Провадження 1-кс/127/8986/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001058 внесеного до ЄРДР 28.07.2021, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в місті Вінниця, українка, громадянка України, з середньою спеціальною освітою, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судима,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
02.08.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001058 від 28.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 26 липня 2021 року, близько 00.30 години ОСОБА_7 , переписуючись в соціальній Інтернет мережі «Viber» з раніше знайомою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запропонував останній вступити з ним в статевий зв`язок. В цей час, співмешканець ОСОБА_4 , ОСОБА_8 прочитав вказану переписку в соціальній Інтернет мережі «Viber», в результаті чого його обурила зухвала поведінка ОСОБА_7 по відношенню до його співмешканки ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_4 назначила зустріч ОСОБА_7 , на вимогу ОСОБА_8 з метою вияснення стосунків з останнім, про що ОСОБА_7 не підозрював.

В подальшому ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за вироком Вінницького міського суду від 26.11.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, керуючись корисливим мотивом та з метою протиправного заволодіння майном ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, вступила у попередню змову з ОСОБА_8 , який переслідував жагу помсти за зухвалу поведінку ОСОБА_7 по відношенню до його співмешканки ОСОБА_4 , розробивши злочинний план та узгодили між собою послідовність та алгоритм спільних дій.

В подальшому, 26 липня 2021 року, близько 01.30 години, перебуваючи неподалік зупинки громадського транспорту, що навпроти будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи попередню змову і спільний злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, опираючись на дії один одного, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи згідно розподілених ролей, ОСОБА_4 покликала до себе ОСОБА_7 , відволікаючи його увагу на себе, а ОСОБА_8 діючи спільно, умисно, відкрито, з корисливими мотивами та метою, спрямованими на незаконне збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання негативних наслідків, розуміючи свою перевагу у фізичній силі, почав наносити ОСОБА_7 удари кулаками та металевим анкерним болтом по голові, тулубі та кінцівкам, застосовуючи таким чином насильство, яке не призвело до тяжких наслідків, але було небезпечними для життя чи здоров`я в момент його вчинення. Внаслідок таких дій ОСОБА_7 впав на землю, однак, ОСОБА_8 продовжив наносити йому удари кулаками рук, ногами та металевим анкерним болтом по різним частинам тіла, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді: синців в потиличній ділянці справа, в скроневій ділянці зліва, в лобній ділянці справа, в виличній ділянці справа, в скроневій ділянці справа, в поперековій ділянці зліва, на передній поверхні правого колінного суглобу; синець та садно на лобі справа, синець та садно на бічній поверхні шиї справа, синець та садно на бічній поверхні шиї зліва; садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на задній поверхні лівого передпліччя на задній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні лівої гомілки, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 702 від 28.07.2021. належать до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, подолавши опір ОСОБА_7 , ОСОБА_4 наказала ОСОБА_8 тримати першого за руки, а сама почала обшукувати одяг ОСОБА_7 в результаті чого, з внутрішньої кишені його куртки дістала шкіряний гаманець, в якому були грошові кошти в сумі 400 гривень, банківська картка «ПриватБанку», та документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , посвідчення водія серії НОМЕР_3 виданого на ім`я ОСОБА_7 , яким в подальшому відкрито заволоділа.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 залишили місце події разом із викраденим майном, яким розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 400 гривень.

При всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, «___» липня 2021 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Вінниці, українку, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

03.07.2007 Ленінським районним судом міста Вінниці, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

20.01.2011 Ленінським районним судом міста Вінниці, за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ст. 70 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі. В силу ст. 71 КК України приєднати невідбутий строк по вироку Ленінського районного суду міста Вінниці від 03.07.2007 і до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

18.01.2016 Вінницьким міським судом, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

26.11.2019 Вінницьким міським судом, за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 3 роки;

повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 187 КК України - тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.07.2021, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколами пред`явлення для впізнання по фотографіям, протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком експерта № 702 від 28.07.2021, протоколом огляду місця події від 28.07.2021 та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При обранні запобіжного заходу враховується тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 , тимчасово не працююча, не заміжня, без постійного джерела прибутку, відсутності стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за злочини проти власності та на даний час перебуває під іспитовим строком, на шлях виправлення не стала, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваної та наміри вчиняти злочини в майбутньому, що підтверджується характером кримінального правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_4 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі речові докази по справі отримано; може вчиняти нові кримінальні правопорушення, беручи до уваги відсутність постійного місця роботи; переховуватись від органів досудового розслідування, будучи під слідством, перебувавши в слідчому ізоляторі, може уникати безальтернативного покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, маючи їх анкетні данні отримані з наданими йому матеріалами кримінального провадження, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваної ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків.

Також, слід зазначити Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Відповідно до пункту 1 частини 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосування насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин та беручи до уваги, що вказані вище ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку є недоцільними і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним ризикам.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання їй менш суворого запобіжного заходу.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим в матеріалах клопотання, а прокурором в судовому засіданні, не доведено, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування, а також, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків визначених КПК України.

Під час вирішення питання про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, як встановлено в судовому засіданні жодним чином не переховувалася від органів досудового розслідування, має на утриманні малолітню доньку, відповідно до медичних документів здійснює постійний догляд за пристарілою матір`ю, яка тяжко хворіє і потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вищенаведені обставини свідчать про те, що підозрювана ОСОБА_4 не зможе негативно вплинути на хід слідства, а тому до останньої може бути застосований більш м`який запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків.

Посилання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваної під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваній за умови доведеності її вини у вчинені інкримінованого злочину, який є особливо тяжким. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого за погодженням із прокурором в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має негативних характеристик, має соціальні зв`язки та не представляє собою будь якої соціальної небезпеки.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти вказаним ризикам.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останній залишати місце свого проживання цілодобово. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001058 внесеного до ЄРДР 28.07.2021, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло в якому вона проживає, за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала слідчого судді про застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , діє 58 (п`ятдесят вісім) днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 вересня 2021 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту м. Вінниця, Вінницької області, в якому зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя