Дата документу 26.07.2021 Справа № 322/374/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/927/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №322/374/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (зі змінами і доповненнями), обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Як зазначено у вироку, згідно пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, 21.08.2018 року приблизно о 17 годині водій ОСОБА_9 , керуючи «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул.Соборності в смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, від перехрестя з вул.Лермонтова в напрямку перехрестя з вул.Українська.

В цей час, по проїзній частині вул.Соборності, у зустрічному напрямку автомобілю «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався мопед «Хонда ДІО», без реєстраційного номеру, під керуванням ОСОБА_7 .

Продовжуючи рух по вул.Соборності, водій автомобілю «ВАЗ 2106» ОСОБА_9 почав здійснювати поворот ліворуч з метою перетинання зустрічної смуги руху проїзної частини, для здійснення подальшої зупинки на лівому узбіччі дороги, відповідно до напрямку свого руху, поблизу магазину «Вікторія», та маючи при цьому об`єктивну можливість своєчасно виявити зустрічні транспортні засоби, не переконався, що його маневр буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, в результаті чого допустив зіткнення з мопедом «Хонда ДІО» під керуванням ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_9 порушив вимоги пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху. Порушення ОСОБА_9 вказаних пунктів ПДР під час керування автомобілем «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду «Хонда ДІО» без реєстраційного номеру ОСОБА_7 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше ніж 21 день.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Йому призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

Вирішено питання про початок процесуальні витрати, скасування арешту майна.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.286 КК у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та на підставі ст.75 КК звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК. Свої вимоги мотивував тим, що суд в порушення вимог кримінального закону на підставі ст.75 КК звільнив обвинуваченого від відбування і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є недопустимим. Крім того, з огляду на обставини вчинення ДТП у суду були всі підстави для призначення обвинуваченому більш тривалого строку застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а саме на максимальний строк 3 роки.

Крім того, прокурором подано зміни та доповнення до апеляційної скарги, відповідно до яких прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки суд безпосередньо фактичні обставини провадження не встановив та обвинувачення, визнане судом доведеним, не сформулював.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просив вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за недоведеністю його вини. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд мав до нього упереджене ставлення, а вирок базується на припущеннях та недопустимих доказах. Він раніше не мав жодного ні адміністративного, ні кримінального правопорушення, має водійське посвідчення, не вживає спиртних напоїв взагалі. Натомість судом повністю проігноровано ряд порушень ПДР потерпілим, адже на час ДТП у потерпілого скутер був без реєстраційного номеру, водійське посвідчення для даного типу транспортного засобу, страховий поліс та шолом були відсутні. Крім того, суд не звернув уваги на той факт, що потерпілий перебуває на обліку в психіатричному диспансері та має психічне захворювання та відповідно до діагнозу не має права керувати автотранспортом. Відтак, якби потерпілий не знехтував ПДР й медичним протипоказанням, то взагалі не було б ДТП. Він намагався запобігти зіткненню й зупинив автомобіль, а потерпілий на великій швидкості врізався в нього. Також суд необґрунтовано поставився критично до показів свідка ОСОБА_10 , не вірно підрахувавши час від моменту ДТП до укладення шлюбу між ним та зазначеним свідком, внаслідок чого знехтував свідченнями свідка, яка єдина бачила сам момент зіткнення. Натомість суд послався на висновки експерта, які є недопустимими, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня схема ДТП з прив`язками, не відмічено ширину проїжджої частини дороги. При цьому сторона обвинувачення зовсім не намагалась навіть встановити з якою швидкістю рухався потерпілий. Крім того, рішення суду про позбавлення його права керувати транспортними засобами є недоцільним, оскільки з моменту ДТП і до цього часу минуло вже більш як два з половиною роки, за весь цей час він жодного разу не порушував ПДР. Керування автомобілем є майже єдиним засобом його заробітку щоб утримувати свою сім?ю, оскільки він має на утриманні дружину, яка перебуває у декретній відпустці, та малолітню дитину.

Захисник в апеляційній скарзі просила вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини обвинуваченого. Свої вимоги мотивувала тим, що потерпілий страждає на психічне захворювання та не має права керувати автотранспортом. Незважаючи на це, суд взяв до уваги покази потерпілого та побудував на них вирок, що доводить упередженість суду до обвинуваченого. Суд не прийняв до уваги той факт, що навіть в обвинувальному акті зазначена інша норма ПДР ніж у висновку судової автотехнічної експертизи. Жоден свідок у справі не надав свідчення щодо моменту самої автотранспортної пригоди та щодо знаходження транспортних засобів на дорозі. Всі свідки лише вказали на той факт, що автомобіль обвинуваченого було повернуто в бік магазину. Суд безпідставно поставився критично до показів свідка ОСОБА_10 . Натомість суд послався на висновки експерта, які є недопустимими, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутня схема ДТП з прив`язками, не відмічено ширину проїжджої частини дороги, відсутня відстань між дорогою та нерухомими об`єктами. При цьому сторона обвинувачення навіть не намагалась встановити з якою швидкістю рухався потерпілий, жодний слідчий експеримент не проводився. Між тим, потерпілий на великій швидкості врізався в автомобіль обвинуваченого, який стояв не рухаючись. Якби потерпілий не нехтував ПДР, то цієї аварії не сталося би.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та заперечили проти скарги прокурора; потерпілого, який покладався на розсуд суду; прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу прокурора, що її подав, з урахуванням внесених змін і доповнень, та заперечив проти скарг обвинуваченого і його захисника; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, на переконання колегії суддів, оскаржуване у даній справі судове рішення вказаним вимогам процесуального закону не відповідає.

Так, вимоги до вироку суду закріплені у ст.374 КПК, відповідно до якої у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте суд першої інстанції зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався, оскільки у мотивувальній частині вироку не зазначив формулювання обвинувачення ОСОБА_9 , визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що «згідно пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті…».

Зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, оскільки воно перешкодило суду ухвали законне та обґрунтоване судове рішення.

Крім того, судом першої інстанції допущено і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що слушно йде мова в апеляційній скарзі прокурора.

Так, частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення зазначених вимог закону звільнив обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що є неприпустимим.

Разом з тим, доводи прокурора про м`якість розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами колегія суддів вважає непереконливими. Адже прокурор належним чином не мотивував у скарзі і не обґрунтував необхідність призначення такого покарання у максимальному розмірі. Не вбачає таких підстав і колегія суддів.

За таких обставин, вирок суду щодо ОСОБА_9 не можна визнати законним, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції належить здійснити судове провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, дослідити обставини кримінального провадження керуючись законом, перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах сторони захисту, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (зі змінами і доповненнями), обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 09 березня 2021 року щодо ОСОБА_9 в цій справі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4