Справа № 331/3736/20
Провадження № 1-кп/331/205/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 05.07.2020 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Запоріжжя, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей не має,зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-23.07.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. 25.08.2015 року відповідно до ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком 2 роки;
-23.03.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі. 18.09.2019 року умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 1 рік 24 дні,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.
04 липня 2020 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення легких тілесних ушкоджень раніше йому незнайомому ОСОБА_6 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому легкі тілесні ушкодження, наніс останньому удар ножем в ліву поперекову ділянку, чим спричинив потерпілому згідно з висновком судово-медичної експертизи КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» легкі тілесні ушкодження у вигляді: рани в поперековій ділянці зліва, синець в ділянці живота зліва до поперекової ділянки зліва, що в сукупності кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.2 а «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»). Дані ушкодження утворилися: рана від дії предмета, що має властивості колюче-ріжучого, про що засвідчує наявність лінійної шкірної рани, синець від дії тупого (их) предмета (ів).

ІІ. Позиція обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не спростовуючи фактичних обставин щодо того, що він наніс удар ножем потерпілому, вказав на те, що це він зробив з метою самооборони.

Пояснив, що того дня він зайшов на територію закинутого будинку, щоб справити природну потребу. В цей час під`їхав потерпілий на автомобілі, зупинив автомобіль, одразу підійшов до нього та почав щось говорити про те, що начебто обвинувачений розкидує «закладки». Обвинувачений вказав, що злякався потерпілого (який фізично більший від нього як за зростом та і за статурою) та того факту, що потерпілий залишив двері автомобіля відкритими. Після того як потерпілий підійшов до нього та намагався декілька разів вдарити та відійшов назад, ОСОБА_4 дістав ніж, який весь час був у його барсетці, та вдарив потерпілого в бік, після чого побачив, що потерпілий заспокоївся та пішов до свого автомобілю. Обвинувачений пояснив механізм нанесення тілесного ушкодження за допомогою ножа, зазначивши також, що свідомо вибрав місце для нанесення удару, щоб він не потяг за собою тяжких наслідків. Після цього спокійно, пішим ходом пішов у своїх справах. Те, що потерпілий викликав поліцію він чув, коли йшов з місця події.

Обвинувачений цивільний позов не визнав, у зв`язку із тим, що його дії були зумовлені станом необхідної оборони, тому дії не були протиправними.

ІІІ. Позиція потерпілого.
Потерпілий в судовому засіданні вказав на ОСОБА_4 як на особу, яка нанесла йому удар ножем, та таким чином наніс йому легкі тілесні ушкодження. Просив призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, яке передбачено законом. Цивільний позов просив задовольнити повністю.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що ввечері, близько 20-30 годин він їхав на своєму автомобілі. Коли побачив, що на територію, що знаходиться поруч із його будинком зайшов незнайомий, який розмовляв по телефону вирішив поцікавитися, що він там робить, оскільки на цьому місці часто шукають «закладки» із наркотичними речовинами, і порушують порядок і спокійне життя людей, що живуть навколо. Коли він підійшов до раніше незнайомого йому чоловіка, той сидів наприсядки на бетонній частині містка, після того як потеріплий запитав чоловіка, що саме він робить, останній різко встав та пішов на нього із погрозами та в цей час почав розмахувати руками. Потерпілий дістав мобільний телефон та почав дзвонити на телефонну лінію служби «102», коли потерпілий вказав адресу, за якою просить приїхати працівників поліції почув удар в обличчя, а саме в ніс. Удар йому наніс обвинувачений кулаком правої руки. Від удару потерпілий впав на землю, спираючись на руки, та випустив мобільний телефон з рук, після чого обвинувачений почав йому погрожувати та імітувати бійку рухами своїх рук. Через певний період часу ОСОБА_4 перестав рухати руками і спокійно пішов. ОСОБА_6 в цей час відчув, що в нього пече з лівої сторони тулуба та тече кров, він пішов до автомобіля, знайшов ганчірку та почав витирати кров з носа, знайшов мобільний телефон та подзвонив до поліції.
Після прибуття співробітників поліції потерпілий вказав їм на особу, яка завдала йому тілесні ушкодження, та впізнав ніж, який був вилучений у ОСОБА_4 як той, яким останній наніс йому тілесне ушкодження.
Щодо цивільного позову потерпілий його підтримав, просить стягнути у своїй позовній заяві матеріальну шкоду у розмірі 3989,60 грн, яка підтверджується відповідними квитанціями, доданими до цивільного позову Також ОСОБА_6 вказав, що витрати на правову допомогу він оцінює у сумі 5000 грн, які він просить стягнути з обвинуваченого. В обґрунтування роміру моральної шкоди пояснив, що наразі він почуває моральний неспокій, він не може нормалізувати свій сон. Знаходячись вдома з постійним почуттям стурбованості та страху, оскільки кожен звук зі сторони подвір`я примушує його виходити та перевіряти, що відбувається надворі. Постійні думки, що ОСОБА_4 може знову навідатись до нього додому приводить його до постійного стресу та почуття страху. Також вказав на той факт, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на ОСОБА_4 накладено стягнення у вигляді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), щодо подій які сталися на наступний день після того, як він отримав тілесне ушкодження, знову біля будинку потерпілого.

IV. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Окрім показань обвинуваченого та потерпілого, у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що того дня він знаходився у себе вдома. Він живе в приватному будинку напроти будинку АДРЕСА_2 . Оглядовість з вікна другого поверху добра, дерева не затуляють вид з вікна, було тепло, друга половина дня. ОСОБА_8 почув, що надворі якась бійка, визирнув у вікно він побачив, що ОСОБА_6 комусь дзвонить, а ОСОБА_4 намагається нападати на нього, правою рукою замахнувшись в область обличчя, після чого у потерпілого почала йти з носа кров. Чим розмахував перед обличчям обвинувачений він не знає, але в нього в правій руці щось було. Потерпілий в цей час намагався прикритись дверцятами машини від ударів та намагався комусь дзвонити, ударів не наносив. Після того, як свідок зрозумів, що на вулиці відбувається бійка, він вийшов на вулицю і побачив, що обвинувачений йде з місця події,а потерпілий швидко сів до своєї автівки та кудись поїхав. Обвинуваченого свідок впізнав як особу, яка була на місці події та нападала на потерпілого. В той день обвинувачений був одягнутий у футболку, шорти та в нього була барсетка.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона живе поряд, у приватному будинку, де добре проглядається місцевість. На місці, де відбулися події завжди ставить свій автомобіль ОСОБА_6 . У той день потерпілий під`їхав поставити автомобіль і вона побачила, як хлопець, який сидів наприсядки на тій місцевості різко піднявся та почав наступати на ОСОБА_6 . Що в той момент обидва один одному говорили вона не чула. Потерпілий почав комусь дзвонити, а обвинувачений почав розмахувати руками та робити якісь незрозумілі рухи перед обличчям потерпілого. Потім свідок побачила, як хлопець вдарив рукою в ніс потерпілого, після чого у останнього потекла по обличчю кров. Кров була усюди, на обличчі, на футболці. Потерпілий в цей час впав на руки, потім потерпілий встав, якийсь час чоловік ще розмахував руками, потім різко пішов звідти в сторону госпіталю, а потерпілий сів до своєї машини.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також письмовими доказами, дослідженим під час судового розгляду.
Так, з приводу заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень 05.07.2020 року ОСОБА_6 звернувся до Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, де просив притягнути до відповідальності невідому йому особу, яка нанесла йому легкі тілесні ушкодження, що підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення.
Відповідно до висновку експерта №762 від 06.07.2020 року (проведена на підставі постанови дізнавача СД Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області): «Рана в поперековій ділянці зліва, синець в ділянці живота зліва до поперекової ділянки зліва у гр. ОСОБА_6 в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження утворилися: рана від дії предмета, що має властивості колюче-ріжучого, про що засвідчує наявність лінійної шкірної рани; синець від дії тупого (их) предмета (ів)»
Досліджений в судовому засіданні CD-R диск із відтвореним аудіо запис розмови ОСОБА_6 та оператора «102», який звернувся 04.07.2020 року о 20 годині 39 хвилин, де на задньому фоні чутно як особа, на яку потім вказав ОСОБА_6 та яким в подальшому виявився ОСОБА_4 , погрожує та нецензурно виражається. У своїх поясненнях обвинувачений визнав, що на записі його голос і це він виражається нецензурною лайкою.
Аналогічне підтверджується протоколом огляду предмету від 20.07.2020, де стенограмою висвітлено розмову потерпілого ОСОБА_6 та оператора лінії «102» щодо виклику патрульної поліції на момент конфлікту потерпілого із обвинуваченим.
Протокол огляду місця події від 04.07.2020, де місцем огляду була відкрита ділянка місцевості, що розташована за адресою м. Запоріжжя, вул. Ак. Амосова, біля будинку №33, місцевість приблизно 4х4 метри, в ході огляду місцевості слідів РБК не виявлено, слідів боротьби не виявлено. Вказаним письмовим доказом зафіксоване місце вчинення кримінального правопорушення.
Окрім цього, згідно дослідженого протоколу огляду місця події від 04.07.2020 року та фото таблиця до нього, в ході огляду було встановлено, що місцем проведення огляду є ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Дана ділянка місцевості 3х3 метри, на якій знаходиться чоловік на вид приблизно 20-25 років, одягнутий у шорти, майку, сумка через плече, чорна кепка, зростом приблизно 180 см, худорлявої статури. Представився як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в ході огляду з сумки добровільно видав предмет зовні схожий на ніж. В ході огляду даний предмет був вилучений в присутності понятих, скарг чи зауважень на вказаний протокол від учасників даної слідчої дії не надходило.
Досліджений в судовому засіданні висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.07.2020 року №3406, ОСОБА_4 , який доставлений патрульним поліції ОСОБА_10 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Також судом досліджений висновок експерта №2339 від 05.08.2020 року, згідно якого: «При судово-імунологічному дослідженні ножа, що був вилучений з місця події наявність крові не встановлена»; та висновок експерат №2341 від 11.08.2020 щодо приналежності крові потерпілого до певної групи, які не містять інформації щодо предмету доказування у цьому кримінальному провадженні.
Надаючи оцінку поясненням обвинуваченого щодо того, що його дії були лише необхідною обороною, що виключає кримінальну караність його діяння, суд керуються наступними приписами кримінального закону.
Згідно ст. 36 ККУ, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту. Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Згідно положень п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у спорах про необхідну оборону» Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної агрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.
Поясненнями потерпілого та допитаних у судовому засіданні свідків встановлено, що ОСОБА_6 не нападав на обвинуваченого, тоді як обвинувачений першим вчинив дії щодо нанесення тілесних ушкоджень. Більш того, сама лише різниця у комплекції (за зростом, вагою і статурою) між особами, які мають словесний конфлікт, не може вважатися загрозою для особи, яка є меншою, оскільки повинні оцінюватися саме дії потерпілого, що передували начебто захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи.
Крім того, самі пояснення обвинуваченого, щодо обставин вчинення кримінального правопорушення свідчать про те, що він не сприймав як реальну загрозу з боку потерілоо, оскільки після нанесення удару ножем, він спокійно, продовжуючи виражатися нецензурною лайкою, пішов у своїх справах (не тікав, ратуючи своє життя та здоровя).
Таким чином, реальність загрози охоронюваних законом інтересам та здійснення нападу на обвинуваченого потерпілим не знайшли свого підтвердження дослідженими доказами.
Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому за обставин, вказаних в обвинувальному акті.
Оцінюючи мотиви злочинних дій обвинуваченого, суд вважає, що він спричинив легкі тілесні ушкодження потерпілому умисно, на що вказує поведінка обвинуваченого до, під час та після конфлікту, характер та спосіб нанесення ним тілесних ушкоджень останньому, а також пояснення обвинуваченого що він бажав нанести потерпілому тілесне ушкодження і свідомо вбрав місце для такого ушкодження та тулубі потерпілого.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, яке кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Це кримінальне правопорушення, згідно норми с. 12 КК України є кримінальним проступком.

VІ. Призначення покарання.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є особою раніше судимою, вчинив злочин під час строку на який його було звільнено від покарання умовно-достроково, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Суд також бере до уваги особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання судом не встановлено,
Обставиною, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння (що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.07.2020 року №3406).
На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді арешту в межах санкції інкримінованої йому статті КК України, однак у розмірі більшому за мінімальний.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року і зважує на вимоги ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Більш того, вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2016 року ОСОБА_4 , було засуджено до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Бердяського районного суду Запорізької області від 05.09.2019 року на підставі положень ст. 107 КК України, обвинуваченого було звільнено від відбування покарання умовно-достроково, не відбута частина покарання складає 1 рік 24 дні.
Кримінальне правопорушення, яке є предметом розгляду цієї справи вчинене 04 липня 2020 року, тобто у період невідбутої частини покарання
Визначаючи остаточну міру покарання суд керується нормами. 5 ст. 107, ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового складання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду у цьому провадженні.

VІІ. Вирішення цивільного позову.
Потерпілим ОСОБА_6 в межах кримінального провадження заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , відповідно до якого потерпілий просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 3 989,60 грн, моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., та витрати на послуги адвоката 5 000 грн.
У судовому засіданні 22.06.2021 потерпілим подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме зменшено розір матеріальної шкоди, яку просить стягнути до суми 2946 грн. 00 коп.
Згідно норми ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Ромір майнової шкоди, завдано криімнльним правопорушенням підтверджений копіями документів, що свідчать про те, що потерпілим здійснювалися витрати для лікування тілесного ушкодження, завданого обвинуваченим. Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2 946 грн. 00 коп. підлягають задоволенню.
Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір грошового відшкодування морально шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та духовних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення (ч. 3 ст. 23 ЦК України). А також: стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих та виробничих обставинах, ступеню зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану тощо (п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).
Керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості й тим, що потерпілому завдано моральної шкоди, яка полягає в тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану, зважаючи на доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з урахуванням місця вчинення кримінального правопорушення, повденіки обвинуваченого до та після вчинення кримінального проступку.та заслухавши пояснення потерпілого щодо зазнання ним моральних страждань, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.
Розмір витрат на правову допомогу у сумі 5 000 грн. не підтвердженим жодними доказами, а тому у цій частині цивільного позову необхідно відмовити. Законодавець пов`язує визначення розміру витрат на правничу допомогу з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у кожному конкретному випадку. Більш того, навіть сам договір про надання правової допомоги не містить жодних вказівок на вартість послуг адвокат чи алгоритм розрахунку винагороди.
VIII.Мотиви інших рішень
Доказів щодо понесених процесуальних витрат сторонами кримінально провадження не надано. Клопотань щодо зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження суду не надходило.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох місяців арешту.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України із урахуванням положень ст. 72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2016 року та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.
Строк відбування покарання обчислювати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням суму у розмірі 2 946 (дві тисячі дев`ятсот сорок шість) гривень 00 копійок, та у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Речові докази по справі:
CD-R диск із аудіо записом розмови заявника та оператора 102 залишити у матеріалах кримінального провадження;

ніж, який був вилучений при огляді місця події 04.07.2020, переданий на відповідальне зберігання до камери схову Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області - знищити
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_1