Ухвала
Іменем України
20 травня 2021 року
м. Київ
справа № 202/1975/21
провадження № 51-2481впс21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3

ст. 307 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду надійшло подання Дніпровського апеляційного суду про направлення вищевказаних

матеріалів кримінального провадження з Індустріального районного суду

м. Дніпропетровська до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Подання мотивовано тим, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було передано до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності, оскільки інкриміновані злочини обвинувачені вчинили: ОСОБА_4 на території м. Павлограда Дніпропетровської області; ОСОБА_5 на території м. Києва.
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про день і час розгляду подання, в судове засідання вони не з`явилися, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень про відкладення розгляду подання від них не надійшло.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені у поданні, суд дійшов висновку, що воно

не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено декілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю суд,

у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 34 цього Кодексу передбачено передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.
З обвинувального акту у зазначеному кримінальному провадженні вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

Злочин, передбачений ст. 307 КК України, вважається закінченим з моменту вчинення однієї із зазначених у вказаній статті альтернативної дії.
Разом із цим з обвинувального акту не вбачається місце вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільних злочинних дій, які їм інкримінуються органом досудового розслідування.
Тобто конкретного місця, де вчинялися спільні злочинні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувальний акт не містить.
У зв`язку із наведеним, визначити суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення у розумінні ст. 32 КПК України, не є можливим, а тому за змістом ч. 1 вказаної статті кримінальне провадження має здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як вбачається із обвинувального акту, досудове розслідування цього кримінального провадження здійснювалося і закінчено старшим слідчим відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та процесуальне керівництво здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, куди і було направлено обвинувальний акт.
Таким чином, оскільки місце вчинення кримінального правопорушення чітко встановити неможливо, кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 направлено до суду, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування, а тому підсудність даного кримінального провадження визначено відповідно до вимог закону.
Виходячи зі змісту положень статей 32, 34 КПК України, та з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення подання Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3

ст. 307 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, не встановлено.
Керуючись статтями 32, 34 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Подання Дніпровського апеляційного суду про направлення матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3