Провадження № 1-кп/643/755/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000717 від 01.09.2020, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, який не працює, не одружений, має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 31.08.2020 приблизно о 16 год. 30 хвил., точний час не встановлено, знаходячись на 9 поверсі під`їзду № 2, розташованому у житловому будинку АДРЕСА_3 , діючи за раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою проникнення до сховища та послідуючого викрадення майна, побачивши через вікно, що на балконі, розташованому на вказаному поверсі, зберігається майно, прослідував до вхідних дверей балкону, що були обладнані зачиненим на ключ навісним замком.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки зі сховища, ОСОБА_5 підійшов до вхідних дверей балкону, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що в приміщенні даного балкону зберігається майно іншої особи, застосувавши фізичну силу, руками зірвав з петель навісний замок на вхідних дверях балкону, тим самим незаконно проник до сховища.

В подальшому ОСОБА_5 , перебуваючи на балконі, що розташований на 9 поверсі під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що власник майна, яке зберігається на вказаному балконі, відсутній, побачивши пристебнутий металевим ланцюгом велосипед, що належить потерпілому ОСОБА_4 , який в той час знаходився вдома у квартирі АДРЕСА_5 вказаного будинку, таємно викрав з вказаного балкону велосипед ТМ «Norco Charder 6.2», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 279 від 28.09.2020 року 15000,00 гривен, який належить потерпілому ОСОБА_4 .

Після цього ОСОБА_5 з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення та розпорядився ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_5 за вказаним вище епізодом визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище.

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 навесні 2020 року, точний час та дату не встановлено, перебуваючи в м. Харкові на вул. Бучми, точна адреса не встановлена, знайшов на землі гаманець, в якому знаходився паспорт громадянина України у формі ID-карти на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , виданий 07.06.2019 органом 6317, присвоїв вищевказаний документ на ім`я ОСОБА_7 , завідомо знаючи, що він належить сторонній особі, та став використовувати його в особистих інтересах.

31.08.2020 о 16 год. 36 хвил. ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на використання знайденого ним документа (паспорта громадянина України у формі ID-картки на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , виданого 07.06.2019 органом 6317), усвідомлюючи, що в нього при собі наявний документ, що посвідчує іншу особу та який йому не належить, звернувся до ПТ «Ломбард Регіональний» ломбардне відділення № 2, що розташоване за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 26, з метою оформлення кредитного договору № 00220966, предметом якого є велосипед ТМ «Norco Charder 6.2». В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись зовнішньою схожістю з особою, зображеною на фотокартці у паспорті, звернувшись до працівника ПТ «Ломбард Регіональний» для закладу викраденого ним велосипеду ТМ «Norco Charder 6.2» та отримання грошових коштів, пред`явив завідомо підроблений документ, що виразилось у використанні справжнього, але чужого паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_7 .

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_5 за вказаним вище епізодом визнається винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у використанні завідомо підробленого документа.

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_5 14.09.2020, приблизно о 15 год. 10 хвил., більш точний час не встановлено, знаходячись на території гаражного комплексу «Спутник», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенко, 28, діючи повторно за раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок крадіжки чужого майна, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою проникнення до сховища та послідуючого викрадення майна з легкового автомобілю «Mazda CX-7», державний номерний знак НОМЕР_2 , який вважається спеціально відведеним для постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей або майна володільця транспортного засобу, обладнаного сигналізацією, що знаходився біля гаражу № НОМЕР_3 на території гаражного комплексу «Спутник», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Владислава Зубенко, буд. 28, побачивши через відкрите вікно, що на передній пасажирській двері вказаного автомобілю зберігається майно, а саме мобільний телефон, прослідував до відкритого переднього пасажирського вікна з метою вчинення крадіжки.

Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки зі сховища, ОСОБА_5 підійшов до передньої пасажирської двері автомобілю «Mazda CX-7», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, розуміючи, що в салоні даного автомобіля зберігається майно іншої особи, через відкрите скло передньої пасажирської двері просунув руку, тим самим незаконно проник до сховища.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що власник майна, а саме мобільного телефону, який зберігається у салоні автомобіля, відсутній та знаходиться у гаражі, таємно з полиці передньої пасажирської двері автомобілю викрав мобільний телефон ТМ «Xiomi Redmi Note 5», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 279 від 28.09.2020 3000,00 гривен, який належать потерпілій ОСОБА_9 .

Після цього ОСОБА_5 з викраденим мобільним телефоном ТМ «Xiomi Redmi Note 5» направився до виходу з території гаражного комплексу «Спутник», що розташований за адресою: АДРЕСА_6 , та таким чином вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, однак не довів його до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі покинути місце скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном, його дії були помічені потерпілою та свідками, які припинили його злочинні дії. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не довів його з причин, що не залежали від його волі. Вказаними діями ОСОБА_5 намагався заволодіти майном потерпілої ОСОБА_9 на суму 3000,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_5 за вказаним епізодом визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вищезазначених кримінальних правопорушень за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Показав, що органом досудового розслідування правильно встановлені та зазначені в обвинувальному акті час, спосіб, місце та інші обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_5 вказаних вище кримінальних правопорушень та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого

ОСОБА_5 не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Дані про судимості обвинуваченого

ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

В судовому засіданні стороною обвинувачення було зазначено, що в ході досудового розслідування з боку ОСОБА_5 мали місце щире каяття, а також активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Застосовне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Мотиви призначення покарання

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, і призначає покарання у межах санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.

Розмір покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення, суд визначає у відповідності до положень ч. 2 ст. 68 КК України.

Остаточне покарання ОСОБА_5 суд визначає на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Як вбачається з досудової доповіді, складеної Московським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області, вказаний орган вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеку для суспільства.

Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які не є особливо тяжкими, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, який має неповнолітню дитину, позицію сторони обвинувачення та потерпілого ОСОБА_4 , які просили застосувати відносно обвинуваченого положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, позицію уповноваженого органу з питань пробації, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Щодо запобіжного заходу

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.09.2020 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 діб, який сплив станом на час ухвалення вироку.

Оскільки клопотань про обрання, продовження або зміну обвинуваченому вказаного запобіжного заходу в ході судового провадження не надходило, суд, враховуючи рішення Конституційного Суду України, не вбачає підстав за власною ініціативою вирішувати питання щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Щодо цивільного позову

Потерпілим ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в якості відшкодування завданої шкоди грошові кошти в розмірі 15000,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 пред`явлений до нього цивільний позов визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 0306/7567/12, коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин, враховуючи, що визнання обвинуваченим цивільного позову не суперечить закону та засадам диспозитивності кримінального судочинства, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе прийняти визнання обвинуваченим цивільного позову та задовольнити вказаний позов в повному обсязі.

Щодо інших питань

Арешти, накладені на майно згідно ухвал слідчих суддів, судом скасовуються.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи № 10/1/1359СЕ-20 від 19.10.2020, що проводилась експертами Харківського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у розмірі 1634,50 грн., суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді арешту на строк 2 (два) місяці;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 15000, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 10/1/1359СЕ-20 від 19.10.2020, виконаної експертами Харківського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, в розмірі 1634,50 грн. (одна тисяча шістсот тридцять чотири гривні п`ятдесят копійок).

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2020 на посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , видане 04.07.2019 начальником управління персоналу заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_10 .

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 02.10.2020 на паспорт на ім`я ОСОБА_7 у формі ID картки № НОМЕР_6 , виданий 07.06.2019 органом 6317.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон «Xiomi Redmi Note 5», імеі НОМЕР_7 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_9 - вважати повернутим законному володільцю.

Речовий доказ, а саме велосипед ТМ «Norco Charder 6.2», серійний номер AJ 20398957, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 - вважати повернутим законному володільцю.

Посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_7 , видане 04.07.2019 начальником управління персоналу заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_5 ОСОБА_10 , передане на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - вважати повернутим законному володільцю.

Речовий доказ, а саме паспорт громадянина України у формі ID-картки на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_1 , виданий 07.06.2019 органом 6317, передане на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - вважати повернутим законному володільцю.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1