Справа № 464/5137/20
пр.№ 1-кп/464/62/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.02.2021 року

Сихівський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001329 від 14.09.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Розділ Миколаївського району Львівської області, громадянина України, не одруженого, із професійно-технічною освітою, не працевлаштованого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 12.09.2020 р. близько 22.00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом злому замка балконних дверей, проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: ноутбук марки «НР 450» чорного кольору вартістю 2 000 грн., футболку чорного кольору із надписом «РІЕЛ» вартістю 50 грн. та джинсові шорти світло-голубого кольору вартістю 50 грн., у подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 100 грн.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Додатково зазначив, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, заліз із даху будинку на балкон, звідки потрапив у квартиру потерпілого, де викрав зазначені речі. В подальшому ноутбук продав за 600 грн. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності. У заяві зазначив, що у нього немає претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 . Щодо обрання міри покарання ОСОБА_3 покладається на розсуд суду (а.с.п. 12).
На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілого.
За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст. 185 КК України.
Його дії органом досудового розслідування, вірно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки такий вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України є тяжким злочином.
Обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Згідно із висновком судово-психіатричного експерта №431 від 22.09.2020 р., обвинувачений ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У період інкримінованих йому дій, обвинувачений ОСОБА_3 міг усвідомлювати значення своїх дій та кервати ними.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до досудової доповіді інспектора Миколаївського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_6 від 09.12.2020 р., ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим є високим, а ризик небезпеки для суспільства обвинуваченого ОСОБА_3 середній. На думку органу пробації, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.
За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, обвинуваченому ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів.

Разом з тим, суд, приймаючи до уваги наведене, позицію потерпілого, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 статтю 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 22.09.2020 р. підлягає скасуванню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати у розмірі 3 269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 22.09.2020 року, а саме на чоловічі камуфляжні штани; одну пару чоловічих чорних шкарпеток; чоловічі джинсові шорти світло голубого кольору; чоловічу футболку чорного кольору; чоловічий камуфляжний ремінь із пластмасовою защіпкою зеленого кольору; чоловічі резинові тапочки (шльопанці) сірого кольору - скасувати.
Речові докази:
-відео з нагрудних камер працівників патрульної поліції м.Львова, а також відео з камер відеоспостереження прилеглої території будинку №42 по вул.Вернадського у м.Львові за період часу з 12.09.2020 р. по 13.09.2020 р., які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити при таких;
-чоловічі джинсові шорти світло голубого кольору, внизу обрізані та чоловічу футболку чорного кольору, з правої сторони зверху на якій знаходиться налімка із надписом «РІЕЛ будівельна корпорація» та які зберігаються в камері схову речових доказів Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

-чоловічі камуфляжні штани, одну пару чоловічих чорних шкарпеток, чоловічий камуфляжний ремінь із пластмасовою защіпкою зеленого кольору та чоловічі резинові тапочки (шльопанці) сірого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області повернути ОСОБА_3 .

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1