В И Р О К
іменем України
Справа № 126/2335/20

Провадження № 1-кп/126/168/2021

"08" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бершадь обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000080 від 24.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ананьїв, Ананьївського району Одеської області, житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з базовою середньою освітою, раніше судимого:

- 23.02.2010 Ананьївський районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 71,72 КК України призначено покарання шляхом поглинання злочинів згідно вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 10.06.2009, та призначено покарання строком 4 роки 8 місяців позбавлення волі,
- 17.01.2015 Ананьївським районним судом Одеської області за ч. З ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на З роки, на підставі ст. 72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 21.10.2014 та призначено покарання 2 роки 5 днів позбавлення волі, 27.07.2016 звільнений із Стрижавської виправної колонії Вінницької області № 81 по відбутті строку покарання;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
23.09.2020 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до своєї знайомої ОСОБА_5 , яка проживає у АДРЕСА_2 . щоб з`ясувати з нею відносини, оскільки вони перебувають у недоброзичливих стосунках.
Після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи біля хвіртки вищевказаного домоволодіння, помітив ОСОБА_6 , яка покликала до нього з житлового будинку ОСОБА_5 . Під час розмови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку перенісся ОСОБА_5 , та наніс послідуючий удар кулаком лівої руки в ділянку правої щоки останньої. Тоді, ОСОБА_4 , продовжуючи свої неправомірні дії, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшов до неї та лівою ногою завдав один удар в ділянку правого бедра ОСОБА_5 , від якого остання втратила рівновагу та почала падати в напрямку паркану, вдарившись до нього правим передпліччям.
Таким чином, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, з синцем на їх тлі на спинці носа, що згідно висновку судово-медичного експерта №121 від 24.09.2020 за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю та просив не досліджувати докази, оскільки не оспорює обставини, викладені в обвинуваченні.
Позиція обвинуваченого висловлена в судовому засіданні не викликає сумнівів у суду в правильності розуміння ним змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п.113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (див. рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28.10.2010 року та «Боротюк проти України» від 16.12.2010 року, зазначено, що «ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (див. рішення у справі «Сейдович проти Італії»)» (пункти 52 та 80, відповідно).
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті ОСОБА_4 роз`яснено.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначанні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є кримінальними проступками.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Судом також враховано що обвинувачений не задовільно характеризується по місцю проживання, в лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів відповідно до вимог ст. 50 КК України.
Витрати у даному провадженні відсутні.
Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не обирались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. (шістсот вісімдесят грн. 00 коп.)

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1