Дата документу 09.04.2021 Справа № 0811/1583/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11/807/6/21Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №0811/1583/2012Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.190 ч.4 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного позивача ТОВ «Агро Дніпро» ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальну справу за апеляціями прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та засудженого ОСОБА_7 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скельки Василівського району Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, який має ІІ групу інвалідності, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та призначено йому покарання за:

- ч. 4 ст. 190 КК України 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 77 КК України без застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації майна;

- ч. 2 ст. 222 КК України штраф у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки;

- ч. 1 ст. 357 КК України штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- ч. 2 ст. 364 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки;

- ч. 2 ст. 366 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_7 від кримінального покарання за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання, передбаченого за ч. 4 ст. 190 КК України, з випробуванням строком на 3 роки, якщо протягом випробувального строку ОСОБА_7 не скоїть іншого злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом випробувального строку 3 роки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати ОСОБА_7 з моменту набрання вироком законної сили.

Здійснено залік ОСОБА_7 , в ході якого він був затриманий в період часу з 14 липня 2008 року по 17 липня 2008 року, у кількості 3 діб у строк відбування покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_12 до набрання чинності вироком ухвалено не обирати.

Цивільний позов ТОВ «Агро Дніпро» від 17 липня 2008 року про стягнення з ОСОБА_7 1 920 221 грн. 01 коп. матеріальної шкоди в ході вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро» 1 292 144 гривні 78 копійок матеріальної шкоди.

Цивільний позов ТОВ «Агро Дніпро» від 14 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_7 2 018 292 грн. 42 коп. матеріальної шкоди в ході вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро» 2 018 292 грн. гривні 42 копійок матеріальної шкоди.

Цивільний позов ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» від 30.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 193 715 грн. 94 коп. залишено без розгляду.

Згідно вироку суду першої інстанції, у період часу з 01 грудня 2005 року по 12 березня 2008 року ОСОБА_7 займав посаду генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Дніпро».

Так, 01 грудня 2005 року, відповідно до п.10.19 статуту ТОВ «Агро Дніпро» з ОСОБА_7 , як з керівником підприємства, був укладений контракт, який визначає його повноваження, в тому числі:

- «укладати господарські та інші угоди, користуватися правом розпорядження коштами підприємства» (п. 12 Контракту);

- «при невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків, передбачених контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та укладеного контракту» (п. 18 Контракту).

Згідно з п.10.18 статуту ТОВ «Агро Дніпро» в повноваження генерального директора Товариства, серед інших, входило «без довіреності і будь-яких обмежень представляти інтереси товариства у взаєминах з іншими підприємствами, установами, організаціями та державними органами, громадянами, іноземними контрагентами, укладати і підписувати від імені товариства і відповідно до цього статуту угоди, договори, що не суперечать законодавству, виконувати інші дії, що стосуються діяльності товариства».

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України ОСОБА_7 на час зайняття посади генерального директора ТОВ «Агро Дніпро» був службовою особою, яка постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

08 лютого 2006 року ОСОБА_7 , діючи умисно, від імені ТОВ «Агро Дніпро», як генеральний директор даного товариства, достовірно знаючи про те, що сільськогосподарська техніка:

- комбайн зернозбиральний САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 (техпаспорт САБ № НОМЕР_3 );

- трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 (техпаспорт С АБ № НОМЕР_5 );

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 (техпаспорт САБ № НОМЕР_8 );

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 (техпаспорт САБ № НОМЕР_11 );

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 (техпаспорт САБ № НОМЕР_14 );

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 (техпаспорт САБ № НОМЕР_14 );

- жатки для збирання кукурудзи САSЕ 7,2 в кількості 3 штук;

- культиватори КРН 5,6 в кількості 6 штук знаходяться на балансі ТОВ «Агро Дніпро», зареєстровані в інспекції Держтехнагляду Кам`янсько-Дніпровського району за ТОВ «Агро Дніпро» і за технічною документацією (відповідно до технічних паспортів) станом на 08 лютого 2006 року є власністю ТОВ «Агро Дніпро», а укладені за його участі правочини щодо відчуження наведеної сільськогосподарської техніки (договір купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року між ТОВ «Агро Дніпро» та ФОП ОСОБА_7 та договір купівлі-продажу № 01/06 від 07 лютого 2006 року між ПП « ОСОБА_13 » та ПП «Агротон») лише направлені на створення видимості переходу права власності на вказане майно, без реального його відчуження, підписав і скріпив печаткою ТОВ «Агро Дніпро» додаткову угоду №3 від 29 січня 2006 року до договору фінансового лізингу №А0120 від 21 січня 2005 року та, відповідно до неї, акт приймання-передачі №А0120/03-А від 08 лютого 2006 року, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що наведена вище техніка є власністю приватного підприємства «Агротон», і що вона передається в лізинг ТОВ «Агро Дніпро» за наступною ціною:

- комбайн зернозбиральний САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 (техпаспорт САБ № НОМЕР_3 ) 774340 грн.;

- трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 (техпаспорт С АБ № НОМЕР_5 ) 103540 грн.;

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 (техпаспорт САБ № НОМЕР_8 ) 67420 грн.;

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 (техпаспорт САБ № НОМЕР_11 ) 67420 грн.;

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 (техпаспорт САБ № НОМЕР_14 ) 67420 грн.;

- колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 (техпаспорт САБ №096089) 67420 грн.;

- жатки для збирання кукурудзи САSЕ 7,2 в кількості 3 штук, за ціною 134160 грн. кожна;

- культиватори КРН 5,6 в кількості 6 штук, за ціною 9184 грн. за кожен, в зв`язку з чим в ТОВ «Агро Дніпро» з`явились безпідставні зобов`язання перед ПП «Агротон» на загальну суму 1 605 148 грн. 80 коп., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян, та є для ТОВ «Агро Дніпро» тяжкими наслідками.

Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, як генеральний директор ТОВ «Агро Дніпро», всупереч інтересам керованого підприємства ТОВ «Агро Дніпро», з корисливих мотивів і в інтересах третіх осіб, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, будучи наділеним відповідними повноваженнями в частині користування комп`ютерною програмою «Банк клієнт», яка дозволяє здійснювати платежі від імені ТОВ «Агро Дніпро», 08 лютого 2006 року на підставі підписаного ним акту прийому-передачі №А0120/03-А від 08 лютого 2006 року, що містить завідомо неправдиві відомості, до додаткової угоди №3 від 29 січня 2006 року до Договору фінансового лізингу №А 0120 від 21 січня 2005 року, направив до Запорізької територіальної філії банку «БІГ Енергія», що обслуговує договір лізингу, платіжне доручення №580 від 08 лютого 2006 року про перерахування ПП «Агротон» грошових коштів в сумі 1 292 144 грн. 78 коп. з призначенням платежу «перерахування факторингового платежу згідно умов договору факторингу (переуступка права вимоги боргу ТОВ «Агро Дніпро» перед ПП «Агротон» за договором лізингу) №05/Р1/Г 14-02-06 від 08 лютого 2006 року, що потягло фактичне перерахування з рахунків ТОВ «Агро Дніпро» на рахунки ПП «Агротон» грошової суми у розмірі 1 292 144 грн. 78 коп., чим спричинив ТОВ «Агро Дніпро» тяжкі наслідки на вказану вище суму, які більше, ніж в 250 разів перевищують неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян.

Крім того, 08 квітня 2006 року рішенням загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_7 обрано головою правління даного товариства.

Відповідно до п.8.4.5 статуту ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», голова правління уповноважений керувати поточними справами товариства виконувати рішення вищого органу товариства, представляти товариство в його відносинах з іншими фізичними і юридичними особами, вести переговори та укладати угоди від імені товариства, організовувати ведення протоколів засідань правління.

Пунктом 8.4.9 статуту ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», питання повноважень, умов діяльності та матеріального забезпечення голови правління визначаються в контракті, який укладається між головою правління і вищим органом товариства та положення про правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська».

Згідно п. 12 контракту з керівником підприємства від 10 квітня 2006 року, укладеного між ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» в особі заступника голови спостережної ради ОСОБА_14 та головою правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_7 , керівник підприємства має право: діяти від імені підприємства, представляти його в усіх підприємствах, установах, організаціях; укладати господарські та інші угоди; видавати доручення; відкривати рахунки в банках; користуватися правом розпорядження коштами підприємства, накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства та статуту; в межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства.

Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України ОСОБА_7 на час зайняття посади голови правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» був службовою особою, яка постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

В період часу з грудня 2007 року по 21 січня 2008 року ОСОБА_7 , будучи посадовою особою головою правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», діючи умисно, з корисливих мотивів, у невстановленому під час судового розгляду місці, достовірно знаючи, що 17 грудня 2007 року не проводились: загальні збори акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», засідання наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», засідання правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року, а 04 січня 2008 року не проводились загальні збори акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», склав завідомо неправдиві документи: протокол загальних зборів акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року, протокол засідання наглядової ради №2 від 17 грудня 2007 року, протокол засідання правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року та протокол засідань наглядової ради №1 від 04 січня 2008 року про те, що наведені збори і засідання проводились та ними були прийняті рішення про надання згоди виступити ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» майновим поручителем за фізичну особу підприємця ОСОБА_7 перед Промінвестбанком в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя» в забезпечення зобов`язань по кредиту на суму 2 000 000 гривень та відсотків за користування ним.

Далі, ОСОБА_7 , на протязі січня 2008 року, діючи умисно як фізична особа підприємець, з корисливих мотивів, з метою отримання ним кредиту як приватним підприємцем, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 222 КК України, надав до філії «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя» закритого акціонерного товариства «Акціонерний промислово-інвестиційний банк», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, пр-т Маяковського, 20-а, завідомо неправдиву інформацію, шляхом надання раніше складених ним завідомо неправдивих документів, а саме: протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року, протоколу засідання наглядової ради №2 від 17 грудня 2007 року, протоколу засідання правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року та протоколу засідань наглядової ради №1 від 04 січня 2008 року.

21 січня 2008 року на підставі наданих фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 до філії «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя» ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» вищевказаної завідомо неправдивої інформації, між ним як приватним підприємцем та ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №05-80к на суму, яка не може перевищувати 2 000 000 гривень. Поручителем за даним договором для забезпечення зобов`язань за кредитним договором №05-08к від 21 січня 2008 року виступило ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», з якою ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» 23 січня 2008 року укладений договір поруки №13-08п та договір застави майна №16-08з.

Після отримання кредитних коштів у сумі 2 000 000 грн. фізична особа підприємець ОСОБА_7 зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії №05-80к від 21 січня 2008 року виконав частково, у зв`язку з чим у нього перед ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» утворилась заборгованість на суму 1 943 715 грн. 94 коп., чим завдав ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» матеріальні збитки на вказану суму, що в 500 разів перевищує неоподатковуваний мінімальний дохід громадян та є великою матеріальною шкодою.

Крім того, 25 березня 2008 року приблизно об 11 годині 00 хвилин колишній генеральний директор ТОВ «Агро Дніпро» ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи на території ТОВ «Агро Дніпро», розташованого по вул. Кірова, 273-А с. Дніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, незаконно заволодів (викрав) наступними документами ТОВ «Агро Дніпро»: касовими книгами за 2005, 2006, 2007, 2008 роки; звітами про рух зерна центрального току за 2005, 2006, 2007, 2008 роки; актами звірки ТОВ «Агро Дніпро» з контрагентами за 2005, 2006, 2007, 2008 роки; журналами вагових про прихід-витрати зерна за 2006, 2007, 2008 роки; відомостями про нарахування амортизаційних відрахувань за 2005, 2007, 2008 роки; виписками руху грошових коштів по розрахунковому рахунку за 2005, 2006, 2007, 2008 роки, які вказували на вчинення ОСОБА_7 вищевказаного злочину.

Крім того, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисних мотивів, в червні 2006 року, достовірно знаючи про відсутність у нього як у фізичної особи підприємця права власності на сільськогосподарську техніку, а саме: трьох зернозбиральних комбайнів ІНФОРМАЦІЯ_2 , заводські номери НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , HAJ2956649; трьох зернових жаток, заводські номери CBJ028484, CBJ028472, CBJ 028456; трьох візків для жниварок, під виглядом продажу зазначеної техніки, розуміючи відсутність у нього права на продаж цієї техніки, шляхом обману, отримавши у якості оплати за правочини щодо зазначеної сільськогосподарської техніки, незаконно заволодів грошовими коштами та майном ТОВ «Агро Дніпро» на загальну суму 2 018 292 грн. 42 коп., що більше, ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімальний дохід громадян та є особливо великим розміром.

В апеляції прокурор, не піддаючи сумніву доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вважає вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що суд належним чином не дав оцінку тяжкості скоєних злочинів, ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину. Висновки суду, які стосуються призначеного покарання, не відповідають особі засудженого ОСОБА_7 та тяжкості скоєних злочинів, внаслідок м`якості призначеного покарання, а саме безпідставного застосування до призначеного покарання вимог ст. 75 КК України. Крім того, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів. Сукупність всіх обставин, на думку прокурора, свідчить про підвищену соціальну небезпеку ОСОБА_7 та необхідності застосування до нього більш суворої міри покарання.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити відносно ОСОБА_7 новий вирок, яким призначити за ч. 4 ст. 190 КК України покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна.

В апеляції від 16.12.2020 року засуджений зазначає, що обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому злочинів було пред`явлено за надуманими та неперевіреними фактами. Вся сільськогосподарська техніка, яка вказана в обвинуваченні і яка була передана законно гендиректором ТОВ «Агро Дніпро» ОСОБА_7 по договору купівлі-продажу на адресу ПП «Агротон», ніколи не була власністю ТОВ «Агро Дніпро», а тому підприємству не було спричинено ніякої шкоди. Сільськогосподарська техніка до моменту продажу ПП «Агротон» була власністю ПП Папуча, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 16.02.2004 року та від 20.08.2004 року, актом прийому-передачі сільхозтехніки від 20.09.2004 року згідно договорів від 16.02.2004 року та від 20.08.2004 року, накладними № 85 від 29.04.2003 року та № 124 від 25.08.2003 року.
По епізоду за ч. 2 ст. 366 КК України (від 08.02.2006 року) зазначає, що в ході судового слідства було встановлено, що згідно п. 2.4 договору №б/н від 16.02.2004 року та № б/н від 20.08.2004 року між продавцем ПП Папуча та покупцем ТОВ «Агро Дніпро» вказано, що право власності на майно переходить від продавця до покупця з моменту повного розрахунку за отриманий товар. Однак, ТОВ «Агро Дніпро» станом на 08.02.2006 року не перерахувало грошові кошти, у зв`язку із чим вся техніка залишилась у власності ПП Папуча. Також господарськими судами виносилися рішення, останнє з них від 22.02.2011 року (справа №16/49д/09-28/193/10), в якому Вищий господарський суд зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 658 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вже зазначалось вище п. 2.4 договорів купівлі-продажу передбачено, що право власності на товар переходить до покупця з моменту повного розрахунку за товар, передача якого підтверджується відповідними документами. Натомість, доказів оплати за зазначеними договорами позивач не надав. Внаслідок неналежного виконання умов договору, а саме нездійснення оплати, спірна техніка була повернута ТОВ «Агро Дніпро» приватному підприємцю ОСОБА_7 , що підтверджується актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 20.09.2004 року. Таким чином, в його діях відсутній склад злочинів, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.
По епізоду за ч. 4 ст. 190 КК України вивченими матеріалами кримінальної справи встановлено, що Агрофірма «Гюнівська» 2 комбайни «CASE-2388» заводський номер HAJ295633 та номер HAJ295634 з жатками не купувала. Так, в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи (договори купівлі-продажу), згідно яких Агрофірма «Гюнівська» наділена правом володіти та розпоряджатися вказаною технікою. Допитані на досудовому слідстві свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 показали, що на території Агрофірма «Гюнівська» дійсно знаходились два вищевказаних комбайни з жатками та причепами, однак на дану техніку були відсутні правовстановлюючі документи. Крім того, зазначає, що із власності ТОВ «Агро Дніпро» зазначені комбайни з жатками та причепами не відчужувалися, а також за підприємством Агрофірма «Гюнівська» на державний облік не реєструвались та у власність не передавались. Таким чином, в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Вказує, що суд, надаючи оцінку його показанням, помилково відкинув їх та вважав їх неправдивими і такими, що направлені на уникнення відповідальності. Зазначає, що він в письмовому вигляді звернувся до суду з показаннями, де подав всі документи, яких не вистачало в матеріалах справи, але вони були проігноровані судом.
У зв`язку із викладеним, вважає, що позовні заяви відповідача не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції відносно нього у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, та закрити справу.

В апеляції від 21.12.2020 року засуджений вважає, що вирок відносно нього є незаконним підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. У вироку суд вказав, що відхиляє позицію підсудного, який не визнав свою провину, навіть не перевіривши зазначені ним факти, та вважав його показання неправдивими і такими, що направлені на уникнення відповідальності за вчинення злочинів, що не відповідає дійсності. Вважає, що суд провів судовий розгляд упереджено, необ`єктивно і не всебічно, надав перевагу стороні обвинувачення, обмежив сторону захисту в можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, позбавив можливості подавати захистом докази, порушив право сторони захисту на перехресний допит і тим самим не надав можливості стороні захисту довести і обґрунтувати свою позицію.
Зазначає, що в ході попереднього розгляду кримінальної справи 28.12.2012 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області її було направлено на додаткове розслідування з тих підстав, що у справі допущена неповнота слідства і її неможливо заповнити в ході судового розгляду кримінальної справи. В ході досудового слідства необхідно було провести додаткові слідчі дії, упорядкувати всі докази для конкретизації обвинувачення і після проведення очних ставок повинні були бути усунені суперечності у справі. В рамках розслідування і розгляду кримінальної справи судом були виявлені недоліки, допущені в ході досудового розслідування: відсутній договір купівлі-продажу між ПП « ОСОБА_7 » і ТОВ «Агро Дніпро» на продаж комбайнів, не встановлено місцезнаходження бухгалтерської документації, без якої неможливо повноцінно та об`єктивно провести судово-бухгалтерську експертизу, відсутній оригінал договору фінансового лізингу між ПП « ОСОБА_7 » і ТОВ «Райфайзен Лізинг Аваль», відсутні оригінали договору фінансового лізингу приватним підприємцем «Агротон», не допитані керівники вказаних підприємств, не витребувані кредитні договори між ПП « ОСОБА_7 » і Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком від 21.08.2008 року, не перевірено право вимоги за договором лізингу ПП «Агротон» і за договором факторингу ВАТ Банк «Біг Енергія». Зазначені судом недоліки не були в подальшому виправлені, досудовим слідством односторонньо досліджені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: досудове слідство обмежилося його допитом як обвинуваченого; постанова про притягнення його як обвинуваченого не відповідає ст. 132 КПК України; не досліджувався цивільний позов, де вказано, що в діях обвинуваченого є склад злочину, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, що в результаті використання зловживання службовими обов`язками він скоїв шахрайські дії. Вважає, що пред`явлене йому обвинувачення за ч. 4 ст. 190 КК України є неконкретним і не знайшло свого підтвердження в ході попереднього розгляду справи. Допитані в ході досудового слідства свідки в повному складі судом не допитувалися. Крім того, в матеріалах кримінальної справи є копії протоколів допиту свідків, походження яких невідомо. Суду представлені в матеріалах кримінальної справи копії договорів фінансового лізингу, акти, однак ніяких об`єктивних фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність суспільно-небезпечних діянь, які йому інкримінуються, інших доказів, які підтверджували б пред`явлене йому обвинувачення органом досудового слідства не здобуто.
Крім того, зазначає, що за епізодами за ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України також є недоліки, які не були усунуті в ході досудового та судового слідства, а саме суду були надані наступні документи: договір купівлі-продажу від 16.02.2004 року з додатками до нього; договір купівлі-продажу від 20.08.2004 року з додатками до нього; акт прийому-передачі с/г техніки від 20.09.2004 року згідно договорів від 16.02.2004 року та від 20.08.2004 року; накладні № 85 від 29.04.2003 року та № 124 від 25.08.2003 року. Зазначені документи не досліджені досудовим слідством чи є правом власності на зазначену сільгосптехніку за ПП «Агротон» або за ПП «Папуча О.В.». Обвинувачення пред`явлено слідством без урахування вищевказаних документів та без перевірки підстав придбання спірної техніки підприємством ТОВ «Агро Дніпро», що свідчить про односторонній характер проведеного слідства, з обвинувальним ухилом. Також не встановлений факт постановки техніки на бухгалтерський облік і реєстрація її в Держтехнагляді на ТОВ «Агро Дніпро». При прийнятті рішення про порушення кримінальної справи слідчим були витребувані від ПП « ОСОБА_7 » вище перелічені правовстановлюючі документи на сільгосптехніку і не досліджувалися обставини, яким чином неоплачена підприємством ТОВ «Агро Дніпро» техніка могла виявитися на його балансі і бути його власністю.
Вважає твердження суду про те, що він заподіяв підприємству ТОВ «Агро Дніпро» матеріальні збитки шляхом перерахування платіжним дорученням № 580 від 08.02.2006 року від ТОВ «Агро Дніпро» на адресу ЗТФ Банку «БІГ-Енергія» грошової суми 1 292 144,78 грн., надуманим, оскільки ні платіжного доручення № 580 від 08.02.2006 року, ні суми, зазначеної у вироку, ТОВ «Агро Дніпро» на адресу банку «БІГ-Енергія» ніколи не перераховувало. Органами досудового слідства та судом не проводилося дослідження всіх банківських перерахувань ТОВ «Агро Дніпро» за період інкримінованих подій, взаємозвірки між підприємствами з чіткою вказівкою призначень платежів, а також проведення комплексної судово-економічної експертизи для точного визначення розміру вчиненої матеріальної шкоди і за які саме дії, а не взагалі, як вказано у вироку.
Також у справі відсутні фінансові документи, які б підтверджували заподіяння ТОВ «Агро Дніпро» чітко визначеної матеріальної шкоди. Вважає, що договір купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року не має ніякого відношення та не може слугувати доказом у справі, оскільки не підписувався з боку ТОВ «Агро Дніпро» уповноваженою особою і не скріплений печаткою.
Жодним із допитаних у справі свідків не підтверджені факти виготовлення ним завідомо неправдивих документів протоколів засідань наглядової ради № 1 і № 2, протоколу засідання загальних зборів акціонерів Агрофірми, а також в справі відсутні докази, що підтверджують факт надання ним зазначених документів в банк «Промінвест» для оформлення кредиту на ПП « ОСОБА_7 » в сумі 2 000 000 грн. Згідно свідчень працівників банку зазначені документи були надані в банк заступником голови правління «Агрофірми «Гюнівська», який, діючи за дорученням від підприємства, підписував договори поруки, застави та іпотеки, доручився за повернення кредиту ПП «Папуча В.В.» за договором про відкриття кредитної лінії №05-08к від 21.01.2008 року. Грошові кошти в сумі 2 000 000 грн. в повному обсязі витрачені на придбання товарно-матеріальних цінностей для потреб Агрофірми. Ці обставини знайшли своє підтвердження і при судовому розгляді. Надалі, після його звільнення з посади голови правління Агрофірми, його хвороби і неможливості ведення господарської діяльності, він не міг виконувати в подальшому зобов`язання по погашенню кредиту, що спонукало його звернутися до господарського суду Запорізької області з заявою про визнання банкрутом. Досудовим слідством не досліджені обставини, що виникли після розгляду справи про банкрутство господарським судом. Не перевірено досудовим слідством рішення Господарського суду Запорізької області № 26/32/09 від 02.10.2012 року, яким надано правову оцінку всім угодам, укладеним з банком «Промінвест» з боку ПП « ОСОБА_7 » і ВАТ Агрофірма «Гюнівська». Також залишився неперевіреним факт того, що він незаконно направив в ЗТФ Банку «БІГ-Енергія», що обслуговує договір лізингу, платіжне доручення № 580 від 08.02.2006 року про перерахування грошових коштів ПП «Агротон» в сумі 1 292 144,78 грн., чим завдав збитків ТОВ «Агро Дніпро» на зазначену суму.
Вважає, що його звинувачення за ч. 1 ст. 357 КК України у викраденні 25.03.2008 року в ТОВ «Агро Дніпро» фінансової і бухгалтерської документації пред`явлено формально, без посилання на будь-які конкретні докази і не знайшло свого підтвердження в процесі розгляду справи в суді.
В судове засідання неодноразово викликалися свідки обвинувачення за всіма епізодами пред`явлених йому звинувачень, проте більшість свідків не з`явились в суд без поважних причин, неодноразово піддавалися приводам, які виконані не були і їх місцезнаходження встановити не виявилося можливим, хоча була нагальна потреба в проведенні з їх участю слідчих дій, в тому числі, і проведенні перехресних допитів стороною захисту.
В основу вироку покладено, в тому числі, покази свідка ОСОБА_17 , який на теперішній час є співзасновником ТОВ «Агро Дніпро» (тобто заінтересована у розгляді справи особа) та з яким у нього стався конфлікт господарського характеру через розподіл майна товариства. При цьому, покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 суд не взяв до відома, що підтверджує обвинувальний напрямок вироку відносно нього.
Згідно висновку судово-економічної експертизи № 12 від 23.06.2008 року підтверджується оплата ТОВ «Агро Дніпро» постачальнику вказаної сільгосптехніки ПП « ОСОБА_7 » з найменуванням платежу «за ТМЦ» (однак він постійно поставляв на ТОВ «Агро Дніпро» товарно-матеріальні цінності посівний матеріал, паливо, тощо, у зв`язку із чим у даного підприємства був борг перед ним і вони його оплачували). При цьому, документально не підтверджується оплата саме за сільгосптехніку як основних засобів, що говорить про відсутність завданої ним підприємству матеріальної шкоди. Про відсутність завданої ним шкоди свідчить і те, що після його звільнення з підприємства зазначена техніка продовжувала працювати у вказаному підприємстві майже до 2019 року, що підтверджено також показами свідків, зокрема ОСОБА_20 .
Вважає, що висновок суду першої інстанції про проведення прокуратурою повної і всебічної перевірки протирічить матеріалам кримінальної справи. Ні прокуратурою, ні судом не було надано належної оцінки зазначеним у його скарзі фактам.
Вказує, що умислу на шахрайські дії та заволодіння майном підприємства у нього не було, оскільки він був на ньому засновником та генеральним директором і вчиняти якісь незаконні дії йому було просто нелогічно. Він лише намагався «розвивати» підприємство і вкладати в нього належні йому грошові кошти.
Крім того, звертає увагу на те, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави. Між тим, в суді не було з`ясовано його ставлення з цього приводу.
Також зазначає, що в порушення вимог ст. 330 КПК України (в редакції 1960 року) у вироку не прийнято рішення щодо долі речових доказів по справі.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В доповненнях та змінах до апеляції від 02.03.2021 року засуджений вважає, що вирок відносно нього є незаконним та підлягає скасуванню з закриттям справи, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотним порушенням судом норм кримінально-процесуального права, які виключали можливості постановлення вироку.
За епізодами злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, зазначає, що 16.02.2004 року та 08.07.2004 року між ним як ФОП « ОСОБА_7 » та ТОВ «Агроальянс» були укладені письмові договори купівлі-продажу та придбано у приватну власність комбайн (з жаткою та візком) та 4 колісних трактора, за якими він повністю розрахувався з постачальником ТОВ «Агроальянс» та відповідно став власником даної техніки. Після цього, він як ФОП « ОСОБА_7 » 16.02.2004 року та 20.08.2004 року уклав договори купівлі-продажу з ТОВ «Агро Дніпро» на суму 782 000 грн. (4 трактори та комбайн), але станом на 20.09.2004 року ТОВ «Агро Дніпро» не було здійснено розрахунки за техніку, у зв`язку із чим, керуючись умовами договорів, вона була повернута власнику, тобто приватному підприємцю « ОСОБА_7 », що підтверджується актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки від 20.09.2004 року та надавалась в подальшому підприємству в разі необхідності. В подальшому, 07.02.2006 року він як приватний підприємець уклав договір купівлі-продажу №01/06 щодо вказаної техніки з ПП «Агротон» (разом з належними йому трактором К-704, 3 жатками та 6 культиваторами), які 08.02.2006 року були передані останнім ТОВ «Агро Дніпро» у лізинг. При цьому, рішенням Господарського суду Запорізької області від 20.09.2010 року, яке було залишено без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15.12.2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.02.2011 року, по справі №16/49д/09-28/193/10, визнано законність укладення договору від 07.02.2006 року між ним та ПП «Агротон», тобто встановлено, визнано та підтверджено судом право його власності на зазначену сільгосптехніку при її продажу.
Стосовно договору купівлі-продажу №2 від 06.02.2006 року, який не підписаний та не завірений печаткою з боку ТОВ «Агро Дніпро», то він відповідно не є документом та не може вважатися узгодженим для набуття будь-яких прав та обов`язків будь-кого. При цьому, сторона обвинувачення посилається на копію договору купівлі-продажу №2 від 06.02.2006 року, який було вилучено 27.05.2008 року в органах Держтехнагляду під час проведення виїмки документів. При цьому, на наявній в матеріалах справи ксерокопії договору зі сторони ТОВ «Агро Дніпро» наявний підпис, проставлений кульковою ручкою, як встановлено за результатами експертизи не ОСОБА_21 (колишній директор ТОВ «Агро Дніпро»), а іншою особою. Крім того, на копії наявний відтиск оригіналу печатки підприємства, разом з тим його підпис та печатка наявні виключно через ксерокопіювання. Тобто, на дослідженні експертизи перебувала копія документа з доданими до неї, начебто, підписом ОСОБА_21 та відтиском печатки ТОВ «Агро Дніпро», які були проставлені невідомо ким. Разом з тим, оригінал цього документа в матеріалах справи відсутній. Одночасно з цим, в матеріалах кримінальної справи представниками ТОВ «Агро Дніпро» правоохоронним органам надана інша ксерокопія договору купівлі-продажу №2 від 06.02.2006 року, з якої вбачається, що зі сторони вказаного підприємства договір не підписаний та не скріплений їх печаткою. Отже, вказаний документ не відповідає вимогам господарського та цивільного законодавства щодо складання договорів, а тому не є документом, не міг нести жодних правових наслідків та не міг бути підставою для притягнення його як службової особи до відповідальності за ст.ст. 364, 366 КК України, адже він його не підписував як посадова особа ТОВ «Агро Дніпро», що виключає спеціальний суб`єкт та суб`єктивну сторону вказаних злочинів в його діях.
Стосовно фінансової транзакції на підставі сформованого та надісланого, нібито, ним платіжного доручення № 580 від 08.02.2006 року від імені ТОВ «Агро Дніпро» на адресу ЗТФ Банку «БІГ-Енергія» про перерахування грошової суми в розмірі 1 292 144,78 грн. на рахунок ПП «Агротон» звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що у ТОВ «Агро Дніпро» взагалі були відкриті рахунки в ЗТФ Банку «БІГ-Енергія», тобто він не міг видати доручення на списання коштів з неіснуючого рахунку підприємства, а в разі якщо б і дав таке доручення банку, то воно не могло б бути виконане. Зазначені обставини підтверджуються письмовою відповіддю ЗТФ ВАТ Банку «Біг Енергія» від 30.07.2008 року, в якій чітко зазначено, що кошти у сумі 1 292 144,78 грн. платіжним дорученням № 580 від 08.02.2006 року ТОВ «Агро Дніпро» на рахунок ПП «Агротон» не сплачувалися. Переказ зазначених коштів було здійснено банком на рахунок ПП «Агротон» як платіж за договором факторингу, відповідно до якого банк придбав право у останнього грошової вимоги лізингових платежів від ТОВ «Агро Дніпро», що виникло на підставі договору фінансового лізингу, укладеного між ПП «Агротон» (лізингодавець) та ТОВ «Агро Дніпро» (лізингоодержувач). Кошти у сумі 1 292 144,78 грн. було перераховано з рахунку ЗТФ ВАТ Банку «Біг Енергія», який не є рахунком ТОВ «Агро Дніпро», а є рахунком банку. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність операції факторингу віднесені до кредитних операцій. Згідно з планом рахунків облік заборгованості перед банками здійснюється за їх внутрішніми аналітичними рахунками, які відкриваються з найменуваннями боржників, у зв`язку з цим у платіжному дорученні №580 від 08.02.2006 року платником визначено не банк, а ТОВ «Агро Дніпро», заборгованість якого обліковується за цим рахунком. Тобто, в даному випадку містяться відносини між ЗТФ ВАТ Банку «Біг Енергія» та ПП «Агротон» за придбання банком права вимоги (факторингу). Перерахування також було здійснено банком на користь ПП «Агротон». Тобто, ТОВ «Агро Дніпро» не здійснювало перерахування, як-то зазначено у вироку, а отже у даному випадку відсутня подія злочину. Суд при винесенні вироку та проведенні судового слідства ретельно та повноцінно не перевірив належність та припустимість ряду доказів по справі, а також не взяв до уваги про наявність у нього з ТОВ «Агро Дніпро» виключно цивільно-господарських правовідносин.
Крім того, вважає, що висновок судово-економічної експертизи № 12 від 23.06.2008 року не може бути прийнятий в якості допустимого доказу, у зв`язку з наявністю ряду суперечностей, які він містить, та порушеннями експертом вимог «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» (далі Інструкція), затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5, при її проведенні. Так, для проведення експертизи в постанові слідчого від 03.06.2008 року в переліку матеріалів, наданих експерту для її проведення, зазначено 8 пунктів. Проте, після проведення дослідження при поверненні матеріалів, наданих на експертизу, в супровідному листі експерта за вих.№12е від 23.06.2008 року до слідчого, разом з направленням останньому висновку судово-економічної (бухгалтерської) експертизи (на 16 аркушах без додатків), та вказано, що також направляються бухгалтерські документи ТОВ «Агро Дніпро» за 2004-2008 роки та протоколи допиту свідка ОСОБА_22 від 18.06.2008 року та від 20.06.2008 року (тобто, вже інші та додаткові документи, які не були зазначені в постанові слідчого про призначення експертизи), такий же перелік документів зазначений і у самому висновку експерта. Окрім того, експертом зазначено, що документи надійшли у папках та книгах, оригінали первинних та зведених бухгалтерських документів ТОВ «Агро Дніпро» за 2004-2008 роки. При цьому, не зазначено, що документи знаходяться у прошитому та пронумерованому стані, що підтверджується відсутністю посилання експерта у своєму висновку на конкретні аркуші наданих їй для дослідження прошитих та пронумерованих матеріалів. Тобто, очевидним є те, що на дослідженні у експерта знаходились додаткові матеріали, які не були надані слідчим при призначенні експертизи, проте які були використані експертом, на які здійснювалися посилання та які мали істотний вплив на висновки судової експертизи. Крім того, зазначає, що питання, на які були надані відповіді, не узгоджуються з питаннями, які були поставлені на експертизу. Так, згідно постанови слідчого від 03.06.2008 року на вирішення судово-бухгалтерської експертизи ним було поставлено перед експертами 4 питання, проте у своєму висновку експерт зазначає, що на вирішення експертизи поставлені 8 питань. Тобто, експерт, в порушення вимог Інструкції, надала відповіді на запитання, які не були поставлені слідчим, та, при цьому, використовувала матеріали, які не були їй надані у встановлений процесуальний спосіб. Крім того, експерт в своєму висновку самостійно зазначає «в актах введення в експлуатацію основних засобів не вказано номер двигуна та інвентарні номери», проте, незважаючи на це робить висновок про те, що саме конкретна техніка з конкретними номерами агрегатів була введена в експлуатацію ТОВ «Агро Дніпро», фактично оперуючи здогадками. Згідно висновку експерта на підставі протоколу допиту свідка ОСОБА_22 від 20.06.2008 року (головного бухгалтера ТОВ «Агро Дніпро») експерт дійшла висновку про підтвердження оплати від ТОВ «Агро Дніпро» постачальнику вказаної сільгосптехніки ПП « ОСОБА_7 » без жодних прямих документальних доказів, а на підставі свідчень ОСОБА_22 , яка на власний розсуд та вибір зазначила про окремі транзакції, які, на її думку, мали відношення саме до оплати техніки. При цьому, призначенням платежів було зазначено «за ТМЦ». Разом з тим, він неодноразово надавав пояснення про те, що здійснював регулярні поставки на ТОВ «Агро Дніпро» різноманітних товарно-матеріальних цінностей, у зв`язку з чим у ТОВ «Агро Дніпро» був перед ним борг, що підтверджується оригіналами актів звірки взаємних розрахунків між ТОВ «Агро Дніпро» та ПП «Папуча О.В.», згідно яких, наприклад, станом на 01.10.2004 року зазначене підприємство мало заборгованість перед ОСОБА_7 у сумі 2 055 225 грн. 66 коп., а станом на 29.02.2008 року заборгованість підприємства склала 1 024 360 грн. 09 коп. Тобто, сплата за ТМЦ не свідчить про оплату за техніку, а використане підрахування умисно здійснено для штучного створювання видимості оплати йому саме за сільгосптехніку. Також експерт у своєму висновку зазначає «згідно Відомості руху грошових коштів по розрахунковому рахунку ПП « ОСОБА_7 » не відображено зарахування грошової суми від покупця ТОВ «Агро Дніпро» за сільгосптехніку згідно рахунків та накладних». Вважає, що це підтверджує відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України, та завдання підприємству ТОВ «Агро Дніпро» матеріальних збитків. Також зазначає, що після його звільнення з ТОВ «Агро Дніпро» зазначена техніка в повному обсязі продовжувала працювати у вказаному підприємстві майже до 2014 року, що підтверджено показами свідка ОСОБА_20 . У висновку експерт зазначає «Акти взаєморозрахунків між ТОВ «Агро Дніпро» та ПП « ОСОБА_7 » на дослідження не надані. На дослідження надані акти звірок за 2006 рік та 2007 рік». Проте, це не відповідає дійсності, адже вказані документи були надані слідчим у переліку наданих ним експертові документів та у переліку наданих експерту документів. Тобто, ці документи не були прийняті до уваги судовим експертом, хоча вони могли б підтвердити регулярні факти поставок ТМЦ.
Також звертає увагу, що в матеріалах кримінальної справи знаходиться оригінал постанови слідчого від 09.06.2009 року про проведення судово-бухгалтерської експертизи експертами ПП «Експерт Д», який отриманий під підпис експертом 12.06.2009 року. При цьому, в матеріалах справи відсутні протокол про ознайомлення обвинуваченого з зазначеною постановою слідчого, що є порушенням його прав, та сам висновок експерта.
Крім того, зазначає, що експертові для проведення почеркознавчої технічної експертизи були надані копії документів, що не відповідає зазначеним методичним рекомендаціям та ставить під сумнів висновок експерта.
Вказує, що зазначені в обвинуваченні та вироку пункти Статуту та Контракту, які він, будучи Генеральним директором ТОВ «Агро Дніпро», нібито, порушив, не встановлювали будь-яких обмежень для нього, як Генерального директора, а отже він не міг будь-що порушити.
За епізодами злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України, зазначає, що жоден свідок, допитаний, в тому числі, під час судового слідства, не надав беззаперечних доказів або свідчень про однозначне підтвердження факту виготовлення ним завідомо підроблених документів товариства (протоколи засідань наглядової ради №1 та №2, протокол засідання загальних зборів акціонерів Агрофірми «Гюнівська»). При цьому, ніхто із свідків, в тому числі, і по підписах яких було встановлено про їх підробку в протоколах зборів невстановленою особою, чітко вказали під час їх допиту у судовому засіданні, що він до них з пропозицією підпису зазначених документів не звертався. Виконання ним хоча б однієї дії, яка б підпадала під ознаки ст. 366 КК України, не виявлено, тобто він не здійснював ніяких дій щодо виготовлення ним завідомо підроблених документів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» та не мав на це умислу, тим паче як службова особа, що виключає спеціальний суб`єкт та суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 366 КК України, в його діях.
Також зазначає, що згідно показів працівників банку, досліджених в суді, документи надавав в банк заступник голови правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_23 , який, діючи на підставі довіреності від підприємства, підписував договори поруки. Тобто, документи для отримання кредиту та набуття обов`язків подавав не він, а інша особа, хоча ст. 222 КК України передбачає відповідальність для конкретного суб`єкта громадянином-підприємцем, засновником чи власником суб`єкта господарської діяльності, а також службовою особою суб`єкта господарської діяльності. Ані на досудовому слідстві, ані в суді першої інстанції не встановлено хто конкретно подавав документи до банку. Як наслідок в двох різних абзацах вироку міститься суперечлива інформація: у першому про те, що він подавав протокол зборів як Голова правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», а в другому, що як ФОП ОСОБА_7 Єдиним свідком, який зазначив, що він подавав вищевказаний протокол є ОСОБА_24 , показання якого не були перевірені в суді. В подальшому, 29.09.2008 року він був вимушений звернутися до Господарського суду Запорізької області з заявою про визнання його банкрутом. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 27.10.2011 року було затверджено звіт ліквідатора та закрито провадження у справі про банкрутство. При цьому, у відповідності до ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» всі вимоги вважалися погашеними. Зважаючи, що зобов`язання з поруки у ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» виникли в якості забезпечення основного зобов`язання, яке було погашене, отже жодного збитку підприємство не мало. Зазначає, що він не надавав завідомо підроблених документів до банківської установи ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» з метою надання кредиту ФОП « ОСОБА_7 » та не мав на це умислу, що виключає суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 222 КК України, в його діях. Тим паче, він отримував кредит як ФОП « ОСОБА_7 », а підписував в банку документ про ознайомлення зі змістом ст. 222 КК України як голова правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», яка виступала лише як поручитель. Тобто, органами досудового розслідування достовірно не встановлено особу, яка підробила документи підприємства та безпосередньо подала їх в банк, а також ними не зібрано переконливих доказів доведеності саме його участі у вчиненні вищезазначених злочинів. При цьому, у вироку серед досліджених доказів зазначено «дослідженим в ході судового розгляду кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 21.12.2008 року, за яким ФОП « ОСОБА_7 » ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі 2 000 000 грн.». Однак, зазначені документи є лише ксерокопіями, які були надані до правоохоронних органів 16.01.2009 року представником ТОВ «Агро Дніпро» до своєї заяви про вчинення злочину, тобто отриманими не у відповідності вимог кримінально-процесуального законодавства, що викликає сумніви у їх допустимості. Таким чином, судом було порушено принцип безпосередності розгляду, оскільки оригінали відсутні, а судом не було прийнято міри щодо перевірки відповідності копій з оригіналами документів.
За епізодом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, зазначає, що згідно показів свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 (які, в тому числі, є заінтересованими особами), ніхто з них або інших свідків не вказали прямо, що бачили безпосередньо як обвинувачений ОСОБА_7 викрадав бухгалтерські документи з підприємства, тобто висновки обвинувачення про його участь в цьому є лише їх припущеннями. Зазначені свідки вказують лише про факт відсутності зазначених бухгалтерських документів, при цьому не можуть підтвердити (документально), що вони були в наявності та велись на підприємстві до 25.03.2008 року. Окрім цього, з попередніх показів свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 (які так і не надали своїх показів у судовому засіданні), які проводили ревізію на підприємстві, випливає, що ними було виявлено факти розтрати майна ТОВ «Агро Дніпро» саме ОСОБА_7 , при цьому, в подальшому ніяких підтверджуючих фактів (документально) своїх показань ними долучено до справи не було, що само по собі вказує на передчасність та поверхневість їх тверджень. Згідно вироку свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні вказав, що, зі слів працівників ТОВ «Агро Дніпро», йому стало відомо, що ОСОБА_28 самостійно вивіз частину документації товариства, при цьому, свідок не вказав від кого саме йому стали відомі вказані факти. Зазначає, що ніяких обліків бухгалтерських документів або їх переліку в ТОВ «Агро Дніпро» до 25.03.2008 року не велося взагалі, докази, які підтверджують їх використання у господарській діяльності підприємства, відсутні. При цьому, під час досудового слідства у нього було проведено низку обшуків як за місцем мешкання, так і в офісному приміщенні, під час яких не знайдено жодних документів підприємства ТОВ «Агро Дніпро», які йому інкримінує сторона обвинувачення. Разом з тим, правоохоронними органами було вилучено безліч документів (у тому числі, бухгалтерських) тільки ФОП « ОСОБА_7 », які не були використані слідчими органами для проведення взаємозвірок в ході додаткових економічних експертиз, а 20.02.2009 року були передані ліквідатору ФОП « ОСОБА_7 ».
За епізодом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зазначає, що вказана в обвинуваченні сільгосптехніка ніколи не перебувала ані у його власності, ані у власності ТОВ «Агро Дніпро», тобто підприємство не може бути потерпілою стороною. Зазначену сільгосптехніку він як ФОП « ОСОБА_7 » придбав у ТОВ «Агроальянс» 05.07.2006 року та 17.06.2006 року (договори куплі-продажу № 152/06 та 160/06), але, не виплативши всю суму за її придбання, вимушений був повернути її продавцю. У зв`язку з відсутністю достатніх коштів для оплати за придбання техніки, 21.12.2007 року він як ФОП уклав письмовий договір купівлі-продажу з ТОВ «Агроальянс» та ТОВ «Райфайзен Лізинг Аваль» про те, що останні за свої кошти купують у свою власність сільгосптехніку та, в свою чергу, надають її йому, як ФОП « ОСОБА_7 », у лізинг. Після цього, він постійно виплачував лізингові платежі ТОВ «Райфайзен Лізинг Аваль», а техніку на підставі договорів про надання послуг передавав у користування різним підприємствам, в тому числі, і ТОВ «Агро Дніпро», а з отриманих коштів сплачував лізингові платежі банку. Рахунок-фактура №124, копія якого міститься в матеріалах справи та який наданий представником ТОВ «Агро Дніпро» разом з заявою про порушення кримінальної справи, не міститься в оригіналі, підписаний не ним та містить виправлену інформацію, яка стосується лише одного комбайну, жатки та теліжки, при тому, що у вироку зазначено про три комбайни, щодо яких відсутні будь-які документи про продаж ним ТОВ «Агро Дніпро» двох інших комбайнів та комплектів обладнання до них. У видатковій накладній №121 від 25.07.2006 року невірно зазначені відомості щодо найменування техніки та в полі відвантажив зазначений не його підпис. Сума 981 211,13 грн., наведена в таблиці, яка є, начебто, підсумковою для платіжних доручень, не підтверджується. Суд у вироку послався не на досліджені в суді оригінали бухгалтерських документів або визнаних доказів (у тому числі речових доказів), а лише на їх ксерокопії, при цьому, наданих до правоохоронних органів заявником представником цивільного позивача (тобто заінтересованою стороною) і долучених ним до своєї ж заяви про вчинення злочину ще 03.10.2008 року, тобто ще до порушення кримінальної справи. При цьому, в матеріалах справи наявні акти взаємних розрахунків, згідно яких ТОВ «Агро Дніпро» мало заборгованість перед ним за послуги, за раніше поставлені ним товарно-матеріальні цінності та надання безвідсоткових поворотних займів, а також купівля-продаж ним, як ФОП « ОСОБА_7 », врожаю цього підприємства. Станом на 01.10.2004 року ТОВ «Агро Дніпро» мало заборгованість перед ним у сумі 2 055 225,66 грн., станом на 01.12.2005 року 1 647 982 грн., а станом на 29.02.2008 року 1 024 360,09 грн. Вказує, що сума, яка зазначена як вартість відгрузки йому соняшника від ТОВ «Агро Дніпро», зовсім не має відношення до сільгосптехніки. Всі платежі від ТОВ «Агро Дніпро», які надходили на його користь, були оплатою ФОП « ОСОБА_7 » за користування наданою ним сільгосптехнікою. Тобто, ТОВ «Агро Дніпро» не здійснювало перерахування за придбання техніки, як-то зазначено у вироку, а отже, в даному випадку відсутня подія злочину, та відповідно ніякого збитку підприємству не завдано. В матеріалах справи відсутні фінансові документи, які б підтверджували заподіяння ТОВ «Агро Дніпро» чітко визначеної матеріальної шкоди, що свідчить про відсутність в його діях складу злочину. Також зазначає про невідповідність та неконкретизованість щодо встановленої суми збитку та переліку майна, яким заволодів підсудний, однак, ніяких експертних досліджень по справі як на стадії досудового слідства, так і судового розгляду, з цього приводу призначено не було. Крім того, звертає увагу на факт порушення правоохоронними органами строків досудового розслідування, який не був з`ясований судом першої інстанції в ході судового розгляду та не прийнятий ним до уваги, оскільки з моменту винесення постанови слідчим про порушення кримінальної справи відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та прийняття її до свого провадження від 20.09.2009 року та до моменту винесення слідчим постанови про притягнення його в якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 190 КК України, яка винесена 20.09.2010 року, були явно порушені двомісячні строки досудового слідства. Також зазначає, що згідно постанови слідчого про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та прийняття її до свого провадження від 20.09.2009 року зазначено, що він розглянув матеріали кримінальної справи № 1531122, тобто приводом до її порушення стали матеріали цієї кримінальної справи. При цьому, вбачається факт невідповідності відношення до ОСОБА_7 матеріалів кримінальної справи № 1531122 (яка не має відношення до нього), якщо за фактом шахрайських дій посадовими особами ПП « ОСОБА_7 » було порушено кримінальну справу № 1530922, тобто були відсутні приводи та підстави для винесення постанови про порушення кримінальної справи відносно нього. Вказує, що в протоколі вручення копії постанови про порушення кримінальної справи від 12.07.2012 року слідчим не зазначено час початку та закінчення вказаної слідчої дії, що є порушенням ч. 1 ст. 85 КПК. Згідно постанови начальника слідчого підрозділу про прийняття кримінальної справи за фактом шахрайських дій посадовими особами ПП « ОСОБА_7 » до свого провадження від 14.09.2011 року зазначено, що він розглянув матеріали кримінальної справи № 1530922, а в п. 1 цієї ж постанови зазначено, що він приймає до свого провадження матеріали зовсім іншої кримінальної справи № 131122-пр, що вказує на те, що всі його подальші дії та прийняті рішення у справі № 1530922 були незаконними, а саме: постанова про прийняття кримінальної справи до свого провадження; постанова про відновлення досудового слідства; постанова про зупинення досудового розслідування та об`явлення обвинуваченого у розшук; клопотання до суду про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою. 15.09.2011 року начальник слідчого підрозділу виніс постанову про зупинення досудового слідства та об`явлення обвинуваченого у розшук, а 21.05.2012 року слідчий виносить постанову про відновлення досудового слідства по цій справі, але не зазначив про прийняття її до свого провадження, тобто він не міг проводити слідчі дії та приймати у ній рішення, в тому числі про відновлення розслідування, так як до цього моменту вона була у провадженні керівника досудового розслідування. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_17 від 06.08.2009 року зазначену слідчу дію проводив оперативний працівник, при цьому, не маючи письмового доручення слідчого на її проведення, або який входить до складу слідчо-оперативної групи у зазначеній кримінальній справі. Також вказує. що в матеріалах справи є допити свідків, в показаннях яких є суперечності, які на стадії досудового розслідування не були усунуті правоохоронними органами шляхом проведення очних ставок між такими особами та обвинуваченим. Таким чином, його покази не були перевірені на стадії як досудового розслідування, так і судового розгляду (суд першої інстанції просто відкинув їх та визнав неправдивими). При цьому, згідно вироку суду, покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (які підтверджували факт проведення загальних зборів на ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» 17.02.2007 року) суд визнав такими, що суперечать показам інших свідків, викликають у суду сумнів щодо їх істинності та зробив висновок про їх недостовірність. Суперечності у показаннях вказаних свідків, у тому числі, шляхом очних ставок між ними та за його участю (у разі необхідності) усунуті не були, що свідчить про односторонність проведеного досудового слідства з обвинувальним ухилом відносно нього. При складанні слідчим обвинувального висновку та затвердженні його прокурором від 19.11.2012 року у довідці про рух кримінальної справи встановлено невідповідність зазначених у ній винесеним рішенням у справі, а також встановлено, що у довідці взагалі відсутні дані про деякі прийняті рішення, які є в наявності в матеріалах справи. Згідно обвинувального висновку, затвердженого прокурором від 19.11.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зазначено, що ОСОБА_7 у серпні 2008 року продав 2 комплекти комбайнів (з жатками та візками) ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» за 2 268 739,80 грн. Окрім цього, матеріалами справи встановлено, що ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» два комбайна «кейс 2388» з жатками та візками не придбало, а також відсутні правовстановлюючі документи (наприклад купівлі-продажу), згідно яких зазначене підприємство має право володіти та розпоряджатися цією сільгосптехнікою, що підтверджується показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , котрі вказали, що дійсно на підприємстві знаходились 2 комбайни з жатками та візками, але правовстановлюючі документи на них були відсутні. Крім того, зазначає, що згідно постанови слідчого (яка не скасована) про відмову у порушенні кримінальної справи від 03.04.2009 року в діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбачений ст. 191 КК України, за фактом продажу сільгосптехніки ВАТ «Агрофірма «Гюнівська».
Також зазначає, що згідно протоколу, у відповідності до ст. 218 КПК України, про оголошення обвинуваченому про закінчення досудового слідства за обвинуваченням ч. 4 ст. 190 КК України відсутні підтверджуючі дані про роз`яснення обвинуваченому права заявити клопотання про розгляд його справи у суді першої інстанції одноособово суддею чи колегіально судом у складі трьох осіб, що є явним та суттєвим порушенням його права як обвинуваченого на захист та потягло за собою розгляд кримінальної справи невідповідним складом суду.
У вироку не прийнято рішення щодо долі речових доказів по справі, при цьому, у обвинувальних висновках від 18.05.2012 року та 13.07.2012 року зазначено про їх наявність.
Вказує, що він неодноразово звертався до суду в своїх показаннях, в письмовому вигляді, де подавав усі документи, яких не вистачало в матеріалах справи та які спростовували його обвинувачення, але вони були проігноровані судом, не досліджені та не перевірені, що є грубим порушенням його права обвинуваченого на захист та які доказують відсутність в його діях складів злочинів.
Також звертає увагу на те, що у вироку в епізодах вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222 КК України, зазначено «відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України ОСОБА_7 на час зайняття посади генерального директора ТОВ «Агро Дніпро» був службовою особою, яка постійно обіймає на підприємстві посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій». Між тим, станом на 07.05.2008 року формулювання диспозиції ст. 18 КК України, яка складалася лише з двох частин, було наступним: «ч. 1 суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність, та ч. 2 спеціальним суб`єктом є фізична осудна особа, що вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа». Тобто, до 07.05.2008 року визначення поняття «службова особа» диспозиція ст. 18 КК України «Суб`єкт злочину» взагалі не мала.
Крім того, зазначає, що органом досудового слідства йому було пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357 КК України. При розгляді справи під головуванням судді ОСОБА_29 прокурором ОСОБА_11 в порядку ст. 277 КПК було змінено обвинувачення з ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357 КК України на ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України, що зафіксовано у протоколі судового засідання від 17.02.2014 року. Постановою від 26.02.2014 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України, у зв`язку зі спливом строку притягнення до кримінальної відповідальності та закрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12.09.2014 року скасовано постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.02.2014 року та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому, обґрунтування прийнятого судом апеляційної інстанції рішення полягало у порушенні судом першої інстанції прав цивільного позивача при залишенні цивільного позову без розгляду та неправильному підрахунку строку притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України. Жодного посилання щодо необхідності розгляду справи у суді першої інстанції за первинним обсягом пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357 КК України ухвала суду апеляційної інстанції не містила. У відповідності до постанови Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.10.2014 року суддею ОСОБА_30 прийнято до свого провадження кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України. За аналогічним обвинуваченням кримінальну справу у подальшому було прийнято до свого провадження суддями ОСОБА_31 у відповідності до постанови від 28.09.2016 року та ОСОБА_1 у відповідності до постанови від 26.11.2018 року. Постановою від 18.12.2018 року головуючим суддею ОСОБА_1 винесено постанову про виправлення описки у постанові Енергодарського міського суду Запорізької області від 26.11.2018 року про прийняття справи до свого провадження, в якій зазначено статті, за якими обвинувачується ОСОБА_7 , ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357 КК України. З протоколу судового засідання від 04.02.2019 року вбачається, що прокурором оголошено обвинувальні висновки, за якими ОСОБА_7 обвинувачувався за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357 КК України, в той же час вказане обвинувачення в порядку ст. 277 КПК було змінено прокурором у минулому складі суду за головуванням судді ОСОБА_29 , зокрема дії ОСОБА_7 перекваліфіковано на ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України. Постанова про зміну обвинувачення знаходиться в матеріалах кримінальної справи, в той же час прокурором вона не оголошувалась. Дані про повторну зміну обвинувачення прокурором з ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України на ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357 КК України в матеріалах справи відсутні.
Також суд, без визнання причин неявки свідків поважною, в порушення вимог ст. 306 КПК, оголосив показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_27 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_23 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , що були надані ними на досудовому слідстві. Зазначені свідки не були допитані в судовому засіданні, у зв`язку із чим сторона захисту була позбавлена можливості поставити їм запитання.
Окрім того, апелянт зазначає, що у нього на утриманні перебувають пристаріла матір, 1941 року народження, та рідний брат, який є особою з 1-ю групою інвалідності, які мешкають разом з ним, та у зв`язку зі своїми фізичними вадами не можуть пересуватися самостійно та постійно потребують його допомоги, хоча він сам є особою з 2-ю групою інвалідності.
На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції, а справу закрити.

В запереченнях на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_7 просить відхилити апеляцію прокурора, а вирок суду скасувати та закрити справу.

В запереченнях на доповнення та зміни апеляції засудженого ОСОБА_7 цивільний позивач ТОВ «Агро Дніпро» просить апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти доводів апеляції засудженого; представника цивільного позивача, який заперечував проти задоволення апеляцій засудженого та прокурора; засудженого, зокрема і в останньому слові, та його захисників, які прохали задовольнити апеляцію засудженого та заперечували проти апеляції прокурора; перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та засудженого не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 365 КПК України (в редакції 1960 року) вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляцій.

Згідно ст. 334 КПК України (в редакції 1960 року) мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано.

Висновок суду щодо доведеності винності ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, за які його засуджено, суд обґрунтував доказами, які зібрані з додержанням вимог кримінально-процесуального закону, ретельно досліджених і перевірених під час розгляду справи, яким суд дав правильну оцінку.

З викладеними в апеляції засудженого ОСОБА_7 доводами про те, що він не скоював інкримінованих йому злочинів та не мав на це умислу, колегія суддів погодитися не може.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядалися судом і спростовані наведеними у вироку доказами.

Зокрема, суд першої інстанції дослідив і проаналізував показання свідків, досліджені письмові докази по справі.

За епізодами вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, вина ОСОБА_7 підтверджується:
- показаннями свідка ОСОБА_47 , наданими на досудовому слідстві, які він підтвердив в судовому засіданні, відповідно до яких на початку 2006 року, коли він працював на посаді головного інженера ТОВ «Агро Дніпро», генеральний директор даного товариства ОСОБА_7 давав йому вказівку на зняття з обліку наступної сільськогосподарської техніки: комбайна зернозбирального САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 ; трактора К 701 заводський № НОМЕР_4 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 (т.3 а.с.136-140; т.5 а.с.208-210);
- показаннями свідка ОСОБА_48 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких з 2006 року він займав посаду начальника відділу інспекції сільського нагляду Запорізької ОГА. В його обов`язки входила реєстрація, зняття з обліку, перереєстрація сільськогосподарської техніки, а також видача свідоцтва про реєстрацію техніки. Приблизно 20 лютого 2006 року до нього, як до інспектора технагляду Комунарського району м. Запоріжжя, в письмовій формі звернувся ПП «Агротон» в особі ОСОБА_49 , з заявою про реєстрацію наступної сільськогосподарської техніки: комбайна зернозбирального САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 ; трактора К 701, заводський № НОМЕР_4 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 . При, цьому повний пакет документів був наданий від ФОП ОСОБА_7 (т.2 а.с.102);
- показаннями свідка ОСОБА_43 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких з 2001 року він працював на посаді директора ПП «Агротон», яке займалося торгівлею сільськогосподарської техніки. 07 лютого 2006 року до нього звернувся приватний підприємець ОСОБА_7 , який пояснив йому, що у нього для продажу є наступна техніка: комбайн зернозбиральний САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 ; трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 ; жатки для збирання кукурудзи САSЕ 7,2 в кількості трьох штук; культиватори КРН 5,6 в кількості шести штук. При цьому, ОСОБА_7 зазначив, що ця техніка, потрібна ТОВ «Агро Дніпро», керівником якого він є. Оскільки грошей ТОВ «Агро Дніпро» не має, то він запропонував ПП «Агротон» надати вищевказану техніку ТОВ «Агро Дніпро» у лізинг. Він погодився і 07.02.2006 року між ФОП ОСОБА_7 та ПП «Арготон» укладено угоду №01/06 купівлі-продажу даної техніки, на виконання якого ПП «Арготон» перерахувало ФОП ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1 553 400 грн. А після отримання передоплати від ТОВ «Агро Дніпро» у сумі 313 004 грн. 02 коп. ПП «Арготон» передало цю техніку у лізинг ТОВ «Агро Дніпро» (т.3 а.с.120-123);
- показаннями свідка ОСОБА_44 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких він в період часу з 2001 по 2006 роки працював на посаді інспектора державного технічного нагляду по Кам`янсько-Дніпровському району, де реєстрував, знімав з обліку наступну сільськогосподарську техніку: комбайн зернозбиральний САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 ; трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 . На початку лютого 2006 року до нього звернувся головний інженер ТОВ «Агро Дніпро» ОСОБА_47 з заявою про зняття з обліку техніки, з підписами директора та бухгалтера. Також йому був наданий договір купівлі-продажу техніки (т.3 а.с.124-130);
- показаннями свідка ОСОБА_50 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких вона в період часу з 2004 по 2006 роки працювала інженером-інспектором ТОВ «Спецтехнагляд» по Кам`янсько-Дніпровському району. В лютому 2006 року до неї звернувся ОСОБА_7 з заявою про виписку рахунків-довідок на продаж 6 одиниць сільськогосподарської техніки на суму 1,5 млн. грн. При цьому, ОСОБА_7 також надав не завірений і не підписаний однією зі сторін, в особі ОСОБА_51 , договір купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року і додаток №1 до нього (т.3 а.с.131-135);
- показаннями свідка ОСОБА_27 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких вона працювала головним бухгалтером ТОВ «Агро Дніпро» з моменту організації вказаного підприємства. В кінці 2006 року при проведенні звірки з банком «БІГ Енергія» їй стало відомо, що в ТОВ «Агро Дніпро» з ПП «Агротон» є додаткова угода №3 від 29 січня 2006 року до договору фінансового лізингу від 21 січня 2005 року. До цього вона про існування даної угоди не знала, про отримання техніки в лізинг їй нічого не було відомо. Оплата за даною додатковою угодою здійснювалась із офісу ФОП ОСОБА_7 , який знаходиться в м. Запоріжжя, про яку їй також не було нічого відомо (т.5 а.с.211-213);
- показаннями свідка ОСОБА_41 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких вона працювала у приватного підприємця ОСОБА_7 головним бухгалтером 6 років з 2002-2008 рік. В її обов`язки входило обробка первинної документації, складання звітів та інше. Офіс ФОП ОСОБА_7 з 2004 по 2005 роки знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , а розрахунковий звіт був відкритий у Дніпрорудницькому відділенні «Промінвестбанк». Так як відділення банку знаходилось не в м. Запоріжжі, а в м. Дніпрорудному, але при відкритті рахунка в «Промінвестбанк» у 2003-2004 роках була установлена система «Клієнт-банк». Комп`ютер, підключений до цієї системи, знаходився в офісі по АДРЕСА_2 . Вона мала доступ до системи, пароль і коли телефонував ОСОБА_7 він казав, кому і яку суму необхідно перерахувати, також цікавився скільки грошових коштів на рахунку (т.5 а.с. 201-204; т.6 а.с. 80-83);
- показаннями свідка ОСОБА_21 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких в 2003 році було організоване ТОВ «Агро Дніпро» і він входив у склад його засновників. Договір купівлі-продажу сільськогосподарської техніки на суму 1 553 400 грн. №2 від 06 лютого 2006 року, укладений між ТОВ «Агро Дніпро» та ФОП ОСОБА_7 , він до моменту його допиту не бачив та не підписував. Чому у ньому зазначене його прізвище, як представника ТОВ «Агро Дніпро», йому не відомо. За весь час роботи виконавчим директором ТОВ «Агро Дніпро» він не підписав жодного документу. Всі документи підписував ОСОБА_7 (т.3 а.с. 105-108);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом огляду книги державної реєстрації тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторних причепів від 15 травня 2008 року, яка ведеться інспектором держтехнагляду, в ході чого встановлено, що за ТОВ «Агро Дніпро» рахуються: комбайн зернозбиральний САSЕ 2188 кузов №№ НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 ; трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 ; колісний трактор «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 (т.3 а.с. 246-248);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом виїмки документів, пов`язаних з реєстрацією техніки, вилучених в інспекції державного технічного нагляду Запорізької області, а саме: офіційним листом директора ПП «Агротон» ОСОБА_52 про реєстрацію техніки, заявами про реєстрацію і видачі номерів ПП «Агротон», актами технічного огляду за участю генерального директора ТОВ «Агро Дніпро» ОСОБА_7 : комбайну зернозбирального САSЕ 2188 кузов № НОМЕР_1 двигун № НОМЕР_2 ; трактора К 701 заводський № НОМЕР_4 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_7 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_9 , двигун № НОМЕР_10 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 ; колісного трактора «Беларус» 82.1.57, заводський № НОМЕР_15 , двигун № НОМЕР_16 ; технічними паспортами із зазначенням в них власника техніки ОСОБА_7 (т.4 а.с. 3-25);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом виїмки договору купівлі-продажу сільськогосподарської техніки (комбайну зернозбирального САSЕ 2188; трактора К 701; колісних тракторів «Беларус» 82.1 в кількості 4 штук; жаток зернозбиральних САSЕ 7,2 в кількості трьох штук; культиваторів КРН 5,6 в кількості шести штук) на суму 1 553 400 грн. №2 від 06 лютого 2006 року між ТОВ «Агро Дніпро», в інтересах якого діяв ОСОБА_21 , та приватним підприємцем ОСОБА_7 , вилученому в приміщенні ТОВ «Спец Тех Нагляд». Відповідно до наведеної угоди: право власності на товар переходить від продавця до покупця з моменту фактичного вилучення товару, що оформляється актом приймання-передачі (п.2.4); товар буде переданий покупцю після проведення оплати на розрахунковий рахунок продавця, відповідно до п.5.1 і графіком платежу, зазначеним в додатку №1 до договору з наданням накладних на даний товар та податкових накладних (п.2.3); платежі за товар здійснюються покупцем на користь продавця за банківськими реквізитами, зазначеними в договорі в один етап 100% передоплата (т.4 а.с. 76);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом виїмки договору фінансового лізингу №А0120 від 21 січня 2005 року між ПП «Агротон» в особі директора ОСОБА_43 і ТОВ «Агро Дніпро», в особі генерального директора ОСОБА_7 (т.4 а.с. 102-106);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом виїмки додаткової угоди №3 до договору фінансового лізингу №А0120 від 21 січня 2005 року (т.4 а.с. 120);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом виїмки акту приймання-передачі №А0120/03 від 08 лютого 2006 року до додаткової угоди №3 до договору фінансового лізингу №А0120 від 21 січня 2005 року (т.4 а.с.122);
- дослідженою в ході судового розгляду відповіддю начальника інспекції Держтехнагляду №01-037/050 від 20 січня 2009 року, відповідно до якої, наступна техніка була зареєстрована за ТОВ «Агро Дніпро», а саме: трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_6 ; трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_9 , трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_12 ; трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_15 з 19 березня 2004 року; трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 з 20 жовтня 2004 року; комбайн САSЕ № НОМЕР_1 з 08 жовтня 2004 року. 06 лютого 2006 року наведена техніка знята з державного обліку ТОВ «Агро Дніпро». 15 лютого 2006 року дана техніка зареєстрована за приватним підприємцем ОСОБА_7 20 лютого 2006 року вказана техніка зареєстрована за ПП «Агротон», яка станом на дату складання цієї відповіді (20 січня 2009 року) продовжує знаходитись на державному обліку даного підприємства (т.6 а.с. 134-135);
- дослідженим в ході судового розгляду висновком комплексної почеркознавчої та технічної експертизи документів №14 від 21 січня 2009 року, відповідно до якого на документах: договорі купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року відбиток печатки нанесений «Підприємець ОСОБА_7 » і підпис ймовірно виконано ОСОБА_7 . Підпис в акті прийому-передачі техніки виконано ймовірно ОСОБА_7 (т.7 а.с.113-119);
- дослідженим в ході судового розгляду висновком судово-економічної експертизи №12 від 23 червня 2008 року, відповідно до якого: документально підтверджується оприбуткування та введення в експлуатацію у 2004 році сільгосптехніки, яка придбана у постачальника ПП ОСОБА_7 , а саме: комбайна САSЕ АF2188; трактора МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_6 ; трактора МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_9 ; трактора МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_12 ; трактора МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_15 ; культиваторів КПСН 4 шт. та документально підтверджується оплата ТОВ «Агро Дніпро» постачальнику вказаної сільгосптехніки ПП ОСОБА_7 у 2004 році платіжними дорученнями та виписками банківських установ з найменуванням платежу «за ТМЦ згідно рахунків та договорів» у розмірі 752 554 грн. 90 коп. та у 2005 році платіжними дорученнями та виписками банківських установ з найменуванням платежу «за ТМЦ згідно рахунків та договорів» у розмірі 1 841 807 грн. 25 коп. Згідно даних синтетичного бухгалтерського обліку по рахунку №103 «основні засоби», що відображено у Головній книзі ТОВ «Агро Дніпро» та даних аналітичного бухгалтерського обліку основних засобів, що відображено у Книзі обліку основних засобів за 2006 рік та 2007 рік, документально не підтверджується списання з балансу ТОВ «Агро Дніпро» сільгосптехніки, що відображена у Додатку №1 до договору №2 від 06.02.2006 року. Це підтверджується також даними фінансової звітності за 2006 рік, а саме даними примітки до річної фінансової звітності за 2006 рік ІІ «Основні засоби», де вибуття основних засобів не відображено. Таким чином, документально не підтверджується передача техніки покупцю ПП ОСОБА_7 , яка вказана в додатку №1 до договору №2 від 06.02.2006 року та відображення такої передачі в бухгалтерському обліку ТОВ «Агро Дніпро» у першому кварталі 2006 року та в цілому за період 2006 року. Документально не підтверджується оплата за сільгосптехніку, відображену у додатку №1 до договору №2 від 06.02.2006 року (т.7 а.с. 127-142);
- дослідженим в ході судового розгляду висновком комплексної почеркознавчої та технічної експертизи №9 від 10 січня 2008 року, згідно з якої підписи в договорі купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року та додатку №1 до договору №2 від 06 лютого 2006 року «Специфікація поставки товару» в графі «Покупець ОСОБА_7 », ймовірно виконані гр. ОСОБА_7 . Підписи в копії договору купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року та в копії додатку №1 до договору №2 від 06 лютого 2006 року в графі продавець « ОСОБА_53 », виконані не гр. ОСОБА_54 , а іншою особою. Відбиток круглої печатки ТОВ «Агро Дніпро» в договорі купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року, в додатку №1 до договору №2 від 06 лютого 2006 року, в копії договору купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року та копії додатки №1 до договору №2 від 06 лютого 2006 року, завдано печаткою ТОВ «Агро Дніпро» (т.7. а.с. 162-168);
- дослідженим в ході судового розгляду актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу №74 від 02 лютого 2004 року, а також актами вводу в експлуатацію тракторів МТЗ 82 УК, комбайна НОМЕР_19 , видаткової накладної від 17 лютого 2004 року, свідоцтвами про реєстрацію машини, відповідно до яких ТОВ «Агро Дніпро» отримало у власність та поставило на баланс наведену вище сільськогосподарську техніку (т.1 а.с.78, 243-268; т.3 а.с.250).

В суду не було підстав сумніватися в достовірності показань вищевказаних свідків, оскільки їх показання об`єктивно узгоджувалися і доповнювали один одного, а також відповідали іншим доказам у справі, а тому він правильно обґрунтував ними свої висновки у вироку. Мотивів для обмови цими свідками суд не встановив і такі мотиви не містяться в апеляційній скарзі засудженого.

Даних, які б ставили під сумнів правдивість наведених показань зазначених свідків, не встановлено.

Аналізуючи наведені докази по даним епізодам, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, повністю підтверджена в ході судового розгляду.

Так, згідно відповіді начальника інспекції Держтехнагляду №01-037/050 від 20 січня 2009 року ТОВ «Агро Дніпро» на протязі 2004 року отримало право власності на комбайн САSЕ №JJСО186725; трактор К 701 заводський № НОМЕР_4 ; трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_6 ; трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_9 ; трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_12 ; трактор МТЗ 82.1, заводський № НОМЕР_15 .

Оприбуткування і введення в експлуатацію у 2004 році наведеної сільгосптехніки, крім трактору К 701, а також оплата ТОВ «Агро Дніпро» постачальнику вказаної техніки на протязі 2004-2005 років підтверджується висновками судово-економічної експертизи №12 від 23 червня 2008 року.

Засуджений ОСОБА_7 , як на підставу отримання ФОП ОСОБА_55 права власності на вищевказану сільськогосподарську техніку, посилався на договір купівлі-продажу №2 від 06 лютого 2006 року між ТОВ «Агро Дніпро» та ФОП ОСОБА_7 . Разом з тим, аналізуючи зміст вказаного договору, суд першої інстанції відповідно до п.п. 2.4, 2.3 та 5.1 цього договору вірно встановив, що ПП ОСОБА_7 умови цього договору щодо 100% передоплати виконані не були та, відповідно, право власності до останнього на неї не перейшло.

Наведений висновок судом першої інстанції також зроблений за результатами проведення судово-економічної експертизи №12 від 23 червня 2008 року.

Належність наведеної техніки ТОВ «Агро Дніпро» станом на час її переоформлення ОСОБА_7 (кінець січня початок лютого 2006 року) також підтверджується актом приймання-передачі до договору купівлі-продажу №74 від 02 лютого 2004 року, актами вводу в експлуатацію тракторів МТЗ 82 УК, комбайна НОМЕР_19 , видатковою накладною від 17 лютого 2004 року, свідоцтвами про реєстрацію машини та показами свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_44 , ОСОБА_56 .

Доводи засудженого про те, що 4 одиниці тракторів колісних він продав ТОВ «Агро Дніпро» за договором купівлі-продажу від 16.02.2004 року; 20.09.2004 року ТОВ «Агро Дніпро» 4 трактори та комбайн повернуло ФОП ОСОБА_7 ; після 20.09.2004 року ФОП ОСОБА_7 був власником цієї техніки, а 07.02.2006 року ФОП ОСОБА_7 уклав з ПП «Агротон» договір купівлі-продажу № 01/06, за ким продав цю техніку, а також трактор К-704; договір купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року не є документом, оскільки він не підписаний, спростовуються наявними в матеріалах кримінальної справи письмовими доказами та показаннями свідків по справі, зокрема:
- актом прийому-передачі до договору купівлі-продажу №74 від 02 лютого 2004 року, на підставі якого ТОВ «Агро Дніпро» отримало від ФОП ОСОБА_7 4 трактори спростовується той факт, що ФОП ОСОБА_7 , нібито, продав 4 трактори ТОВ «Агро Дніпро» за договором купівлі-продажу від 16.02.2004 року;
- шість свідоцтв про реєстрацію машин за ТОВ «Агро Дніпро», як власника, від 20.10.2004 року на трактор К-701 (серія НОМЕР_20 ), від 08.10.2004 року на комбайн КЕЙС (серія АБ № 096085), від 19.10.2004 року на 4 трактори МТЗ (серія АБ № 096086, серія АБ № 096089, серія АБ № 096088, серія АБ № 096087) спростовують, що зазначена сільськогосподарська техніка 20.09.2004 року, нібито, була повернута від ТОВ «Агро Дніпро» до ФОП ОСОБА_7 ;
- шість записів від 06.02.2006 року на звороті вищезазначених шести свідоцтв про реєстрацію машин за ТОВ «Агро Дніпро», як власника, про зняття техніки з обліку з ТОВ «Агро Дніпро» спростовують, що з 20.09.2004 року по 07.06.2006 року вказана техніка, нібито, належала ФОП ОСОБА_7 і він, нібито, без договору купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року відразу продав її ПП «Агротон» за договором № 01/06 від 07.02.2006 року та спростовують, той факт, що підроблений договір купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року не був документом і, нібито, не використовувався засудженим ОСОБА_7 для зняття/постановки техніки на облік;
- шість довідок-рахунків, виданих ТОВ «Спецтехогляд» 14.02.2006 року для ФОП ОСОБА_7 (серія ТН № 034789 на проданий комбайн КЕЙС, свідоцтво НОМЕР_21 ; серія НОМЕР_22 на проданий трактор МТЗ, свідоцтво НОМЕР_23 ; серія НОМЕР_24 на проданий трактор МТЗ, свідоцтво відсутнє; серія НОМЕР_25 на проданий трактор К-701, свідоцтво НОМЕР_20 ; серія НОМЕР_26 на проданий трактор МТЗ, свідоцтво АБ № НОМЕР_8 ; серія НОМЕР_27 на проданий трактор МТЗ, свідоцтво НОМЕР_28 ) спростовують, що з 20.09.2004 року по 07.06.2006 року вказана техніка, нібито, належала ФОП ОСОБА_7 і він, нібито, за договором № 01/06 від 07.02.2006 року відразу продав її ПП «Агротон»;
- договором купівлі-продажу № 01/06 від 07.02.2006 року, укладеного між ПП «Агротон» та ФОП ОСОБА_7 , специфікацією № 1 до нього та актом прийому-передачі техніки до нього спростовується те, що ФОП ОСОБА_7 , нібито, продав ПП «Агротон» трактор К-704 (в дійсності трактор К-701);
- показаннями свідків ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_44 , ОСОБА_27 та іншими. Так, свідок ОСОБА_57 підтвердив, що на момент подачі ОСОБА_7 пакету документів для зняття з державного обліку сільськогосподарської техніки з ТОВ «Агро Дніпро» та постановку її на державний облік за ФОП ОСОБА_7 в договорі купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року був відсутній підпис ОСОБА_21 як директора ТОВ «Агро Дніпро». Потім ОСОБА_7 вийшов з його кабінету та через кілька хвилин повернувся, надавши договір вже з підписом, нібито, ОСОБА_21 . В свою чергу, ОСОБА_21 в своїх показах заперечив, що підписував від імені ТОВ «Агро Дніпро» договір купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року. Таким чином, ОСОБА_7 на підставі підробленого договору купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року цього ж дня зняв в інспекції Держтехнагляду Запорізької ОДА з державного обліку з ТОВ «Агро Дніпро» комбайн та п`ять тракторів, а потім, на підставі цього ж договору, 15.02.2006 року поставив на державний облік цю техніку за ФОП ОСОБА_7 . Доказів на спростування вказаних фактів стороною захисту надано не було.

Посилання засудженого в апеляції на рішення господарського суду Запорізької області від 15.12.2010 року по справі № 16/49д/09-28/193/10, яким договір купівлі-продажу № 01/06 від 07.02.2006 року, укладений між ПП «Агротон» та ФОП ОСОБА_7 , нібито, визнано законним, що, на його думку підтверджує відсутність його вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, є неспроможними, оскільки як вбачається зі змісту вказаного рішення ТОВ «Агро Дніпро» відмовлено у задоволенні позову до ПП «Агротон» та ФОП ОСОБА_7 про визнання договору № 01/06 від 07.02.2006 року недійсним з підстав того, що ТОВ «Агро Дніпро» не є стороною цього договору. Таким чином, колегія суддів констатує, що рішенням господарського суду Запорізької області від 15.12.2010 року договір № 01/06 від 07.02.2006 року не визнався законним. Крім того, колегія суддів наголошує, що господарський суд Запорізької області, як і апеляційний та касаційний суди у справі № 16/49д/09-28/193/10 не надавали оцінки діям засудженого ОСОБА_7 з точки зору норм кримінального права, оскільки їх завданням було надати оцінку позовним вимогам ТОВ «Агро Дніпро», застосувавши норми цивільного та господарського процесуального права. Тобто, будь-які судження суду в мотивувальній частині рішення не є і не можуть бути використані, як докази в даній кримінальній справі.

Доводи апеляції засудженого про відсутність події злочину з підстав того, що платіжне доручення № 580 від 08.02.2006 року на суму 1 292 144,78 грн., яким ТОВ «Агро Дніпро» перерахувало на користь ПП «Агротон» вказану суму, не є доказом сплати ТОВ «Агро Дніпро», в особі генерального директора ОСОБА_7 , ПП «Агротон» цієї суми, оскільки платіж був не з рахунку товариства, а з рахунку банку, колегія суддів вважає хибними, з огляду на те, що ОСОБА_7 за злочинами, передбаченими ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, інкримінувалось не перерахування платіжним дорученням № 580 від 08.02.2006 року на користь ПП «Агротон» суми в розмірі 1 292 144,78 грн., а підробка документу договору купівлі-продажу № 2 від 06.02.2006 року, зловживання службовим становищем на посаді генерального директора ТОВ «Агро Дніпро» шляхом зняття з державного обліку на підставі підробленого договору шести одиниць сільськогосподарської техніки, яка належала ТОВ «Агро Дніпро», прийняття цієї техніки ТОВ «Агро Дніпро» у лізинг від ПП «Агротон» на підставі Додаткової угоди № 3 від 29.01.2006 року до Договору лізингу із набуттям ТОВ «Агро Дніпро» зобов`язань останньому по сплаті 1 605 148,80 грн. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що сторона захисту на судовому слідстві не заявляла клопотань про виклик та допит у якості свідків колишніх працівників банку для з`ясування питань щодо перерахування коштів за платіжним дорученням № 580 від 08.02.2006 року.

Колегія суддів також відхиляє доводи апеляції засудженого щодо необґрунтованого прийняття судом першої інстанції в якості допустимого доказу висновку судово-економічної експертизи № 12 від 23.06.2008 року. Так, засуджений ОСОБА_7 на досудовому слідстві був ознайомлений з призначенням та результатами вказаної експертизи, тому у разі незгоди з її висновками мав право клопотати перед слідством про призначення додаткової чи повторної судово-економічної експертизи, у тому числі мав право ставити на розгляд експерта свої питання. Однак, ОСОБА_7 такими своїми правами не скористався, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав висновок експерта № 12 від 23.06.2008 року належним та допустимим доказом. На переконання колегії суддів, вказаний висновок експерта не має істотного значення для доведення вини ОСОБА_7 за скоєння ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, оскільки його вина підтверджується сукупністю інших належних та допустимих доказів. Зазначення в платіжних банківських документах ТОВ «Агро Дніпро» та ФОП ОСОБА_7 в графі «призначення платежу» - «за ТМЦ» не має суттєвого значення для доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, фактично та юридично сільськогосподарська техніка була власністю ТОВ «Агро Дніпро», ним експлуатувалась, ремонтувалась та заправлялась, мала свідоцтва про державну реєстрацію машин із зазначенням в цих свідоцтвах власника цієї техніки ТОВ «Агро Дніпро».

Твердження засудженого про наявність в матеріалах кримінальної справи постанови слідчого від 09.06.2009 року про проведення судово-бухгалтерської експертизи експертами ПП «Експерт Д», з якою його не ознайомлювали, та відсутність самого висновку експерта, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції вказані докази не досліджував та при ухваленні вироку на них не посилався.

За епізодами вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України, вина ОСОБА_7 підтверджується:
- показаннями свідка ОСОБА_58 , наданими на досудовому слідстві, які вона підтвердила в судовому засіданні, відповідно до яких вона працювала секретарем ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». 17 грудня 2007 року, як і в 2007 році в цілому, збори акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» не проводилися. Оскільки на неї покладено обов`язок по розсилці запрошень акціонерам, їй відомо, що запрошення акціонерам не відправлялися, оголошення в офіційних друкованих виданнях не публікувалися. Чи підписувала вона протокол №2 від 17 грудня 2007 року, вона не пам`ятає. Підпис в цьому протоколі не схожий на її підпис, але вона могла підписати його не читаючи (т.10 а.с.228-229);
- показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими на досудовому слідстві, які вона підтвердила в судовому засіданні, відповідно до яких вона працювала головним бухгалтером і головою наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». 17 грудня 2007 року збори акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» не проводилися. Їй відомо, що протокол №2 від 17.12.2007 року неодноразово перероблявся, кінцевий варіант протоколу нею підписувався не читаючи. При цьому, їй було відомо, що даний протокол виготовлявся для того, щоб ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» виступила поручителем в банку для отримання ОСОБА_7 кредиту (т.10 а.с.234-237);
- показаннями свідка ОСОБА_16 , наданими на досудовому слідстві, які він підтвердив в судовому засіданні, відповідно до яких він з 1993 року працював у ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». Також він був членом правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», з квітня 2006 року головою правління якого був ОСОБА_7 . Він не брав участі в засіданні правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» від 17 грудня 2007 року, так як з 11 листопада 2007 по кінець січня 2008 року він проходив курс лікування. У село Гюнівка він повернувся лише на початку лютого 2008 року. Підпис в протоколі засідання правління №2 від 17 грудня 2007 року біля його прізвища, виконаний не ним, але схожий на його підпис. Нікого не уповноважував підписувати протокол від свого імені і нічого не знав про питання, які розглядалися на цьому засіданні (т.10. а.с.248-249);
- показаннями свідка ОСОБА_59 , наданими на досудовому слідстві, які він підтвердив в судовому засіданні, відповідно до яких, він був акціонером ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» до листопада 2008 року. ОСОБА_7 він бачив всього один раз 30 січня 2008 року на загальних зборах акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». Приблизно в 2001-2002 роках він був призначений головою наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». З ним до складу ради входили також ОСОБА_60 і ОСОБА_14 . На засіданні наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» 17 грудня 2007 року він не був присутній, ніяких протоколів не підписував, його згоди на передачу майна ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» в заставу ніхто не запитував. На засіданні наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» 04 січня 2008 року він також не був присутній, відповідний протокол не підписував (т.10 а.с.254-256);
- показаннями свідка ОСОБА_61 , наданими на досудовому слідстві, які він підтвердив в судовому засіданні, відповідно до яких надані йому для ознайомлення протоколи наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» № 1 від 04 січня 2008 року, №2 від 17 грудня 2007 року, протокол загальних зборів акціонерів №2 від 17 грудня 2007 року та протокол засідання правління №2 від 17 грудня 2007 року він не пам`ятає. Він нікого з членів правління і наглядової ради не просив підписувати протоколи. Просити підписати документи міг тільки ОСОБА_7 . Його завданням було привезти документи, а хто їх підписував, він не знає (т.10 а.с.245-247);
- показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких у квітні 2006 року ОСОБА_7 був призначений головою правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». 21 січня 2008 року ОСОБА_7 уклав кредитний договір і отримав кредит на суму 2 000 000 гривень в «Промінвестбанку». Поручителем по даному договору виступила ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». За договором цим ОСОБА_7 повинен був платити їм щомісяця відсотки, а тіло кредиту по мільйону гривень в листопаді і грудні 2008 року. З іншого боку, ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» передало в заставу для забезпечення виконання зобов`язань ПП ОСОБА_7 перед «Промінвестбанком» майбутній урожай озимої пшениці. Від імені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» договір поруки і договір застави підписав заступник голови правління ОСОБА_23 . Згідно із записом у договорі застави і поручительства ОСОБА_23 діяв на підставі довіреності №1 від 22 січня 2008 року. Хто видав довіреність, він не знає. Проте вважає, що подібну довіреність міг видати тільки голова правління (на той час ОСОБА_7 ) за рішенням наглядової ради або загальних зборів акціонерів. Згідно статуту ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», чинного на момент підписання договору застави, будь-яка передача майна в заставу проводилася тільки за рішенням загальних зборів акціонерів п. 8.2.4.«Н» або рішенням наглядової ради п.8.3.7. В даному випадку наглядова рада своєї згоди на це не давала, а збори акціонерів не проводилися. ОСОБА_7 своїм рішенням видав довіреність, порушуючи положення статуту. При укладанні кредитного договору ОСОБА_7 повинен був передати в заставу «Промінвестбанку» нерухоме майно: автогараж та механічний тік. На це майно не були оформлені всі документи, тому договір іпотеки був укладений тільки після того, як в БТІ оформили на них право власності. Оформленням документів на нерухомість займався адвокат ОСОБА_62 . Після цього 09 червня 2008 року ОСОБА_7 видав на ім`я ОСОБА_23 нотаріально завірене доручення на право укладення договору застави нерухомого майна. На підставі цієї довіреності ОСОБА_23 підписав від імені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» іпотечний договір №12-08т від 11 червня 2008 року з «Промінвестбанком», згідно якого будівлю автогаража і механічного току передали в заставу банку. Видати довіреність на це ОСОБА_7 не мав права тому, що згідно з п.п.14 п.8.15 статуту (нова редакція), зареєстрованого 07.02.2008 року, прийняття рішення про передачу майна в заставу приймається виключно наглядовою радою. Своєї згоди наглядова рада на це не давала (т.10 а.с.212-215);
- показаннями свідка ОСОБА_35 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких вона з ОСОБА_7 не знайома і ніколи його не бачила. Документи, які були надані ОСОБА_7 для отримання кредиту в їхньому банку вона не перевіряла, цим займався її підлеглий ОСОБА_63 . Після того як ОСОБА_64 перевірив надані документи, він склав юридичний висновок про можливість видачі кредиту і оформлення договору забезпечення. Цей висновок підписала вона і заступник керуючого ОСОБА_65 . Надалі вона і ОСОБА_64 завізували договір на отримання кредитної лінії. Достовірність протоколів наглядової ради співробітники банку не перевіряють, так як, як правило позичальники попереджаються про кримінальну відповідальність за достовірність наданих документів. Чи був попереджений ОСОБА_7 , вона не знає (т.10 а.с.216-218);
- показаннями свідка ОСОБА_38 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких, він працював юрисконсультом в філії «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя» з 17 січня 2007 до липня 2008 року. У його обов`язки входило перевірка кредитних справ і ведення позовної та претензійної роботи. З ОСОБА_7 він ніяких відносин не підтримував і ніколи з ним не спілкувався. На нього було розписано кредитну справу по кредиту ОСОБА_7 . На підставі наданих документів він склав юридичний висновок про можливість видачі кредиту ОСОБА_7 . При цьому, йому надали статутні документи приватного підприємця ОСОБА_7 і ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», копії паспортів ОСОБА_7 і ОСОБА_23 , так як останній підписував договір від імені поручителя. Також він вивчав правовстановлюючі документи на майно, яке передавалося в заставу. ОСОБА_23 був уповноважений на підписання договору поруки №13-08 від 23 січня 2008 року від імені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» на підставі довіреності №1 від 22 січня 2008 року, виданої головою правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_7 . А ОСОБА_7 на підписання договору поруки уповноважила наглядова рада своїм рішенням, про що є протокол засідання наглядової ради №1 від 04 січня 2008 року. Згідно довіреності №1 від 22 січня 2008 року ОСОБА_23 уповноважений ОСОБА_7 на підписання ще й договору про передачу в заставу майбутнього врожаю пшениці, про це в протоколі наглядової ради №1 від 22 січня 2008 року нічого не вказано. Повноваження членів наглядової ради вказані в статуті. Призначення членів наглядової ради підтверджується протоколом обрання та випискою з реєстру акціонерів. Копії паспортів членів наглядової ради вони не вимагали, їх підписи в протоколах він не звіряв. Для нього досить, що протокол за формою правильний і в ньому стоїть печатка підприємства. Крім того, за подачу в банк недостовірних документів особа несе кримінальну відповідальність, про що був попереджений ОСОБА_7 . Іпотечний договір №122-08iп від 01 червня 2008 він не готував (т.10 а.с.219-222);
- показаннями свідка ОСОБА_32 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких з 30 січня 2008 року він є членом наглядової ради ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». Протокол №2 від 17 грудня 2007 року, відповідно до якого наглядова рада дає свою згоду на передачу в заставу майбутнього врожаю на суму 1 875 000 гривень по кредиту ПП ОСОБА_7 він підписав замість ОСОБА_66 , який був тяжко хворий. Він погодився на підписання протоколу, тому що, зі слів ОСОБА_7 , це потрібно для отримання кредиту, який буде витрачений на закупівлю дизельного палива, запчастин, добрива і т.д., а підприємству на той момент потрібні були гроші. При цьому, на час підписання протоколу №2 від 17 грудня 2007 року він не був членом наглядової ради (т.10 а.с.223-224);
- показаннями свідка ОСОБА_33 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких, він працював головним економістом ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» з 1998 року і є членом правління вищезгаданого товариства. В його обов`язки входить нарахування, оформлення заробітної плати і складання планових показників на підставі поданих даних. Збори акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» 17 грудня 2007 року не проводилися, хто склав протокол цих зборів він не знає і підписав він його не читаючи на прохання водія ОСОБА_67 (т.10 а.с.225-226);
- показаннями свідка ОСОБА_68 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких, вона була членом правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». 17 грудня 2008 року на засіданні правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» питання про надання поруки вона не була присутня. На засіданнях правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» питання про надання згоди виступити поручителем по кредитному договору та передачі в заставу майбутнього врожаю не розглядалися і не приймалися (т.3. а.с.230-231);
- показаннями свідка ОСОБА_69 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких, до лютого 2006 року він працював водієм і був членом правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». З лютого 2006 року він не брав участі у засіданнях правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» і ніяких протоколів не підписував. Хто складав і підписував за нього протокол №2 від 17 грудня 2007 року він не знає (т.10 а.с.232-233);
- показаннями свідка ОСОБА_23 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких, він з 1998 року працює головним агрономом ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». До складу правління разом з ним входили ОСОБА_70 головний бухгалтер, ОСОБА_16 головний інженер, ОСОБА_71 пенсіонерка, ОСОБА_72 головний економіст, ОСОБА_19 водій, ОСОБА_18 завідувач складом. ОСОБА_73 формально був членом правління, але в 2007 році він вийшов з господарства і засідання правління не відвідував. Всі члени правління обиралися на загальних зборах акціонерів, приблизно в 2005 році. Засідання правління з порядком зазначеним в протоколі №2 від 17 грудня 2007 не проводилося. За участю ОСОБА_7 в ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» взагалі не було проведено жодного засідання правління. Він підписав цей протокол засідання правління, але коли це було, не пам`ятає. Він підписав цей протокол, тому, що ОСОБА_7 сказав, що це потрібно зробити для отримання кредиту, при цьому, він вважав, що кредит візьме ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», а не ОСОБА_7 . Наскільки він пам`ятає, протокол засідання правління №2 від 17 грудня 2007 року перероблявся кілька разів. Останній раз він підписував його не читаючи, головне, що він бачив, що в заставу передається майбутній урожай, і він довіряв ОСОБА_7 . Питання про те, щоб надати ОСОБА_7 право на заміну предмета застави не розглядалося, і він його ні з ким не обговорював. Про те, що відповідно до протоколу засідання правління №2 від 17 грудня 2007 року Промінвестбанку надається право реалізації заставленого майна в разі невиконання ОСОБА_7 своїх зобов`язань, він не знав. Хто приносив протокол йому на підпис, він не пам`ятає. Підпис на договорі поруки №13-08 від 23 січня 2008 року та договорі застави №18-08 від 23 січня 2008 року його. Він підписав їх від імені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», оскільки був уповноважений на це рішенням правління від 25 квітня 2007 року №4 (т.10 а.с.238-240);
- показаннями свідка ОСОБА_36 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких вона до 01 квітня 2008 року працювала бухгалтером ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» і була членом правління цього товариства. 17 грудня 2007 року засідання ради правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» не проводилося, рішення про передачу майбутнього врожаю в заставу для забезпечення кредиту ОСОБА_7 в сумі 2 млн. гривень не приймалося, з пропозицією про надання ОСОБА_7 права заміни застави вона не виступала, протокол №2 від 17 грудня 2007 року раніше не бачила і не підписувала. Про те, що ОСОБА_7 передав в заставу нерухоме майно вона дізналася від ОСОБА_74 в червні 2008 року. Після того, як господарство розрахувалося за оформлення технічних паспортів, вона подзвонила йому і сказала, щоб він їх привіз. ОСОБА_75 сказав, що технічні паспорти знаходяться в банку, тому що автогараж і майстерня в заставі за кредитом (т.10 а.с.250-253);
- показаннями свідка ОСОБА_24 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких, він працював начальником відділу кредитування і організації обслуговування юридичних осіб філії «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя». У процесі отримання кредиту він спілкувався з ОСОБА_7 , де останній зазначав, що кредитні гроші йому потрібні на виробничі потреби. 08 січня 2008 року ОСОБА_7 подав заяву про отримання кредиту на 2 млн. гривень. Надалі ОСОБА_7 надав необхідний пакет документів. В заставу по кредиту були надані квартира ОСОБА_7 по вулиці Панфіловців, легкові автомобілі ЗАЗ, тракторні двигуни і т.д. Поручителем виступило ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». Після огляду об`єктів застави, кредитним комітетом було прийнято рішення про надання кредиту ОСОБА_7 . Після укладення кредитного договору про відкриття кредитної лінії №05-08к від 21 січня 2008 року між Філією «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя», ОСОБА_7 і ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» був укладений договір поруки і договір застави майбутнього врожаю. Від імені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» договір поруки і договір застави врожаю підписував заступник голови ОСОБА_23 . Право підпису було надано ОСОБА_23 довіреністю, а повноваження на передачу майна ВАТ «Aгрофірма» надані рішенням наглядової ради. Протокол засідання наглядової ради було надано ОСОБА_7 . Надалі ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» передало в заставу для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_7 нерухоме майно. Іпотечний договір №122-08in був завірений державним нотаріусом Енергодарського округу. Термін дії кредитного договору закінчився 22 грудня 2008 року. З серпня ОСОБА_7 перестав виплачувати проценти по кредиту і повністю не виплатив тіло кредиту (т.10 а.с. 276-278);
- дослідженим в ході судового розгляду висновком судово-криміналістичної (почеркознавчої) експертизи №10 від 13 січня 2009 року, відповідно до якої: в протоколі засідання наглядової ради №2 від 17 грудня 2007 року в графі «голова спостережної ради ОСОБА_14 », підпис виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою; в протоколі засідання правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року в графі «член правління ОСОБА_76 » підпис виконаний не ОСОБА_76 , а іншою особою, в графі «член правління ОСОБА_69 » підпис виконаний не ОСОБА_69 , а іншою особою; в протоколі засідань наглядової ради №1 від 04 січня 2008 року в графі «голова спостережної ради ОСОБА_14 », підпис виконаний не ОСОБА_14 , а іншою особою (т.8 а.с. 416-418);
- дослідженим в ході судового розгляду протоколом виїмки оригіналів документів у філії «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя» ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» від 24 грудня 2008 року (т.9 а.с.74-204), в ході якого вилучено, в тому числі, надані ОСОБА_7 до філії: протокол загальних зборів акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року, протокол засідання наглядової ради №2 від 17 грудня 2007 року, протокол засідання правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року та протокол засідань наглядової ради №1 від 04 січня 2008 року (т.9 а.с.200-203); заява ОСОБА_7 на одержання кредиту від 08.01.2008 року, в якій він зазначає про ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» як про поручителя та про наявність протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» №2 від 17 грудня 2007 року (т.9 а.с.98-99); укладені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» в зв`язку з цим угоди: договір поруки №13-08п від 23 січня 2008 року, договір про заставу майна №16-08з від 23 січня 2008 року та іпотечний договір №122-08іп від 11 червня 2008 року (т.9 а.с.87, 91-93, 113а-117); а також акт перевірки цільового використання кредитних коштів в сумі 2 000 000 грн., укладений між філією «Відділення Промінвестбанку в м. Запоріжжя» ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» та ФОП « ОСОБА_77 », який підтверджує отримання та використання кредиту (т.9 а.с.195);
- дослідженим в ході судового розгляду кредитним договором про відкриття кредитної лінії від 21.12.2008 року, за яким ФОП ОСОБА_7 ЗАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» надано кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі 2 000 000 грн. (т.11 а.с.11-16).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано поставив під сумнів показання допитаних під час досудового слідства свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , показання яких були досліджені в ході судового розгляду, оскільки покази наведених двох свідків не лише суперечили показам інших свідків, а покази ОСОБА_18 взагалі суперечили підробленому протоколу засідання правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» від 17.02.2007 року, про участь у якому він зазначав. Свідок ОСОБА_19 , у свою ж чергу, не зміг відповісти на додаткові запитання слідчого. Враховуючи те, що саме цими свідками був підписаний завідомо неправдивий документ протокол проведення засідання правління товариства, тому у них були підстави говорити неправду щодо фактичного проведення цього засідання для уникнення відповідальності.

Аналізуючи наведені докази по даним епізодам, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366 КК України, повністю підтверджена в ході судового розгляду.

Доводи апеляції засудженого про те, що він особисто не підроблював протоколи та інші документи ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», не подавав до банку підроблені протоколи та інші документи ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», у зв`язку з чим його участь в цьому злочині не доведена, а також про те, що він не мав умислу отримувати кредит на підставі завідомо підроблених документів є неспроможними з таких підстав.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 222 КК України не конкретизує особу (осіб), які надають банку завідомо недостовірну інформацію з метою одержання кредиту. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується виною у вигляді прямого умислу та спеціальною метою отримати вказаний у ст. 222 КК України різновид фінансових ресурсів.

Як вбачається з показань усіх свідків (окрім свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , покази яких суд поставив під сумнів та не прийняв до уваги), ОСОБА_7 , як голова правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», особисто, а також через своїх підлеглих, давав вказівки іншим підлеглим йому особам виготовляти та підписувати підроблені протоколи з метою подання їх у відділення банку для отримання ним особисто суми кредиту у розмірі 2 000 000 грн. Допитані у якості свідків працівники відділення Промінвестбанку також зазначали, що вони не вимагали будь-які документи від працівників ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», вони вимагали всі документи від засудженого ОСОБА_7 , хоча від його імені в банк приносили певні документи і його підлеглі за його вказівкою.

Таким чином, ОСОБА_7 був обізнаний про хід підробки протоколів та про подачу підроблених документів в банк, оскільки він особисто підписував договір про надання кредитної лінії №05-80к від 21.01.2008 року про відкриття йому кредитної лінії в сумі 2 000 000 грн.

Факт видачі ОСОБА_7 довіреності головному агроному ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» ОСОБА_23 , який підписав договори іпотеки, застави та поруки від імені ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» з відділенням Промінвестбанку в м. Запоріжжя ЗАТ «АК Промінвестбанк», на переконання колегії суддів, свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 розумів незаконність цих трьох договорів, що вони підписуються на підставі підроблених протоколів, а тому переклав їх підписання на ОСОБА_23 , який ніякого відношення до фінансів ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» не мав.

За епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, вина ОСОБА_7 підтверджується:
- показаннями свідка ОСОБА_25 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких 24-25 березня 2008 року він разом з ОСОБА_26 проводили ревізійну перевірку ТОВ «Агро Дніпро» за місцем розташування даного підприємства в адміністративних приміщеннях. Приблизно об 11 годині 25 березня 2008 року на території ТОВ «Агро Дніпро» з`явився колишній директор даного товариства ОСОБА_7 , який почав задавати запитання хто вони такі та з приводу чого знаходяться на території товариства. Згодом ОСОБА_7 у присутності сімох чоловік спортивного вигляду, забрав силою у них документи, з якими вони працювали та змусив покинути територію ТОВ «Агро Дніпро». Наступного дня 26 березня 2008 року, коли вони знову приїхали на територію ТОВ «Агро Дніпро», але вже в супроводі нового керівника даного підприємства ОСОБА_17 , побачили на в`їзді на територію товариства невідомих раніше працівників охорони, які їх не впустили. Потрапили вони на територію ТОВ «Агро Дніпро» для завершення ревізійної перевірки лише 07.04.2008 року та виявили зникнення основних бухгалтерських документів, які необхідні для цієї перевірки, перелік яких був направлений до правоохоронних органів. Як їм стало відомо зі слів головного бухгалтера ОСОБА_27 , наведені документи зникли після захвату території ОСОБА_7 . До моменту зриву ОСОБА_7 ревізії ними вже були встановлені факти безпідставної розтрати колишнім генеральним директором підприємства ОСОБА_7 грошових коштів (т.3 а.с.80-83);
- показаннями свідка ОСОБА_26 , наданими на досудовому слідстві, та дослідженими в ході судового розгляду, відповідно до яких вона дала пояснення аналогічні ОСОБА_25 (т.3 а.с.84-87);
- показаннями свідка ОСОБА_17 , наданими на досудовому слідстві, які він підтвердив у судовому засіданні, відповідно до яких 12 березня 2008 року рішенням зборів учасників ТОВ «Агро Дніпро» він був призначений на посаду генерального директора ТОВ «Агро Дніпро», а ОСОБА_7 був звільнений з даної посади. 24 березня 2008 року на ТОВ «Агро Дніпро» зборами учасників даного товариства була направлена ревізійна комісія в складі ОСОБА_78 та ОСОБА_79 цей же день, на початку проведення цієї ревізії йому подзвонив ОСОБА_80 та повідомив, що вже виявлено факт розтрати майна ТОВ «Агро Дніпро» на суму більш, ніж півтора мільйона гривень. 25 березня 2008 року йому подзвонив ОСОБА_80 який повідомив, що на ТОВ «Агро Дніпро» увірвався ОСОБА_7 , забрав у них документацію товариства та вигнав їх за його територію. 26 та 29 березня 2008 року він приїздив на територію ТОВ «Агро Дніпро», однак там вже знаходились раніше невідомі йому охоронці, які не пропускали на територію. 02 квітня 2008 року він уклав угоду з охоронною організацією та здійснив заміну осіб, що охороняють ТОВ «Агро Дніпро», при цьому він виявив відсутність печатки ТОВ «Агро Дніпро» та його документації щодо фінансової діяльності (т.3 а.с.109-111). В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 також додав, що, зі слів працівників ТОВ «Агро Дніпро», йому стало відомо, що ОСОБА_7 самостійно вивіз частину документації товариства, в тому числі, й статутної і заволодів його печаткою. Після звернення до ОСОБА_7 з проханням повернути документи, останній повернув їх частину;
- показаннями свідка ОСОБА_27 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких 25 березня 2008 року на території ТОВ «Агро Дніпро» з`явився колишній генеральний директор даного товариства ОСОБА_7 та почав вимагати надати йому печатку ТОВ «Агро Дніпро». В цей час в ТОВ «Агро Дніпро» працювала ревізійна комісія. Їй відомо, що до 25 березня 2008 року бухгалтерські документи ТОВ «Агро Дніпро» зберігалися на території даного підприємства у повному обсязі, а після 25 березня 2008 року вона не виявила більшу частину документів щодо надходження товарно-матеріальних цінностей, руху основних засобів та інших бухгалтерських документів. На той час вона працювала головним бухгалтером ТОВ «Агро Дніпро» (т.3 а.с.76-77).

Проаналізувавши наведені показання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, ОСОБА_7 після його звільнення з посади генерального директора ТОВ «Агро Дніпро» та початку проведення ревізійної перевірки товариства, викрав документи цього товариства з метою приховати факт вчинення ним попередніх злочинів, що і є корисливим мотивом, зазначивши, при цьому, що обвинувачення в частині викрадення ОСОБА_7 інших бухгалтерських та фінансових документів ТОВ «Агро Дніпро» (накладних, квитанцій, дорожніх листів, договорів) є неконкретним, оскільки позбавляє можливості учасників процесу та суд визначити конкретний перелік цих документів, а також в ході дослідження доказів довести чи спростувати наявність даного факту, у зв`язку з чим правильно визнав в цій частині винуватість ОСОБА_7 недоведеною.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про відсутність конкретного переліку документів, які велись бухгалтерією ТОВ «Агро Дніпро»; відсутність доказів, що він особисто вивозив (викрадав) документи ТОВ «Агро Дніпро», оскільки показання свідків не підтверджують цього факту і вони є зацікавленими особами, а також про те, що він добровільно повернув печатку ТОВ «Агро Дніпро», статутні документи та договори оренди землі та про те, що він не мав умислу вчиняти цей злочин та не вчиняв його, колегія суддів вважає неспроможними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.03.2008 року ОСОБА_7 було звільнено з посади генерального директора ТОВ «Агро Дніпро». 25.03.2008 року ОСОБА_7 заволодів (викрав) документами ТОВ «Агро Дніпро». 18.08.2008 року, після подачі ТОВ «Агро Дніпро» у квітні 2008 року заяви до правоохоронних органів про викрадення документів товариства, ОСОБА_7 повернув директору ТОВ «Агро Дніпро» ОСОБА_17 в присутності свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 печатку ТОВ «Агро Дніпро» та більше 500 офіційних документів, що підтверджується актом прийому-передачі документів та печатки ТОВ «Агро Дніпро» від 18.08.2008 року, наявним в матеріалах справи.

Склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, є закінченим з моменту незаконного заволодіння, тобто з моменту викрадення (привласнення) особою офіційних документів товариства та настання можливості у особи ними розпоряджатись. Той факт, що ОСОБА_7 особисто повернув 18.08.2008 року печатку та частину офіційних документів ТОВ «Агро Дніпро» свідчить про те, що саме він викрав документи товариства і саме він особисто ними розпоряджався після викрадення. Факт повернення печатки та частини офіційних документів ТОВ «Агро Дніпро» не впливає на інкримінування ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України. Тобто, злочин є скоєним ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 357 КК України з моменту можливості розпоряджатись офіційними документами ТОВ «Агро Дніпро», як слідство цього, притягнення засудженого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 357 КК України є доведеним та обґрунтованим доказами.

На переконання колегії суддів, ОСОБА_7 мав корисливі мотиви та особистий інтерес у викраденні офіційних документів ТОВ «Агро Дніпро» з метою приховування інших злочинів, вчинених ним на посаді генерального директора ТОВ «Агро Дніпро» та як ФОП ОСОБА_7 .

За епізодом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, вина ОСОБА_7 підтверджується:
- показаннями свідка ОСОБА_17 , наданими на досудовому слідстві, які він підтвердив в судовому засіданні, відповідно до яких з грудня 2005 року по березень 2008 року ОСОБА_7 був генеральним директором ТОВ «Агро Дніпро». У зазначений період ОСОБА_7 вчинив шахрайські дії, в результаті яких товариству завдано збитків. Зокрема, ОСОБА_7 , будучи приватним підприємцем і будучи генеральним директором ТОВ «Агро Дніпро» уклав договір купівлі-продажу комбайнів КЕЙС, відповідно до умов договору ТОВ «Агро Дніпро» перерахувало грошові кошти та передало товарно-матеріальні засоби ОСОБА_7 (т.15 а.с.153);
- показаннями свідка ОСОБА_20 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких він працював в ТОВ «Агро Дніпро» на посаді заступника директора. У липні 2005 року він з ОСОБА_7 в м. Дніпропетровськ отримав два комбайна КЕЙС, які були доставлені в с. Дніпровка в ТОВ «Агро Дніпро». За час перебування комбайнів на підприємстві документів і номерних знаків ОСОБА_83 на них не надав (т.15 а.с.154);
- показаннями свідка ОСОБА_15 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких 02 жовтня 2008 року наглядова рада призначила його виконуючим обов`язків голови правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». У квітні 2006 року ОСОБА_7 був призначений головою правління ВАТ «Агрофірма «Гюнівська». У липні 2006 року ОСОБА_7 передав два комбайна НОМЕР_29 HAJ295634 і HAJ295622 за накладною №120. За словами економіста ОСОБА_33 і головного бухгалтера ОСОБА_14 стало відомо, що ПП ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу від 25 липня 2006 цих комбайнів ТОВ «Агрофірма «Гюнівська». ОСОБА_7 раніше купив ці комбайни у ??ТОВ «Агроальянс». ФОП ОСОБА_7 виписав рахунок, товарну накладну №120 від 25.07.2006 року, податкову накладну №1 25.07.2006 року, податкову накладну №124 від 25.07.2006 року. Хто підписав ці документи з боку «Агорофірма «Гюнівська» йому не відомо, проте були заведені інвентарні картки №557 та 558. Ці комбайни були поставлені на облік як основні засоби. Ці комбайни були куплені за 2 268 740 гривень. Всі гроші за комбайни були виплачені ОСОБА_7 2 139 700 гривень перевели на розрахунковий рахунок, а 128 040 гривень видані готівкою по касі. Свідоцтва про реєстрацію на зазначені комбайни ОСОБА_7 на ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» не передавав, пояснюючи, що займається постановкою на облік цих комбайнів в Держтехнагляді особисто. Право власності на комбайни за ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» в Держтехнагляді не оформлено. 07 серпня 2008 року всі документи, що стосуються купівлі-продажу цих комбайнів і постановки їх на бухгалтерський облік начальник охорони ОСОБА_84 відвіз ОСОБА_7 в його офіс в АДРЕСА_2 . Ці документи на підприємство ОСОБА_7 не повернуті (т.10 а.с.212-215);
- показаннями свідка ОСОБА_36 , наданими на досудовому слідстві, які досліджені в ході судового розгляду, відповідно до яких вона до 01 квітня 2008 року працювала бухгалтером ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» і була членом правління цього товариства. 25 липня 2006 року ОСОБА_7 продав ВАТ «Агрофірма« Гюнівська» 2 комбайна Кейс на суму 2 268 739 грн. 80 коп. Комбайни були передані за видатковою накладною №120 від 25.07.2007 року, до неї додавалася податкова накладна. Договір купівлі-продажу і акт прийому-передачі вона віддала головному економісту ОСОБА_33 за вказівкою ОСОБА_7 . Хто підписав з боку господарства договір купівлі-продажу і акт прийому-передачі вона не знає. ОСОБА_7 підписав договір і акт як продавець. На обидва ці комбайна не було свідоцтв про державну реєстрацію (технічних паспортів). ОСОБА_7 пояснював їх відсутність тим, що в той момент займався їх оформленням. За ці комбайни господарство розрахувалося за кілька місяців: у лютому 2007 року два мільйона грн., в березні 31 тисяча грн., а в квітні 78,2 тисяч грн. Всю решту суми ОСОБА_7 заплатили через касу готівкою. Наскільки їй відомо, ОСОБА_7 або ОСОБА_75 забрали на початку 2008 року у ОСОБА_33 договір купівлі-продажу комбайнів і акт прийому-передачі. Бухгалтерські документи по комбайнам за вказівкою ОСОБА_7 були зібрані бухгалтером ОСОБА_14 і передані кур`єру ОСОБА_85 . Петров мав відвести ці документи ОСОБА_7 в офіс (т.10 а.с.250-253);
- дослідженим в ході судового розгляду договорами купівлі-продажу комбайнів №152/06 від 05 липня 2006 року та №160/06 від 17 липня 2006 року, відповідно до умов яких: право власності на товар від продавця до покупця переходить після проведення розрахунків по п`ятому етапу п.5.1 даного договору, що оформлюється актом приймання-передачі (п.2.4); платежі за товар здійснюються покупцем на користь продавця по банківським реквізитам, вказаним в договорі в п`ять етапів (п.5.1); а також додатками №1 до цих договорів, відповідно до яких за договором №152/06 від 05 липня 2006 року п`ятий (останній платіж) здійснюється до 14 жовтня 2006 року, а за договором №160/06 від 17 липня 2006 року 19 листопада 2006 року (т.15 а.с.29-42);
- дослідженим в ході судового розгляду рахунком-фактурою №124 від 25 липня 2006 року, видатковою накладною №121 від 25 липня 2006 року, а також податковою накладною, які підтверджують факт створення видимості продажу зазначеної техніки та штучного виникнення заборгованості в ТОВ «Агро Дніпро» перед ФОП « ОСОБА_7 (т.15 а.с.43-44);
- дослідженими в ході судового розгляду первинними бухгалтерськими документами ТОВ «Агро Дніпро», які підтверджують факт перерахування ФОП ОСОБА_7 грошових коштів та відвантаження насіння соняшника (т.15 а.с.46-67).

Проаналізувавши наведені докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повністю підтверджена в ході судового розгляду.

Так, судом першої інстанції вірно було встановлено, що ОСОБА_7 як приватний підприємець станом на липень 2006 року не мав права власності на три зернозбиральні комбайни КЕЙС 2388, заводські номери НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , HAJ2956649, три зернові жатки та візки для них, оскільки за договорами купівлі-продажу комбайнів №152/06 від 05 липня 2006 року та №160/06 від 17 липня 2006 року останній не сплатив вартість комбайнів та, відповідно, право власності на комбайни до нього не перейшло.

Також в ході судового розгляду підтверджено створення видимості ОСОБА_7 перед працівниками ТОВ «Агро Дніпро» та його засновника щодо придбання товариством цієї сільськогосподарської техніки, штучне створення в зв`язку з цим зобов`язань в ТОВ «Агро Дніпро» перед ним як приватним підприємцем та в наступному заволодіння ним коштами та врожаєм ТОВ «Агро Дніпро».

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляції засудженого щодо не підтвердження суми 981 211,13 грн.; посилання у вироку на копії бухгалтерських документів при відсутності їх оригіналів; наявність актів звірки, відповідно до яких у ТОВ «Агро Дніпро» наявний борг перед ФОП ОСОБА_7 ; відсутність матеріальних збитків ТОВ «Агро Дніпро»; відсутність у ОСОБА_7 умислу на вчинення шахрайських дій та заволодіння майном товариства; порушення строків досудового слідства, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду в суді першої інстанції.

Так, ОСОБА_7 одночасно був керівником і ТОВ «Агро Дніпро», і ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», а також одночасно був ФОП ОСОБА_7 , тому він міг робити будь-які банківські розрахунки між цими трьома суб`єктами господарювання. Всі банківські платежі цих трьох суб`єктів господарювання здійснювались однією особою головним бухгалтером ФОП ОСОБА_7 . ОСОБА_41 з офісу ФОП ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено її показаннями. В офісі ФОП ОСОБА_7 були встановлені комп`ютери з програмами «Клієнт-Банк» різних банків, доступ до яких (ключі-паролі) від імені ТОВ «Агро Дніпро», ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», ФОП ОСОБА_7 мала ОСОБА_86 . Згідно наданих показань свідка ОСОБА_86 . ОСОБА_7 дзвонив їй телефоном і давав вказівки які суми грошових коштів від яких суб`єктів господарювання куди перераховувати.

Незгода засудженого із сумою матеріальної шкоди у розмірі 981 211,13 грн. у зв`язку з тим, що це, нібито, орендна плата за користування ТОВ «Агро Дніпро» технікою, на переконання колегії суддів, є способом уникнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки на підтвердження таких доводів стороною захисту не надано договір оренди та в матеріалах справи такий також відсутній.

Стосовно актів звірок між ТОВ «Агро Дніпро», ВАТ «Агрофірма «Гюнівська», ФОП ОСОБА_7 колегія суддів зазначає, що ці акти не ґрунтуються на правочинах, вони не є первинними бухгалтерськими документами та не є доказами в кримінальній справі.

Посилання засудженого на те, що техніка не була у власності ТОВ «Агро Дніпро», а тому воно не може бути потерпілим і ніякого матеріального збитку товариству не спричинено є неприйнятними, оскільки диспозиція ст. 190 КК України передбачає заволодіння чужим майном шляхом обману, а ОСОБА_7 інкримінується заволодіння грошовими кошами та товаром (соняшником) ТОВ «Агро Дніпро», де техніка виступала знаряддям злочину.

Колегія суддів звертає увагу на те, що під час досудового слідства на спростування наявності умислу на вчинення шахрайських дій та заволодіння майном ТОВ «Агро Дніпро» сторона захисту не заявляла жодних клопотань про призначення економічної або бухгалтерської експертизи щодо розрахунків між ТОВ «Агро Дніпро», ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» та ФОП ОСОБА_7 стосовно трьох комбайнів КЕЙС 2388, трьох жаток КЕЙС та трьох візків з метою з`ясування руху коштів та майна у 2006-2008 роках між зазначеними суб`єктами господарювання щодо цієї техніки.

Разом з тим, показаннями свідків працівників ТОВ «Агро Дніпро» та ВАТ «Агрофірма «Гюнівська» підтверджено наявність умислу на вчинення шахрайських дій та заволодіння майном ТОВ «Агро Дніпро», оскільки свідки стверджували, що ОСОБА_7 показував їм саме договори купівлі-продажу техніки з ФОП ОСОБА_7 , на підставі яких заповнювались інвентаризаційні картки основних засобів цієї техніки за товариствами, оформлялись видаткові накладні, рахунки, тощо.

Непогодження засудженого ОСОБА_7 зі строками досудового слідства, наявність певних невідповідностей у реквізитах (час, місце, тощо) протоколів допиту свідків колегія суддів вважає його власною переоцінкою доказів у кримінальній справі та це не впливає на висновки суду першої інстанції щодо доведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки його вина доведена «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами.

Таким чином, під час досудового слідства та при розгляді справи в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані всі обставини справи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи.

Тому колегія суддів вважає, що доводи апеляції засудженого ОСОБА_7 про незаконність його засудження є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 в інкримінованих йому злочинах відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку. Проявів упередженості до ОСОБА_7 як з боку слідчих органів, так і суду першої інстанції вивченням матеріалів справи не виявлено.

На переконання колегії суддів, у суду першої інстанції не було підстав сумніватися в достовірності показань свідків (окрім свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , покази яких суд поставив під сумнів та не прийняв до уваги), оскільки їх показання об`єктивно узгоджувалися і доповнювали один одного, а також відповідали іншим доказам у справі, а тому він правильно обґрунтував ними свої висновки у вироку. Мотивів для обмови ОСОБА_7 свідками суд не встановив і такі мотиви не містяться в апеляції засудженого.

Даних, які б ставили під сумнів правдивість показань свідків, колегією суддів не встановлено.

Надаючи оцінку показам ОСОБА_7 , наданим в ході судового розгляду даної кримінальної справи, суд першої інстанції обґрунтовано їх відхилив та визнав неправдивими і такими, що направлені на уникнення ним кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, визнаних доведеними по даній кримінальній справі, оскільки вони суперечать абсолютно всім доказам, дослідженим в ході судового розгляду та зазначеним у вироку, крім показів свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які суд першої інстанції визнав недостовірними та такими, що направлені на уникнення відповідальності цих же свідків.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи засудженого, що суд не дослідив усіх доказів, оскільки судом дана оцінка всім доказам у їх сукупності, а неприйняття до уваги окремих доказів та їх критичну оцінку належним чином вмотивовано.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що деякі обставини не досліджені, а також про суттєву неповноту досудового і судового слідства з матеріалів справи не випливають.

Суд навів у вироку докази по обвинуваченню ОСОБА_7 і дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому слід визнати необґрунтованими доводи засудженого про неповноту досудового і судового слідства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що дослідженими на досудовому і судовому слідстві доказами обвинувачення ОСОБА_7 в злочинах, наведених у вироку, знайшло своє підтвердження.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б могли вплинути на законність судового рішення при порушенні вказаної кримінальної справи, її розслідуванні, проведенні інших слідчих дій та під час розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Доводи засудженого про відсутність даних щодо роз`яснення йому права заявити клопотання про розгляд справи в суді першої інстанції одноособово суддею чи колегіально судом у складі трьох осіб, що є порушенням його права на захист та потягло за собою розгляд справи невідповідним складом суду, є безпідставними, оскільки як вбачається з протоколу пред`явлення обвинуваченому кримінальної справи слідчим були дотримані вимоги ст.ст. 85, 218-220 КПК України (в редакції 1960 року). Будь-яких клопотань стороною захисту з приводу бажання здійснювати розгляд справи колегіально судом у складі трьох суддів не надходило та в протоколі про це не зазначено (т.15 а.с.220). Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно протоколу судового засідання від 27.12.2018 року головуючим суддею у відповідності до ст. 263 КПК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_7 були роз`яснені його права, зокрема й на колегіальний розгляд справи та будь-яких клопотань чи заяв з цього приводу підсудний також не заявив (т.23 а.с.172).

Посилання засудженого на відсутність у вироку рішення щодо долі речових доказів по справі не може бути визнано безумовною підставою для скасування по суті правильного рішення суду. До того ж, колегія суддів звертає увагу, що дане питання може бути вирішено в порядку виконання вироку.

Доводи засудженого про те, що посилання у вироку в епізодах вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222 КК України, на ч. 3 ст. 18 КК України є некоректним, оскільки до 07.05.2008 року визначення поняття «службова особа» диспозиція ст. 18 КК України взагалі не мала, колегія суддів вважає недостатньо переконливими, оскільки ст. 364 КК України містить примітку, в якій надано чітке роз`яснення хто є службовою особою.

Стосовно доводів апеляції засудженого щодо істотного порушення судом кримінально-процесуального права, а саме розгляд справи та винесення вироку за первинним обвинуваченням, не дивлячись на наявність в матеріалах справи постанови про зміну обвинувачення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 277 КПК України (в редакції 1960 року) під час судового розгляду до закінчення судового слідства прокурор вправі змінити пред`явлене особі обвинувачення. Тобто, таке право надається прокурору під час судового розгляду.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що під час судового розгляду під головуванням судді Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_29 прокурор у справі ОСОБА_11 , який підтримував обвинувачення у справі, подав в порядку ч. 1 ст. 277 КПК України (в редакції 1960 року) постанову про зміну обвинувачення підсудного ОСОБА_7 (т.17 а.с.43-50).

26.02.2014 року постановою Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням його за ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 357 КК України у зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, провадження у справі припинено.

12.09.2014 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області постанову від 26.02.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 КПК України (в редакції 1960 року) після скасування вироку апеляційним судом суд першої інстанції розглядає справу у відповідності з вимогами глав 25-28 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, після надходження справи на новий судовий розгляд орган досудового розслідування обвинувальні висновки відносно ОСОБА_7 не змінював і ці обвинувальні висновки разом з матеріалами кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190 КК України прийняв до свого провадження суддя Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_30 на новий розгляд.

Таким чином, кримінальна справа надійшла на новий розгляд до Енергодарського міського суду Запорізької області в тому вигляді, в якому вона була первісно передана до суду після закінчення досудового слідства по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час судового розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190 КК України під головуванням судді Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_30 , а також, в подальшому, під головуванням суддів ОСОБА_87 та ОСОБА_1 прокурор ОСОБА_11 , який підтримував обвинувачення у справі, не подавав в порядку ч. 1 ст. 277 КПК України (в редакції 1960 року) постанов про зміну обвинувачення підсудного ОСОБА_7 .

Отже, судовий розгляд справи під головуванням суддів Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_30 , ОСОБА_87 та ОСОБА_1 здійснювався на підставі обвинувальних висновків досудового слідства по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190 КК України, а доводи засудженого про дію у часі постанови прокурора ОСОБА_11 про зміну обвинувачення, поданої в ході судового розгляду справи під головуванням судді ОСОБА_29 , є надуманими.

Доводи про порушення вимог кримінально-процесуального законодавства в частині оголошення показань ряду свідків, які були надані ними на досудовому слідстві, без визнання причин неявки цих свідків поважною, є неспроможними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 306 КПК України (в редакції 1960 року) суд за власної ініціативи може оголосити показання свідка у випадках, зокрема, коли явка свідка в судове засідання з тих або інших причин неможлива.

Оскільки в матеріалах справи є заяви свідків, в яких вони повністю підтвердили дані ними в ході досудового розгляду справи показання та просили судовий розгляд проводити без їх участі, а тому суд, обговоривши дане питання і дотримуючись вимог закону, оголосив в судовому засіданні показання, дані свідками під час досудового слідства. Заперечень сторона захисту проти оголошення показань свідків в порядку ст. 306 КПК України (в редакції 1960 року) під час судового розгляду в суді першої інстанції не заявляла.

Отже, сукупністю приведених у вироку доказів спростовуються наведені в апеляції засудженого доводи про недоведеність його вини у злочинах, за які він засуджений.

Доводи ж засудженого в апеляції про те, що деякі обставини справи всебічно не досліджені є безпідставними, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях суду першої інстанції, з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини зазначених у вироку злочинів.

Отже, немає підстав додатково з`ясовувати ще якісь обставини, які не мають суттєвого значення для встановлення істини у справі, на що є посилання в апеляції ОСОБА_7 .

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та суттєва неповнота досудового або судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінально-процесуального закону, які викликають необхідність скасування вироку і закриття провадження по справі, на чому наполягає в своїй апеляції засуджений ОСОБА_7 .

Вивченням матеріалів справи не виявлено порушень вимог кримінально-процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Таким чином, на підставі оцінки й аналізу наведених у вироку доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 222, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190 КК України.

Перевіряючи доводи апеляції прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 190 КК України через його м`якість, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та ухвалення нового вироку.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 міський суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, який є раніше не судимим, його відношення до вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, і, на переконання колегії суддів, вмотивовано призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Довод прокурора про те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, був врахований судом першої інстанції при призначенні покарання, а тому колегія суддів не вбачає підстав для повторного врахування цієї обставини та призначення більш суворого покарання.

Таким чином, визначене міським судом покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним й достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Посилання засудженого в своїй апеляції на наявність на його утриманні пристарілої матері, 1941 року народження, та рідного брата, який є особою з 1-ю групою інвалідності, які не можуть пересуватися самостійно та постійно потребують його допомоги, а також на те, що він сам є особою з 2-ю групою інвалідності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_7 призначено покарання без реального його відбування в місцях позбавлення волі, а тому він матиме можливість доглядати за своїми родичами та надавати їм допомогу.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, які тягнуть за собою його безумовне скасування, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляції прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 грудня 2020 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4