Справа № 405/7742/20
Номер провадження 1-кп/404/176/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0004965 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з повною загальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30.11.2017 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :
У невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_3 на ґрунті помсти ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне пошкодження чужого майна загальнонебезпечним, а саме автомобіля, що перебував у користуванні ОСОБА_7 , який належить на праві власності його вітчиму - ОСОБА_5 .

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_3 , заздалегідь підготувавши саморобний вибуховий пристрій для здійснення вибуху автомобіля, 09.09.2020 року приблизно о 03 год. 20 хв. прибув до подвір`я, яке розташоване біля будинку АДРЕСА_2 , на території якого знаходився автомобіль, належний ОСОБА_5 , та переконавшись у відсутності на подвір`ї сторонніх осіб, направився до вказаного автомобіля.

В подальшому, ОСОБА_3 , підійшовши до автомобіля марки «Chevrolet Aveo» оранжевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_5 , прикріпив до задньої частини автомобіля вибуховий пристрій за допомогою липкої стрічки, до складу якого входить вибухова речовина-октоген, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підпалив даний пристрій, вибіг з подвір`я, зник з місця вчинення злочину, та в цей момент стався вибух, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на суму 115 936, 97 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив умисне пошкодження чужого майна, вчинене загально небезпечним способом, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 , достовірно знаючи вимоги законодавства України про те, що вибухові речовини відносяться до предметів обмежених в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, знайшов 2 тротилові шашки та розуміючи, що вони є вибуховими речовинами, та залишив їх собі, чим здійснив незаконне їх придбання.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 переніс вищевказані 2 тротилові шашки за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , які в подальшому зберігав до 12.10.2020 року, без передбаченого законом дозволу.

12.10.2020 року в період часу з 07:37 годин до 08:35 годин по АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17.09.2020 року, проведено обшук квартири, під час якого у кімнаті виявлено та вилучено два предмети, які, відповідно до висновку експерта є бризантною вибуховою речовиною, здатною до вибухового перетворення (ТНТ, тротил), які ОСОБА_3 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Вказаними діями ОСОБА_3 скоїв незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, показав, що маючи неприязні стосунки з вітчимом ОСОБА_5 вирішив йому помститися. В подальшому він зробив вибуховий пристрій і прикріпив його до автомобіля ОСОБА_5 та зник. Після того стався вибух. Також, знайшов дві тротилові шашки та зберігав їх у себе. Повністю визнає вину в інкримінованих правопорушеннях, кваліфікацію його дій, зазначає, що розкаюється у вчиненому. Цивільний позов потерпілого визнає в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.194 КК України умисне пошкодження чужого майна, вчинене загально небезпечним способом; за ч.1 ст.263 КК України як незаконне придбання та зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до ст.ст.50, 65 КК України враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є умисними закінченими тяжкими злочинами, особу винного, який характеризується позитивно (Т.1 а.п.151), не працює, осудний, не одружений, не перебуває на обліках в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» та КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» (т.1 а.п.149, 150), раніше судимий.

До визначених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття.

Визначених ч.1 ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховую практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд). Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий, надмірний тягар для особи» (п.38 рішення від 16.10.2008).

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, який вчинив умисні закінчені тяжкі злочини, повністю визнав вину у вчинених правопорушеннях та висловив каяття з приводу вчиненого, характеризується позитивно, офіційно не працює та немає офіційних заробітків, суд вважає за можливе попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення йому за ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статей ч.2 ст.194 КК України та ч.1 ст.263 КК України, остаточний розмір якого визначає відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Однак, оскільки обвинувачений повністю визнав вину та розкаявся у вчиненому, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових кримінальних правопорушень без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

Цивільний позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього 115 936 грн. 97 коп. на відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1195 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки визнані обвинуваченим та його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194 КК України та ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири) роки;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 115 936 грн. 97 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 9149 грн. 15 коп.

Речові докази: змив кіптяви, контрольний змив з поверхні авто, фрагменти пошкоджених полімерних частин авто, фрагмент каністри, фрагмент пластику, фрагмент металу з рваними краями, ганчірка, прозорий полімерний пакет з вмістом кристалічної речовини білого кольору, фрагменти дротів, предмет схожий на патрони, предмет схожий на ручну димову гранату, два предмети схожі на тротилові шашки, предмет схожий на магазин, речовина зеленого кольору рослинного походження - знищити;

диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

автомобіль марки «Chevrolet Aveo» - залишити власнику ОСОБА_5 ;

автомобіль марки «Audi A-6» - залишити власнику ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Згідно зі ст.376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Кіровському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1