Справа № 438/1346/20
Провадження № 1-кп/438/27/2021
ВИРОК
іменем України

14 травня 2021 року Бориславський міський суд Львівської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориславі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000504 від 21 грудня 2019 року,
стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ходорова Жидачівського району Львівської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, не військовозобов`язаний, не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє - вироком Бориславського міського суду Львівської області від 02 вересня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю сторін судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання за вироком суду у виді громадських робіт за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 23 листопада 2018 року Трускавецьким міським судом Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень, яке 18 листопада 2019 року ухвалою Трускавецькою міського суду Львівської області замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин. У зв`язку з цим 11 грудня 2019 року обвинуваченого взято на облік Дрогобицьким міськрайонним відділом з питань пробації як засудженого, ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт згідно з ст. 56 КК України та ст. 40 КВК України, наслідки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Однак, не бажаючи відбувати покарання, ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт шляхом невиходу більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, зокрема, 12, 13 та 16 грудня 2019 року не з`явився до КП «Еко-Місто» для його відбування, а всього за вказаний період ОСОБА_3 не відбув 12 годин громадських робіт.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема, показав, що він був засудженим вироком Трускавецького міського суду від 23 листопада 2018 року до покарання у виді штрафу, ухвалою Трускавецькою міського суду від 18 листопада 2019 року штраф замінено на покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин. Представник персоналу органу пробації 11 грудня 2019 року повідомив його про порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, попередив про кримінальну відповідальність за умисне невиконання вказаного покарання. Обвинуваченому було відомо, що його направили для відбування вказаного покарання до КП «Еко-Місто» в м.Бориславі. Проте він, знаючи про наслідки, умисно не виконав умови відбування визначеного йому відбування покарання. Просить суд його суворо не карати.
Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.
Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.
Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 389 КК України, тобто обвинувачений винний в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, законодавцем віднесено до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення про наявність обставини, що обтяжує покарання, як рецидив злочинів. Зокрема, рецидив злочинів обвинуваченого ОСОБА_3 хоча і визнано в обвинувальному акті в кримінальному провадженні обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання є саме рецидив злочинів, тобто вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за вчинення умисного злочину. У вказаному випадку обвинувачений, маючи непогашену судимість за вчинення умисного злочину, вчинив кримінальний проступок, а обставиною, що обтяжує покарання є лише рецидив злочину, а не рецидив проступків.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який є раніше неодноразово судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні дітей не має, не працює, на обліку у психіатричному кабінеті не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 1998р. з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю; думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді обмеження волі, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді обмеження волі. На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, зокрема відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді обмеження волі і тому до нього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Майно, на яке накладено арешт, відсутнє.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ходорова Жидачівського району Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які не оспорювалися обвинуваченим та іншими учасниками судового процесу під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1