УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/2193/14-к

Провадження № 1-о/486/1/2021

10 лютого 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ у кримінальному провадженні, внесеному 25 липня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000210, заяви

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ростов-на-Дону Російської Федерації, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за ч.1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на 3 роки з конфіскацією грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, з конфіскацією всього особистого майна,

про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

25 жовтня 2019 року, 20 листопада 2019 року, 19 грудня 2019 року та 22 січня 2020 року на розгляд Южноукраїнського міського суду Миколаївіської області суду надійшли заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, яким його засуджено за ч.1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на 3 роки з конфіскацією грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, з конфіскацією всього особистого майна, за нововиявленими обставинами.
Заяви ОСОБА_6 схожі за змістом, доповнюють одна одну та зводяться до наступного. При ухваленні вироку суду не були відомі обставини справи, які б могли суттєво вплинути на остаточний вирок суду, а саме, по-перше, свідок ОСОБА_9 є організатором, а не свідком по даному кримінальному провадженню; по-друге, вважає незаконним, що оперативна закупка проводилась в період, коли ще не було порушено кримінальної справи; по-третє, на його думку, співробітники поліції фабрикували кримінальні справи та «кришували» наркобізнес в м. Южноукраїнську. Зазначає, що має докази того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 давали неправдиві показання по справі та повинні нести відповідальність. Просить після перегляду вироку за нововиявленими обставинами порушити кримінальні справи відносно працівників поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та інших, а також ОСОБА_14 . Вказує, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не могли бути свідками у справі, оскільки першого затримували співробітники колонії №93 Новоданилівка, а стосовно останньої розглядалась справа щодо торгівлі наркотиками, які вона отримала у ОСОБА_14 , а перевозив ОСОБА_17 . Зазначає, що не є організатором торгівлі наркотичними засобами та має відповідні докази цього. Вважає незаконними постанови заступника начальника МВС щодо проведення оперативної закупки, як такі, що внесені до ЄРДР до порушення кримінальної справи. Тому вказані епізоди підлягають виключенню з вироку, як незаконні. Вчинення злочину організованою групою теж відпадає. Вказане підтверджується, на його думку, вироками суду Львівської області, Казанківського суду, ухвалою Центрального суду м. Миколаєва, а також ухвалою Апеляційного суду. Крім того, зазначає, що до суду не викликалась особа, яка здійснювала закупівлю наркотичних засобів. Він не є організатором у справі, що може довести. Посилається на те, що при ухваленні вироку було порушено параграф 1 ст. 6 Конвенції, ст. 96 КК України та ст. ст. 23 і 410 КПК України. У зв`язку з викладеним просив суд прийняти вказані заяви до розгляду та переглянути матеріали справи у зв`язку з нововиявленими обставинами. 13 травня 2020 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення та докази від засудженого ОСОБА_6 , де просив постановити по справі новий вирок, яким його визнати невинуватим за ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України та визнати винуватим м за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, оскільки він дійсно є наркозалежною особою та зберігав невелику кількість наркотичних засобів для особистого вживання, звільнивши його в залі суду.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав заяву та просив суд її задовольнити.
ОСОБА_6 пояснив, що справа відносно нього була сфабрикована. Працівники поліції приховали судимості ОСОБА_14 за ст.307 КК України, вона, на його думку, є організатором злочину. Саме вона була в змові з працівниками поліції, та вони разом здійснювали торгівлю наркотичними засобами. Крім того, квартира про яку йдеться у вироку не його, а ОСОБА_14 . Працівник поліції ОСОБА_12 координував дії ОСОБА_14 щодо збуту наркотичних засобів. Про це він вказував під час розгляду кримінального провадження, однак вказана інформація в справі не фігурує. В 2015 році є вирок відносно працівника поліції Раковського.
Захисник ОСОБА_8 просив заяви засудженого задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.
Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши докази в судовому засіданні в обсязі запропонованому сторонами, колегія суддів приходить до такого висновку.
Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є, зокрема - обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до вимог п.п.1, 4 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок та інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Таким чином, нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками - невідомість суду з причин, від нього не залежних; їх суттєве значення для справи; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження в справі постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду; їх відкриття тільки після набрання вироком суду законної сили; їх спеціальне розслідування прокурором або, за його дорученням слідчим.
Тобто обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для перегляду, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.
Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на 3 роки з конфіскацією грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, з конфіскацією всього особистого майна /том 5 а.с. 43-47/.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року вирок суду першої інстанції було залишено без змін /том 5 а.с. 151-168/.
Згідно повідомлення начальника Роменської виправної колонії №56 від 16 листопада 2015 року /том 5 а. с. 211/ ОСОБА_6 відбуває покарання в Роменській виправній колонії №56.
Відповідно з ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Якщо особа хоче ініціювати перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, але пропустила визначений строк оскарження, у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами або поданій разом з нею окремій заяві слід зазначити причини пропущення строку і заявити клопотання про його поновлення. До заяви слід додати матеріали, що підтверджують поважність причини пропущення строку.
ОСОБА_6 додає до заяви від 22 січня 2020 року копію адвокатського запиту від 04 березня 2019 року, в якому посилається на вказані в заявах про перегляд вироку за нововиявленими обставинами обставини. Вказаний адвокатський запит датований 04 березня 2019 року, тому суд вважає, що саме з вказаної дати йому стали відомі обставини, які могли б вплинути на вирок суду, але до суду з першою заявою ОСОБА_6 звернувся в жовтні 2019 року.
Тобто, ОСОБА_6 мав можливість подати заяву про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами, протягом встановленого кримінальним процесуаль-ним кодексом України тримісячного строку, поважних причин, які б перешкоджали подати таку заяву, судом не встановлено.
Отже, заявником пропущений визначений законом строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, без причин, які можна було б вважати поважними.
Крім того, ОСОБА_6 в заявах про перегляд вироку за нововиявленими обставинами вказує, що свідок ОСОБА_9 є організатором, а не свідком по даному кримінальному провадженню.
З вироку суду вбачається, що вказана обставина вже досліджувалась під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 . З вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року вбачається, що суд критично поставився до показань ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_6 щодо того, що організатором збуту наркотичних засобів є ОСОБА_9 /т.5 а.с.47/.
В ухвалі Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року зазначено, що свідок ОСОБА_9 заперечила свою причетність до злочинних дій в сфері незаконного обігу наркотиків і такі дані, крім показань обвинувачених в суді, в матеріалах справи відсутні, а тому суд визнав їх недостовірними. Не скасовано доведеність створення ОСОБА_6 організованої групи з метою збуту наркотичних засобів.
Крім того, суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_6 на незаконність проведеної оперативної закупки, оскільки у вироку суду суд посилався на протоколи оперативних закупок, як на докази підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_6 в збуті наркотичних засобів, вказані процесуальні документи не скасовані, доказів їх неправомірності суду не надано. Зазначена обставина також не відповідає ознакам, якими характеризуються нововиявлені обставини.
Пояснення свідка ОСОБА_20 , також взяті до уваги при ухваленні вироку суду, який набрав законної сили. Доказів їх спростування ОСОБА_6 не надано.
Щодо злочинної діяльності працівників поліції, на яку вказує в своїх заявах ОСОБА_6 , вона не розглядалась в межах даного кримінального провадження, про що також зазначено в ухвалі Апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року. А у разі виявлення вчинення кримінального правопорушення, в силу ст.214 КПК України, особа не позбавлена права звертатись до органу досудового розслідування із заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Тому вказані факти не заслуговують на увагу, оскільки результати перевірки органів досудового розслідування за даним фактом, відсутні.
Колегія суддів не приймає також посилання ОСОБА_6 на вироки судів Львівської області, Казанківського суду, оскільки копії вказаних документів не додані до матеріалів провадження та суд не має можливості оцінити їх належність до матеріалів вказаного кримінального провадження.
24 вересня 2020 року на ухвалу суду від 27 серпня 2020 року надійшли ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_21 за ч. 3 ст. 307 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (справа №490/9920/15-к) /том 8 а.с. 31-33/, ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2015 року, якою зазначена ухвала залишена без змін /том 8 а.с. 34-39/. Також надійшли ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_22 за ч. 3 ст. 307 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2015 року про виправлення описки (справа №490/9920/15-к) /том 8 а.с. 40-42/, ухвала Апеляційного суду Миколаївської області від 16 жовтня 2015 року, якою зазначена ухвала залишена без змін /том 8 а.с. 43-47/ та ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2015 року про відсторонення підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_21 від посади командира взводу патрульної служби Южноукраїнського МВ УМВС України в Миколаївській області строком на 2 місяці /том 8 а.с. 48-49/.
Вказані вище ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва та ухвали Апеляційного суду Миколаївської області не доводять та не спростовують винуватість ОСОБА_21 за ч. 2 ст. 307 КК України, не доводять його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, за якими засуджено ОСОБА_6 , та не підтверджують обставини, викладені в заявах ОСОБА_6 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами.
Викладені в заявах про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 обставини в своїй сукупності вже були підставами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 , в якій останній стверджував, що організатором інкримінованих йому злочинів була саме ОСОБА_9 та наполягав на тому, що злочинну діяльність ОСОБА_9 прикривають співробітники правоохоронних органів. А саме, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Таким чином, вищезазначені обставини були відомі і під час проведення судового слідства в суді першої інстанції, і під час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, тому суд не вважає дані обставини нововиявленими.
Європейський суд, як складову загального принципу верховенства права розглядає правову визначеність, яка в міжнародному праві пов`язується з реалізацією права на справедливий і публічний судовий розгляд справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.
Європейський орган конвенційної юрисдикції вважає, що скасування остаточних судових рішень є порушенням принципів неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної справи і правової визначеності, а отже, положень статті 6 Конвенції.
Принцип неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної судом справи закріплює, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного і того, що набрало законної сили, рішення тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Повноваження щодо перегляду справи повинно здійснюватися з метою виправлення судових помилок, неправильного відправлення правосуддя, а не перегляду по суті («Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).
ОСОБА_6 додано до заяви копії адвокатського запиту, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 09 жовтня 2015 року, фрагменту ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_21 , а також додатків до заяви (повідомлення) ОСОБА_6 директору НАБУ. Вказані документи не містять ознак, якими характеризуються нововиявлені обставини.
Зазначені ОСОБА_6 в заявах всі інші обставини нічим не підтверджені, перевірки по ним компетентними органами не проводились, деякі з них не є в розумінні норм КПК України нововиявленими обставинами, і вже були досліджені судами першої та апеляційної інстанцій, висновки яких викладені у вироку та ухвалі відповідно.
Посилання заявника щодо причетності працівників поліції та ОСОБА_9 до організованої злочинної діяльності щодо збуту наркотичних засобів не заслуговують уваги, оскільки заявником не подані докази викладених в заявах обставин, а саме, вироки судів Львівської області, Казанківського суду, ухвалу Центрального суду м. Миколаєва, та інших.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що обставини, які на думку заявника є підставою для перегляду судового рішення, не знайшли підтвердження, а заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 372, 466, 467 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами, яким його засуджено за ч.1 ст. 306, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з реалізацією лікарських засобів строком на 3 роки з конфіскацією грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, з конфіскацією всього особистого майна, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3