Березівський районний суд Одеської області
29.06.2021
Справа № 494/753/20
Провадження № 1-кп/494/109/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2021 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000141 щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, офіційно не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:
-17.08.2016 року Березівським районним судом за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України) до 2 років позбавлення волі та звільнена на підставі ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік;
- 07.09.2016 року Березівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнена на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- 06.02.2018 року Березівським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та звільнена на підставі ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України;
ВСТАНОВИВ:

11.05.2020 року в період часу з 07:35 год по 18:50 год, точного часу слідством встановити не вдалося, у ОСОБА_5 , яка за домовленістю з господарем ОСОБА_6 , перебувала в його

квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 виник злочинний умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 . ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи протиправно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає та викрити її злочинні дії ніхто не може, скориставшись тим, що ОСОБА_6 відсутній за місцем мешкання, таємно викрала ноутбук марки «Asus» разом з зарядним пристроєм, вартістю 8 250 грн, WI-FI роутер марки «NETIS», вартістю 395 грн., свіч марки «STELS» разом з адаптером , вартістю 200 грн та безпровідну комп`ютерну «мишу» вартістю 145 грн, що належить ОСОБА_6 загальною вартістю 8990 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця пригоди зникла, розпорядившись ним на власний розсуд.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_5 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинила кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 185 КК України.
Потерпілий на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання. Проте 17.05.2021 року ним подано до суду заяву про слухання справи у його відсутності, обвинувачення підтримує у повному обсязі.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони..
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаною під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_5 винуватою себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю та надала суду пояснення про те, яким чином нею було скоєно кримінальне правопорушення, що вона щиро розкаюється у вчинені злочину.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченої, яка не перебуває на наркологічному та психоневрологічному обліку, характеризуються за місцем проживання посередньо, раніше неодноразово судима.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.
На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачена скористалась.

Обставини, які обтяжують обвинуваченим покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання за частиною першою статті 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт. ОСОБА_5 погодилась з покаранням запропонованим прокурором та зазначила, що в подальшому житті не буде вчиняти таких дій. Потерпілий у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та самої обвинуваченої, думку потерпілого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції їх від суспільства, а тому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Цивільний позов не заявлений. Витрати на експертизу не заявлені.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000141 ноутбук марки «Asus», разом з зарядним пристроєм; роутер марки «NETIS» та безпровідну комп`ютерну «мишу» - залишити потерпілому по-приналежності, згідно розписки про їх отримання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 1 ст. 185 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України та призначити їй покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 - не застосовувалися.
Речові докази у кримінальному провадженні №0000141 ноутбук марки «Asus», разом з зарядним пристроєм; роутер марки «NETIS» та безпровідну комп`ютерну «мишу» - залишити потерпілому по-приналежності.

Витрати пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні - не заявлені.
Цивільний позов не заявлений.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1