Житомирський апеляційний суд
Справа №282/1064/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене 20.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000184 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 22.01.2021 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Деревичка, Любарського р-ну, Житомирської обл., жителя АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати в частині призначення покарання і ухвалити новий, яким врахувати незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та обставини, які пом`якшують міру покарання. Оскаржуваний вирок вважає несправедливим через надмірну суворість. Зазначає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд не взяв до уваги незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, його потребу у лікуванні, не врахував пом`якшуючі обставини. Вказує, що ОСОБА_7 ще до проголошення вироку відшкодував потерпілому завдану шкоду, сам страждає на легку розумову відсталість, повністю визнав себе винним та активно сприяв розкриттю злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вирок суду просить змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання та звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України. Не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеність вини та кваліфікацію інкримінованого злочину, зазначає, що не згоден з призначенням реальної міри покарання, оскільки судом не в повному обсязі досліджені та не з`ясовувались обставини, які пом`якшують покарання. Вказує, що судом не враховано, що тяжких наслідків у результаті вчинення ним злочину не настало, не враховано пом`якшуючі обставини, а саме: добровільне відшкодування шкоди одразу після вчинення злочину, є офіційно працевлаштованим, за місцем роботи характеризується позитивно, є єдиним утриманцем сім`ї, на утриманні знаходиться хвора мати, яка не може працювати, неповнолітній брат та сестра. Зазначає, що в жовтні 2020 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження та потребує лікування. Вказує, що судом залишено поза увагою те, що потерпілий ОСОБА_10 не наполягав на реальній мірі покарання.

Вироком Любарського районного суду Житомирської області від 22.01.2021 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Взято обвинуваченого ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 22 січня 2021 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта, а саме:1307 грн. 60 коп. витрат на залучення експертів для проведення судової дактилоскопічної експертизи; 2722 грн. 99 коп. витрат на залучення експертів для проведення судової одорологічної експертизи.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, 19.07.2020, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна зайшов на територію домогосподарства АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , скориставшись тимчасовою відсутністю власника домогосподарства ОСОБА_10 та інших осіб, розуміючи протиправність своїх дій, повторно, умисно, з корисливих мотивів через вікно проник всередину житлового будинку, розташованого на території домогосподарства за вищевказаною адресою, де, в одній з кімнат, знайшов належні ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 580 грн., які знаходились у гаманці в шухляді трельяжа, та пляшку горілки ємністю 0,5 л, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності.
Узявши вищевказані речі з собою, ОСОБА_7 , з наміром покинути місце вчинення злочину, вилазив через вікно житлового будинку на вулицю та в цей час був помічений та викритий ОСОБА_10 , який повертався додому, побачив ОСОБА_7 та з метою припинення протиправних дій останнього почав кричати та вимагати залишитись на місці.
У свою чергу, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії помічені та викриті потерпілим ОСОБА_10 , але ігноруючи це, діючи відкрито та бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, утримуючи при собі викрадені грошові кошти та пляшку горілки, виліз через вікно з будинку та втік з території вказаного домогосподарства, зникнувши таким чином з місця злочину, та, в подальшому, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 відкрито викрав належне ОСОБА_10 майно, а саме: грошові кошти в сумі 580 грн. та пляшку горілки, яка не становить для потерпілого матеріальної цінності, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 580 грн.
Заслухавши доповідача, захисника і обвинуваченого, які просили задовольнити подані апеляційні скарги, прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчинені злочину, за обставин наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим, а його дії за ч.3 ст.186 КК України кваліфіковано правильно і ніким з можливих апелянтів не оспорюються.
Доводи захисника і обвинуваченого про суворість призначеного покарання ОСОБА_7 є необґрунтованими.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд врахував, що ОСОБА_7 в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став знову вчинив тяжкий злочин, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, негативно характеризується за місцем проживання, а тому обґрунтовано призначив йому покарання в межах санкції ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України.
Колегія судів не знаходить підстав для пом?якшення призначеного обвинуваченому покарання, навіть з врахуванням тих даних, що ОСОБА_7 працює, позитивно характеризується за місцем роботи, має ряд захворювань, добровільно відшкодував потерпілому заподіяну злочином матеріальну шкоду.
Вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування з мотивів, наведених в апеляційних скаргах, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Любарського районного суду Житомирської області від 22.01.2021 щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: