Справа № 465/634/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/421/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 , цивільних відповідачів ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ,
з участю прокурора ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

представника цивільних відповідачів

ОСОБА_12 ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,-

встановила:
цим вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Постановлено стягнути » в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 з цивільних відповідачів ФОП « ОСОБА_8 » та ОСОБА_14 по 50 000 грн. та 200 000 грн. з цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Брокбізнес».

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 28 липня 2016 року близько 08:10 год., керуючи автомобілем марки «Renault Midliner» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись заднім ходом по вул. Стрийській, 330 до вул. Наукової, порушив вимоги «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06 березня 2013 року, а саме: Р 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «безпечний інтервал»; «небезпека для руху»); Р 2 п. 2.3 б), д); Р 10 п.п. 10.1, 10.9; Р12 п.12.3; РІЗ п. 13.1. Обвинувачений проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод іншим учасникам руху. З огляду на обмежену оглядовість позаду керованого ним транспортного засобу, з метою отримання якомога повної інформації про те, як розвивається дорожня ситуація на його смузі руху, та з метою забезпечення безпеки руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу до правого тротуару, розпочав рух заднім ходом. Внаслідок чого, обвинувачений здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_15 , яка отримала тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння, що призвели до смерті останньої.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_16 покликається на те, що вирок суду всупереч вимогам ст. 379 КПК України є незаконним і невмотивованим та підлягає зміні в частині стягнення моральної шкоди, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Звертає увагу, що судом досліджено заяву приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Брокбізнес» від 28 січня 2019 року, згідно якої, йому здійснено виплату страхового відшкодування в межах страхового полісу в сумі 87 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8098 від 14 січня 2019 року.

Вважає, що страхова компанія в повній мірі виконала покладене на неї зобов`язання.

Наголошує, що він, як цивільний позивач не заявляв позовні вимоги до приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Брокбізнес» та не подавав письмові заяви в порядку ст. 51 ЦПК України про залучення до участі у справі співвідповідача страхову компанію, а таке рішення прийнято судом першої інстанції самостійно.

Акцентує, що під час судового розгляду в суді першої інстанції було повідомлено про те, що виплачена страховою компанією сума страхового відшкодування в частині моральної шкоди є недостатньою для повного відшкодування, а тому заявлені позовні вимоги є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Вважає, що немає правових підстав для стягнення з ПАТ «СК «Брокбізнес» на його користь відшкодування моральної шкоди, а обов`язок по стягненню такої, судом першої інстанції повинен бути покладений на цивільних відповідачів ФОП « ОСОБА_8 » і ОСОБА_7 .

Просить змінити вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2019 року в частині задоволення цивільного позову та стягнути на його користь з ФОП « ОСОБА_8 » та з ОСОБА_7 по 150 000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник СК «БРОКБІЗНЕС» адвокат ОСОБА_17 покликається на те, що рішення суду є необґрунтованим, незаконним, таким, що не відповідає обставинам справи та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 14 січня 2019 року, СК «БРОКБІЗНЕС» було здійснено виплату страхового відшкодування цивільному позивачу ОСОБА_6 в особі його представника ОСОБА_18 на реквізити, зазначені в заяві в сумі 87 000,00 грн., в тому числі і ліміт відповідальності за завдану моральну шкоду в сумі 17 400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8098.

Вважає, що СК «БРОКБІЗНЕС» в повному обсязі було виплачено цивільному позивачу страхове відшкодування за завдану моральну шкоду.

Наголошує, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України, без згоди цивільного позивача ОСОБА_6 , який не заявляв позовних вимог до СК «БРОКБІЗНЕС», вийшовши за межі позовних вимог, на власний розсуд обрав спосіб захисту прав та охоронюваних законом інтересів цивільного позивача шляхом стягнення із СК «БРОКБІЗНЕС» страхового відшкодування у розмірі, який перевищує вже виплачений СК «БРОКБІЗНЕС» ліміт відповідальності страховика за завдану моральну шкоду.

Просить змінити вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2019 року та частково задоволити цивільний позов ОСОБА_6 до ФОП « ОСОБА_8 », ОСОБА_7 та Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС».

Стягнути з цивільних відповідачів « ОСОБА_8 » та ОСОБА_19 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 50 000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Страхової компанії «БРОКБІЗНЕС» судовий збір за подання апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі цивільний відповідач ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є безпідставним, формальним та невмотивованим, винесеним внаслідок порушення судом норм матеріального і процесуального права та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Вважає, що в даному випадку має місце недоведеність вимог потерпілого щодо стягнення на його користь моральної шкоди, виключно з тієї підстави, що він ( ОСОБА_7 ) є власником транспортного засобу, за участю якого сталася ДТП.

Зазначає, що ним не вчинено жодного протиправного діяння по відношенню до позивача, тому він є неналежним відповідачем, а позивачем не надано в обґрунтування заявлених позовних вимог жодного належного та допустимого доказу.

На думку апелянта, ОСОБА_9 , як фізична особа, що на відповідній правовій підставі (договір підряду) володіла транспортним засобом, за участю якого було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, солідарно разом із страховою компанією, є тими особами (належними відповідачами), на яких покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Просить скасувати вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2019 року в частині стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та відмовити в задоволенні таких позовних вимог.

В апеляційній скарзі ФОП « ОСОБА_8 » покликається на те, що вирок суду першої інстанції в частині задоволення цивільного позову про стягнення з неї на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. є безпідставним та невмотивованим, винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права і невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Звертає увагу на те, що позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 400 000 грн. покликається на норми ст.ст. 1172, 1191 ЦК України, а саме перебування ОСОБА_9 у трудових відносинах з відповідачами, які на думку позивача, не проявили жодних ініціатив по відшкодуванню шкоди, заподіяної їхнім працівником. Разом з тим, ОСОБА_9 не перебував та не перебуває у трудових відносинах з відповідачами, а договір надання послуг з виконання функцій водія є договором підряду, укладеним між ФОП « ОСОБА_8 » та ОСОБА_9 , а не трудовим договором.

Вважає, що ОСОБА_9 , не є працівником в розумінні КЗпП та не може заподіяти шкоду третій особі під час виконання своїх трудових обов`язків як працівник, а тому несе цивільну відповідальність в повному обсязі і не може перекласти цю відповідальність на інших осіб.

Наголошує, що нею не вчинено жодного протиправного діяння по відношенню до позивача і вона є неналежним відповідачем.

Акцентує, що, судом першої інстанції не було вирішено клопотання про залишення позову без розгляду з підстав невідповідності вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Просить скасувати вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2019 року в частині стягнення з цивільного відповідача ФОП « ОСОБА_8 » на користь ОСОБА_6 відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. та відмовити у задоволенні таких позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_20 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив інші апеляційні скарги, виступ представника цивільних відповідачів ФОП « ОСОБА_21 » та ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13 , яка підтримала апеляційні скарги відповідачів та заперечила апеляційні скарги потерпілого і представника ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 про підтримання апеляційної скарги потерпілого та заперечення апеляційних скарг цивільних відповідачів ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», ОСОБА_7 , ФОП " ОСОБА_8 ", думку прокурора про заперечення апеляційних скарг та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданих злочином збитків або усунення заподіяної шкоди.

Якщо в кримінальному провадженні був заявлений цивільний позов, то у такому випадку він є обов`язковим предметом судового розгляду.

Так, згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу учасників.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Renault Midliner», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений ОСОБА_9 , застрахована у страховій компанії «Брокбізнес».
Наявність відповідних правовідносин підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/9789635.
З огляду на вищенаведене, колегія судів вважає, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05 грудня 2018 року до участі у розгляді кримінального провадження в межах цивільного позову ОСОБА_6 до ФОП « ОСОБА_8 » та ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, в якості співвідповідача, підставно залучено Страхову Компанію «Брокбізнес».
Згідно з полісом, у разі настання страхового випадку, страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого, на суму 200 000 грн.
Відповідно до п.22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
В свою чергу, ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Наведене, також узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, згідно яких, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником такого є ОСОБА_7 , а відтак, і володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоду.
Окрім цього, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 працював у ФОП « ОСОБА_8 » водієм на підставі договору про надання послуг з виконання функцій водія від 01 липня 2016 року.

Підприємці мають право укладати з громадянами договори щодо використання їх праці.

Так, працю фізичних осіб можна використовувати на підставі як трудових договорів, так і договорів цивільно-правового характеру (договори ЦПХ). Найбільш поширеними серед останніх є договори на виконання робіт (догори підряду) та про надання послуг.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з ФОП « ОСОБА_8 » і керував транспортним засобом марки «Renault Midliner», номерний знак НОМЕР_1 у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відтак, оцінюючи правильність вирішення судом цивільного позову про стягнення на користь ОСОБА_6 із ФОП « ОСОБА_8 » і ОСОБА_7 по 50 000 грн. та з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» 200 000 грн. моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що місцевим судом, у відповідності до вимог законодавства, вірно встановлено коло відповідачів і співвідповідача та вважає законним і належним чином обґрунтованим у вироку суду визначення сум відшкодування моральної шкоди та приходить до висновку, що така є виправданою.

Щодо покликання представника СК «БРОКБІЗНЕС» адвоката ОСОБА_17 про стягнення з потерпілого ОСОБА_6 на користь страхової компанії судового збору за подання апеляційної скарги, то таке, на думку колегії суддів, є безпідставним.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що у резолютивній частині вироку суду допущена описка у імені та по батькові ОСОБА_7 , а саме зазначено: " ОСОБА_22 , замість ОСОБА_23 ", яка підлягає усуненню судом І інстанції в порядку ст. 379 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , цивільних відповідачів ПАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Франківського районного суду м. Львова від 11 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4