Номер провадження: 11-сс/813/271/21
Номер справи місцевого суду: 504/4406/20 1-кс/504/69/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000947 від 20 вересня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Одеського РУ №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 01 березня 2021 року включно.

Крім того ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив прийняти його апеляційну скаргу до розгляду та постановити ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що фактично органом досудового розслідування не зібрано та не надано суду жодних доказів причетності ОСОБА_11 до вчинення інкримінованого йому злочину, а тому у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, які б обґрунтовували необхідність утримувати його під вартою.

Наголосив, що ОСОБА_12 не має наміру переховуватись від правоохоронних органів.

Крім того він не має наміру впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки всі вони вже були допитані слідчим.

Зазначив, що ОСОБА_12 має постійне місце проживання на території Одеської області, де позитивно характеризується, він неофіційно працює та утримує неповнолітню доньку.

Також ОСОБА_12 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, а за весь час досудового розслідування з ОСОБА_13 не було проведено жодної слідчої дії.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року ОСОБА_14 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, був продовжений строк тримання під вартою до 01 березня 2021 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_12 підозрюється в тому, що 20.09.2020 року, в період часу з 01 години 30 хвилин по 03 годину 45 хвилин, ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 проникли до відділення Одеського філіалу «Укрпошта», яке розташоване в будівлі Курісовської сільської ради Лиманського району Одеської області, за адресою: Одеська область, Лиманський район, , с. Курісове, вул. Партизанської Слави, 28, де шляхом злому навісного замка вхідних дверей проникли до фойє сільської ради, в якому розміщений банкомат АТ КБ «Приватбанк» та за допомогою заздалегідь принесеного невстановленого в ході досудового розслідування слюсарного інструменту пошкодили задню стінку та металеву решітку сейфу банкомату, звідки таємно та умисно викрали 5 касет з грошовими коштами на загальну суму 637600 гривень, після чого з місця події зникли, розпорядившись викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 20.09.2020 року, в ході якого оглянуто пошкоджений банкомат Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», який розташований в приміщенні Курісовської сільської ради по вул. Партизанської Слави, 28 в с. Курісове Лиманського району Одеської області;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 20.09.2020 року, яка показала, що працює охоронцем в Курісовській сільській раді та в ніч на 20.09.2020 знаходилась на робочому місці. Біля 01.30 год. вона пішла додому і повернулась на роботу біля 03.40 год. При цьому виявила пошкодження банкомату Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», про що повідомила до поліції;

- протоколом обшуку від 01.10.2020 року, в ході якого на 59 км автодороги М-15, сполученням «Одеса-Рені» в межах Біляївського району Одеської області здійснено обшук автомобіля «AUDI» державний номерний знак НОМЕР_1 (Литовська реєстрація). Під час обшуку виявлено та вилучено дві пари рукавиць торгівельної марки «Della Plus», пару рукавиць торгівельної марки «Size», пару рукавиць торгівельної марки «В», дві викрутки торгівельної марки «Forec», планшетний комп`ютер торгівельної марки «Samsung Tab A», три мобільні телефони торгівельної марки «NOKIA», два мобільні телефони торгівельної марки «Samsung», мобільний телефон торгівельної марки «IPhone», дві сім-картки оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з №№ НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , дві пломби «Приватбанк» з №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , товарно-касовий чек «Укрпошта», товарно-касовий чек «Приватбанк», товарно-касовий чек «Фокстрот», товарно-касовий чек «Тімберлен», товарно-касовий чек з іноземним текстом, дві товарно-касові чеки «ООЕК», купюри номіналом 500 гривень, серії ЗБ № 4600033, 100 гривень, серії ХБ 1496345, 100 гривень, серії УЧ № 3472336, 20 гривень, серії ІЙ № 7855549, 20 гривень, серії ЧВ № 9832552, 10 гривень, серії ІО № 5756606, браслет з металу жовтого кольору, артикул 413802, пару кросівок торгівельної марки «Nike», пару кросівок торгівельної марки «Elastic», пару кросівок торгівельної марки «Bussatti», мобільний телефон торгівельної марки «Nokia», мобільний телефон торгівельної марки «Redmi», мобільний телефон торгівельної марки «Samsung», гаманець, чорного кольору з 3 іноземними купюрами, а також безпосередньо сам автомобіль марки «AUDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Литовська реєстрація);

- протоколом обшуку від 02.10.2020 року, в ході якого здійснено обшук в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку виявлено та вилучено картонну коробку з написом «НОВАТЕК»;

- висновком експерта №1265-Д від 02.10.2020, відповідно до якого сліди пальців рук, виявлені та вилучені в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишені ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ;

- іншими матеріалами провадження.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що слідчим не додано до клопотання доказів, які обґрунтовують підозру ОСОБА_14 , апеляційний суд вважає такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи наведене, ОСОБА_12 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_14 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_12 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.

Вищенаведене в сукупності з тим фактом, що на теперішній час СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000166 від 02.09.2020 року за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні таємного викрадення грошових коштів з банкомату Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», розташованого в приміщенні «Екомаркету» по вул. Слави, 2 смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області.

Аналізуючи обставини інкримінованих ОСОБА_14 злочинів, які є аналогічними, що на думку апеляційного суду підтверджує ризик вчинення ОСОБА_13 іншого корисливого злочину проти власності.

Апеляційний суд приймає до уваги і той факт, що до сьогоднішнього дня в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №000947 від 20 вересня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, не встановлено місцезнаходження викрадених грошових коштів та касет з банкомату АТ КБ «Приватбанк». Зазначена обставина дає апеляційному суду підставу дійти висновку про наявність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_12 , знаходячись на волі, зможе знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_11 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_13 іншого корисливого злочину.

Також слідчий суддя вірно врахував обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_12 не має постійного місця проживання в Україні, не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_12 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тобто мешкає поза межами територіальної юрисдикції органу досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, члени його сім`ї також мешкають за вказаною адресою.

Апеляційний суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_12 одружений та має неповнолітню дочку, позитивно характеризується, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків. При цьому, з урахуванням того, що ОСОБА_12 не працевлаштований, відсутні підстави вважати, що дочка знаходиться на його утриманні.

Твердження апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний не має наміру впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає неспроможними, оскільки, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчим суддею не був встановлений такий ризик.

Щодо доводів сторони захисту про те, що на теперішній час за участі ОСОБА_11 не було проведено жодної слідчої дії, апеляційний суд зазначає, що згідно клопотання слідчого на теперішній час на розгляді у слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області знаходиться клопотання про отримання дозволів на примусовий відбір у підозрюваного ОСОБА_11 зразків папілярних узорів пальців рук та долонних поверхонь, а також їх біологічних зразків (букального епітелію та/або крові), після чого буде проводитися повторна трасологічна експертиза (за експертною спеціальність 4.6 - дактилоскопічне дослідження) та молекулярно-генетична експертиза по вилученим на місці пригоди відбитками слідів пальців рук та змивам.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_11 та зможе запобігти ризикам, передбаченим п)1, 2, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про продовження ОСОБА_14 строку тримання під вартою врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 січня 2021 року, якою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, був продовжений строк тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 01 березня 2021 року включно, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4