УХВАЛА
Іменем України

19.03.2021 Справа №607/4718/21 Провадження № 1-кс/607/1614/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

17.03.2021 ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2021 накладений арешт на мобільний телефон марки «Iphone 11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 . Заявник зазначає, що накладення арешту на дане майно є необґрунтованим, так як цей телефон, який в період з 02.02.2021 до 03.02.2021 був вилучений під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 проживала разом із ОСОБА_6 , належить на праві власності саме заявнику, що підтверджується доданими до клопотання документами. Також зазначила, що вказаний мобільний телефон не має жодного відношення до цього кримінального провадження. Відтак ОСОБА_3 вважає, що відсутні підстави для арешту на мобільний телефон марки «Iphone 11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , а тому просить скасувати арешт, накладений на таке майно ухвалою слідчого судді від 05.02.2021.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_3 , клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що право власності ОСОБА_3 на мобільний телефон підтверджується гарантійним талоном, у якому проставлений підпис останньої, який збігається з її підписом у паспорті громадянина України.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала позицію свого адвоката. Зазначила, що вона проживала разом з ОСОБА_6 у квартирі, де під час обшуку був вилучений мобільний телефон. Також вказала, що в усному порядку під час обшуку зазначала, що даний телефон є її власністю і ніякого відношення до ОСОБА_6 не має, проте письмових зауважень в протокол обшуку не вносила. Повідомила, що на даний час користується іншим мобільним телефоном, а просить скасувати арешт на зазначений у клопотанні телефон з тих підстав, що їй шкода інформації, яка у ньому залишилась, зокрема фотознімків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заперечив проти клопотання ОСОБА_3 з тих підстав, що з даним мобільним телефоном ще не проведенні необхідні слідчі дії та інформація, яка міститься у ньому, не була вилучена і досліджена. Вказав, що телефон визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Так, СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.02.2021 у цьому кримінальному провадженні накладений арешт на телефон марки «Iphone 11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 з тих підстав, що таке майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також з метою збереження речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 2 КПК України регламентує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, та застосування належної правової процедури.

Згідно зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Тобто при розгляді даного клопотання першочергово слід встановити, чи наділена особа правом на звернення з таким клопотанням.

При вирішенні цього питання слідчий суддя враховує позицію Верховного Суду щодо доведення належності майна особі за відсутності будь-яких документів, які підтверджують право власності на нього, висловлену у постанові від 26.03.2019 (справа № 355/55/18). Колегією суддів зазначено, що належність майна особі може бути визначена за допомогою конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження майном.

Так, обґрунтовуючи належність мобільного телефону марки «Iphone 11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 саме ОСОБА_3 , остання надала гарантійний талон на даний телефон, в якому проставлений підпис покупця, візуально схожий на підпис, проставлений у паспорті громадянина України, виданому на ім`я ОСОБА_3 . Разом з тим з даного талону не вбачається, що він був виданий саме на ім`я ОСОБА_3 , а у судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що придбання майна не є беззаперечним доказом того, що покупець у подальшому буде власником чи користувачем такого майна. Так, проживаючи разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_3 могла придбати мобільний телефон на прохання останнього чи передати телефон йому у користування, подарувати тощо.

Також, посилаючись на те, що під час обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , в ході якого і був вилучений мобільний телефон, ОСОБА_3 повідомляла про те, що такий телефон є її особистою власністю, письмових доказів на підтвердження цих обставин заявник слідчому судді не надала. Зокрема, ОСОБА_6 , який був учасником даної процесуальної дії, мав можливість зазначити у протоколі обшуку свої зауваження, в тому числі і щодо таких обставин.

Крім цього, під час розгляду клопотання про арешт майна інтереси ОСОБА_6 захищав адвокат, який у клопотанні про відмову в арешті майна жодним чином не зазначав, що частина цього майна, зокрема мобільний телефон марки «Iphone 11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , належить не ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 .

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_3 не довела належними та допустимими доказами наявність конкретних фактів, що свідчать про її володіння чи користування вказаним вище майном, а відтак і його належність саме ОСОБА_3 , а не ОСОБА_6 . З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 не є особою, яка в розумінні ст. 174 КПК України має право на звернення із даним клопотанням і якій має бути повернутий мобільний телефон марки «Iphone 11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 у разі скасування його арешту. Відтак клопотання про скасування арешту майна подане неуповноваженою на це особою, а також є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 98, 170, 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0001240 від 23.04.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1