КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідування у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на нежилі приміщення загальною площею 11 227, 5 кв.м. у будівлі в літері 10-А за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 5 (реєстраційний номер 00), які належать ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ» (), із забороною відчуження та розпорядження цим майном.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказує, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Слідчий суддя вважає наявними підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що, у разі незастосування такого заходу забезпечення, існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих (процесуальних) дій у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , в інтересах ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ», подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
Апелянт зазначає, що про існування вказаної ухвали слідчого судді власнику арештованого майна стало відомо лише 19.05.2021 року, коли було отримано копію ухвали, що підтверджується відміткою на заяві, яка міститься у матеріалах апеляційного провадження.
На думку представника власника майна, ухвала була постановлена з порушенням норм кримінального процесуального права.
Апелянт зазначає, що слідчим суддею було безпідставно розглянуто клопотання без участі представника власника майна і, в подальшому, за результатами розгляду справи, в порушення ч. 7 ст. 173 КПК України, копія ухвали про арешт майна не була надіслана власнику. Представник власника майна відзначає, що слідчий суддя не мав права при вирішенні клопотання прокурора посилатися на постанову слідчого як належний доказ віднесення цього майна до речових доказів, оскільки ч. 3 ст. 170 КПК України зобов`язує слідчого суддю самостійно у процесуальному порядку перевірити і встановити відповідність майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
Апелянт вказує, що із оскаржуваної ухвали не вбачається, яке відношення до кримінального провадження № 0000583 мають вказані нежилі приміщення та їх власник - ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ». Крім того, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

У судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 13.02.2020 року за фактами зловживання владою або службовим становищем працівниками правоохоронних органів з метою отримання неправомірної вигоди, що полягає у сприянні групі осіб з числа громадян України в легалізації грошових коштів, отриманих шахрайським шляхом, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян й держави; заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) в особливо великих розмірах, з використанням електронно-обчислювальної техніки, та легалізацією (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, за ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.
07 грудня 2020 року постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 вказане майно було визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000583.
11 грудня 2020 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нежилі приміщення загальною площею 11 227, 5 кв.м. у будівлі в літері 10-А за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 5 (реєстраційний номер 00), які належать ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ» (), із забороною відчуження та розпорядження цим майном.
14 грудня 2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора було задоволено та накладено арешт на вказані нежилі приміщення, із забороною відчуження та розпорядження цим майном.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені у клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись слідчим суддею судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на нежилі приміщення, з тих підстав, що вони у встановленому законом порядку визнані речовим доказом у рамках вказаного кримінального провадження та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів справи, 07 грудня 2020 року постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 вказане майно було визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000583 (а.с. 142-147).
Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно може бути відчужене, арешт на нього слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи представника, що сторона обвинувачення не надала суду обґрунтування, яке відношення до кримінального провадження № 0000583 мають вказані нежилі приміщення та їх власник - ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ»,- не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду. Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки арешт на вказане майно накладено за наявності для цього передбачених законом підстав та з метою забезпечення збереження речових доказів.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідування у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на нежилі приміщення загальною площею 11 227, 5 кв.м. у будівлі в літері 10-А за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 5 (реєстраційний номер 00), які належать ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ» (), із забороною відчуження та розпорядження цим майном, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , в інтересах ПрАТ «РЕНОМЕ РЕНТ», залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3500/2021
Єдиний унікальний номер 757/55049/20-к
Категорія: ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1