтів банку, прийом договірних і бездоговірних платежів на користь третіх осіб і являлась матеріально-відповідальною особою, відповідно до укладеного договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.
Так, 14.06.2018 ОСОБА_8 , перебуваючи на своєму робочому місці, а саме в приміщенні відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» за адресою: м. Київ, бульв. Шевченка, 35, під час виконання своїх обов`язків, мала безперешкодний доступ до грошових коштів, які були їй ввірені і знаходились в касі банківської установи.
Цього дня, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належать відділенню № 831 АТ «УкрСиббанк», з метою незаконного збагачення, 14.06.2018 об 11 год. 31 хв. отримала від клієнта ОСОБА_14 кошти в розмірі 43 200 гривень для перерахування на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській обл. (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури № ТИ-0000445 від 01.06.2018.
В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на привласнення ввірених їй коштів та складанні і видачі працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення з метою його збуту.
Тому, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, ОСОБА_8 за допомогою технічних засобів, а саме програмного забезпечення «Microsoft Word» внесла у квитанцію № 5004 від 14.06.2018 відомості, що не відповідають дійсності, а саме про перерахування коштів в розмірі 43 200 гривень на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській обл. (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури № ТИ-0000445 від 01.06.2018, при цьому в графі «Загальна сума» надрукувала суму чотири тисячі двісті гривень 00 копійок. Для надання документу офіційного змісту, ОСОБА_8 роздрукувала його, у графі «Підписи банку» поставила свій підпис та в правому куті квитанції та відбиток печатки «Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750 № 2», після чого передала квитанцію № 5004 від 14.06.2018 клієнту ОСОБА_14 .
У подальшому, з метою привласнення ввірених їй грошових коштів та приховання вказаного факту від керівництва відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_8 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 831 АТ «УкрСиббанк» по бул. Шевченка, 35 в м. Києві, за допомогою технічних засобів, а саме програмного забезпечення «Microsoft Word» внесла у квитанцію №5004 від 14.06.2018 відомості, що не відповідають дійсності, а саме про перерахування коштів в розмірі 4200 гривень на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській області (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури № ТИ-0000445 від 01.06.2018, при цьому в графі загальна сума надрукувала суму чотири тисячі двісті гривень 00 копійок. Для надання документу офіційного змісту, ОСОБА_8 роздрукувала його, у графі «підпис платника» підробила підпис від імені ОСОБА_15 , поставила свій підпис в графі «підпис банку» та відбиток печатки «Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750 №2», після чого передала квитанцію № 5004 від 14.06.2018 до архіву відділення № 831 АТ «УкрСиббанк».
Аналогічні дії ОСОБА_8 вчинила за вказаних обставин у заяві на переказ готівки № 5004 від 14.06.2018 із призначенням платежу «плата за розрахункове касове обслуговування при прийманні платежу готівкою» на суму 12 гривень. Для надання документу офіційного змісту, ОСОБА_8 роздрукувала його, у графі «підпис платника» підробила підпис від імені ОСОБА_15 , поставила свій підпис в графі «підпис банку» та відбиток печатки «Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750 №2», після чого передала заяву на переказ готівки № 5004 від 14.06.2018 до архіву відділення № 831 АТ «УкрСиббанк».
У подальшому, з метою привласнення ввірених їй грошей, ОСОБА_8 , приховуючи свої протиправні дії, сформувала заяву на переказ готівки №5004 від 14.06.2018 про перерахування коштів в розмірі 4200 гривень на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській обл. (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури №ТИ-0000445 від 01.06.2018. Після цього, ОСОБА_8 , маючи доступ до програмного забезпечення провела транзакцію щодо перерахування коштів в розмірі 4200 гривень на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській області.
В кінці робочого дня 14.06.2018, перебуваючи за адресою: м. Київ, бульв. Шевченка, 35, маючи безперешкодний доступ до готівкових коштів, які перебували в касі відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750, ОСОБА_8 привласнила гроші в сумі 39 000 гривень та розпорядилась ними на власний розсуд, завдавши банківській установі майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_8 з метою привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належать відділенню № 831 АТ «УкрСибБанк» вчинила умисні дії, які виразились у складанні і видачі працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення з метою його збуту.
Так, 14.06.2018 ОСОБА_8 , знаходячись у відділенні № 831 АТ «УкрСиббанк» за адресою м. Київ бульвар Шевченка, 35, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, направленим на привласнення чужого майна, що було їй ввірене, а саме грошових коштів, що належать відділенню № 831 АТ «УкрСиббанк», з метою незаконного збагачення, 14.06.2018 о 11 год. 31 хв. отримала від клієнта ОСОБА_15 кошти в розмірі 43 200 гривень для перерахування на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській обл. (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури №ТИ-0000445 від 01.06.2018.
У цей час у ОСОБА_8 з метою привласнення ввірених їй коштів та приховання вказаного факту від керівництва відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» виник злочинний умисел, направлений на складання і видачу працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення з метою його збуту.
Тому, діючи із прямим умислом і корисливим мотивом, ОСОБА_8 знаходячись у відділенні № 831 АТ «УкрСиббанк» за адресою м. Київ, бул. Шевченка, 35 за допомогою технічних засобів, а саме програмного забезпечення «Microsoft Word» внесла у квитанцію № 5004 від 14.06.2018 відомості, що не відповідають дійсності, а саме - про перерахування коштів в розмірі 43 200 гривень на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській обл. (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури № ТИ-0000445 від 01.06.2018, при цьому в графі «Загальна сума» надрукувала суму чотири тисячі двісті гривень 00 копійок.
Для надання документу офіційного змісту, ОСОБА_8 роздрукувала його, у графі «Підписи банку» поставила свій підпис та в правому куті квитанції та відбиток печатки «Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750 №2», після чого передала квитанцію № 5004 від 14.06.2018 клієнту ОСОБА_15 .
У подальшому, з метою привласнити ввірені їй гроші, ОСОБА_8 , знаходячись на своєму робочому місці у відділенні № 831 АТ «УкрСиббанк» по бул. Шевченка, 35 в м. Києві за допомогою технічних засобів, а саме програмного забезпечення «Microsoft Word» внесла у заяву на переказ готівки № 5004 від 14.06.2018 відомості, що не відповідають дійсності, а саме про перерахування коштів в розмірі 4200 гривень на розрахунковий рахунок Управління поліції охорони в Київській обл. (код за ЄДРПОУ №40109063) за надання послуг - охоронні послуги, відповідно до рахунку-фактури № ТИ-0000445 від 01.06.2018 при цьому в графі загальна сума надрукувала суму чотири тисячі двісті гривень 00 копійок. Для надання документу офіційного змісту, ОСОБА_8 роздрукувала його, у графі «підпис платника» підробила підпис від імені ОСОБА_15 , поставила свій підпис в графі «підпис банку» та відбиток печатки «Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750 № 2», після чого передала заяву на переказ готівки № 5004 від 14.06.2018 до архіву відділення № 831 АТ «УкрСиббанк».
Аналогічні дії ОСОБА_8 вчинила за вказаних обставин у заяві на переказ готівки № 5004 від 14.06.2018 із призначенням платежу «плата за розрахункове касове обслуговування при прийманні платежу готівкою» на суму 12 гривень. Для надання документу офіційного змісту, ОСОБА_8 роздрукувала його, у графі «підпис платника» підробила підпис від імені ОСОБА_15 , поставила свій підпис в графі «підпис банку» та відбиток печатки «Відділення № 831 АТ «УкрСиббанк» МФО №351005 код ЄДРПОУ №09807750 № 2», після чого передала заяву на переказ готівки № 5004 від 14.06.2018 до архіву відділення № 831 АТ «УкрСиббанк».
Таким чином, ОСОБА_8 своїми умисними діями, які виразились у привласненні чужого майна, яке було їй ввірене, та у складанні і видачі працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення з метою його збуту вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2019 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді сплати штрафу 50 НМДГ, за ч. 2 ст. 358 КК України у виді 30 НМДГ, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді 50 НМДГ з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що положеннями п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України визначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягав застосуванню.
На думку прокурора, в даному випадку, суд першої інстанції не застосував до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю.
Апелянт зазначає, що відповідно до положень ст. 55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру злочину, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має на меті недопущення вчинення даною особою в подальшому злочинів з використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю. Кримінальний кодекс України не обмежує кола посад і видів діяльності, право обіймати які або право займатися якою може бути позбавлений засуджений. Судова практика виходить з того, що позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане зі службовим становищем підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю. Призначаючи це покарання, суд має чітко вказати у вироку ті конкретні посади, право обіймати які позбавляється засуджений, або конкретний вид діяльності, права займатися якою він позбавляється. Тимчасове незайняття певним видом діяльності або неперебування на посаді на момент постановлення вироку не є перешкодою до незастосування цього покарання.
Прокурор вказує на те, що згідно з мотивувальною частиною вироку, обвинувачена обіймала посаду касира, яка пов`язана із збереженням переданих їй матеріальних цінностей, приймаючи на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання цінностей ввірених їй на підставі договору від 07.05.2018 між ОСОБА_8 і АТ «УкрСиббанк» в особі начальника Третього Київського регіонального управління Київського регіонального департаменту роздрібного бізнесу ОСОБА_13 про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до п. 1, 2 якого, працівник бере на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених йому цінностей, а Адміністрація зобов`язується створювати йому умови для нормальної роботи і забезпечення повного збереження довірених йому матеріальних цінностей.
Відтак, на переконання апелянта, дії обвинуваченого в даному випадку тісно пов`язані з виконанням ним своїх службових обов`язків, що дає вагомі підстави для позбавлення його права обіймати посади, пов`язані із збереженням матеріальних цінностей.
Прокурор вказує на те, що відповідно до Постанови ПВС № 22 від 22 грудня 1995 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", Виходячи з того, що додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, судам рекомендовано при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового. При цьому треба мати на увазі, що додаткові покарання можуть приєднуватися до будь-яких видів основного покарання, передбачених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, проте всупереч наведеним нормам матеріального права, призначаючи обви ОСОБА_8 овець М.Г. суд жодним чином не мотивує непризначення додаткового покарання, хоча в даному випадку його призначення є логічним, виправданим та необхідним.
На думку апелянта, нічим не виправдана відмова від застосування покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із збереженням матеріальних цінностей до обвинуваченої, яка використала свою посаду та діяльність в злочинних цілях, суперечить завданню боротьби зі злочинністю, адже цей вид покарання здатний відігравати важливу роль як у виправленні засудженої, так і в загальному та спеціальному запобіганні правопорушенням. В свою чергу, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, спричинило призначення покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Основне покарання, призначене без застосування додаткового, є м`якшим за покарання такого самого виду та розміру із застосуванням додаткового покарання.

Представник ПАТ "Укрсиббанк", будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду листа, в якому просили проводити апеляційний розгляд у відсутність представника потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку обвинуваченої, яка заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги

Висновок суду про доведеність винуватості Баришовець М.Г. у привласненні чужого майна, яке було в її віданні та складанні і видачі працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підробленого офіційного документа, який посвідчує певний факт, що має юридичне значення з метою його збуту, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України колегією суддів не перевіряються, оскільки фактичні обставини справи в суді першої інстанції учасниками процесу не оспорювалися, стосовно них відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази в судовому засіданні не досліджувалися, і вони в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

За встановлених судом фактичних обставин справи, дії Баришовець М.Г. правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України.

Що стосується покарання, справедливість якого оскаржена прокурором, то колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій Баришовець М.Г. основне покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, тяжкості вчиненого злочину та її особі. Більш того, зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що як вид, так і розмір призначеного основного покарання фактично не оскаржується прокурором, адже ставиться питання про призначення аналогічного основного покарання.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо не призначення обвинуваченій Баришовець М.Г. додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, яке на думку прокурора є обов`язковим, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, згідно з санкцією ч. 1 ст. 191 КК України додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю є альтернативним покаранням. Отже, суд може не застосовувати вказаний вид покарання, вмотивувавши своє рішення про незастосування додаткового покарання.

У кримінальному провадженні щодо Баришовець М.Г. суд першої інстанції, не призначаючи обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю, вказав про те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК, згідно вимог ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, сума шкоди, яка спричинена внаслідок вчиненого кримінального правопорушення є незначною, акцентував увагу на особі винної, яка вину визнала повністю, щиро розкаялася, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами. Окрім того, на момент постановлення вироку обвинувачена вже не працювала.

Більш того, суд вказав, що в судовому засіданні в суді першої інстанції представник потерпіл ОСОБА_16 КРСИББАНК» Люта В.В. відмовилася від позовної заяви, зазначив ОСОБА_8 чена Баришовець М.Г. в повному обсязі добровільно сплатила на користь АТ «УкрСиббанк» грошові кошти в сумі 39 000 гривень, про що міститься в матеріалах справи письмова заява представника та квитанція на переказ готівки № 18 ОСОБА_8 року Баришовець М.Г. на рахунок АТ «УкрСиббанк» (т. 1 а.п. 52-53).

Відтак, сукупність наведених обставин, на думку колегії суддів, свідчить про правильність рішення суду першої інстанції щодоне призначення додаткового покарання Баришовець М.Г.
Станом на час проведення апеляційного ро ОСОБА_8 ена Баришовець М.Г. перебуває у відпустці по догляду за дітьми, оскільки має двох ОСОБА_17 ді ІНФОРМАЦІЯ_2 2020 ОСОБА_18 нн ІНФОРМАЦІЯ_3 020 року народження.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що прокурор в апеляційній скарзі просить призначити Баришовець М.Г. додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з матеріальною відповідальністю лише на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, а не за конкретне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання, що додатково свідчить про неможливість призначення обвинуваченій додаткового покарання.
Що стосується посилань прокурора на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003, то дійсно абз. 1 п. 17 Постанови зазначає: «Роз`яснити судам, що відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю». Разом з тим, в таких роз`ясненнях в будь-якому разі не йдеться про обов`язковість призначення додаткового покарання.
Зважаючи на все вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора безпідставними, і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування вироку в ч ОСОБА_8 ного Баришовець М.Г. покарання.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місце ОСОБА_7 ри №10 Тесленка В.В. залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листоп ОСОБА_8 щодо Баришовець М.Г. за ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 358 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 Кепкал Л. ОСОБА_3 Васильєва М.А ОСОБА_4 Кияшко О.А.