1Справа № 335/1938/21 1-кп/335/470/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження № 0000606 від 08.02.2014, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.05.2021 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 09 липня 2021 року включно, з утриманням у ДУ „Запорізький слідчий ізолятор, з можливістю внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2021.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 спливають 09.07.2021, а в найближчий час (до 09.07.2021) призначити до розгляду та завершити розгляд вказаного кримінального провадження неможливо з об`єктивних причин, судом в порядку ст. 331 КПК України поставлене на обговорення учасників процесу питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор у судовому засіданні просить залишити без змін запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та продовжити строком на 60 днів, оскільки ризики, що слугували підставами для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого не змінились та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають що на даний час існує можливість обрання іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Потерпілі у судове засідання не з`явилися.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, щодо вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочинів проти власності, які є тяжкими (ч.3 ст.185 КК України).

06.07.2021 прокурором у судовому засіданні долучено обвинувальний акт про зміну обвинувачення в порядку ст.338 КПК України стосовно ОСОБА_4 , відповідно до якого змінено правову кваліфікацію на ч.2 ст.185 КК України.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.1, п. 3, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; незаконний вплив на потерпілих; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Судом при вирішенні даного питання, крім тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, враховується, що ОСОБА_4 є особою працездатного віку, який до затримання офіційно не був працевлаштованим, одружений (не проживає із дружиною однією сім`єю на протязі семи років), а також те, що раніше, у ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженні, переховувався від органів досудового розслідування, був затриманий та доставлений до суду для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 04.02.2021 (майже через сім років), не має документів на підтвердження його особи, постійного джерела доходу не має, не має постійного місця проживання, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим, на даний час, тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема встановлені у ході розгляду кримінального провадження (відсутність документів, місця проживання, соціальних зв`язків), суд доходить висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо останнього слід продовжити строком на 60 днів, з можливістю внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2021.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 , визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 03 вересня 2021 року включно, з утриманням у ДУ „Запорізький слідчий ізолятор, з можливістю внесення застави у розмірі визначеному ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2021.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, у строк встановлений законодавством.

Суддя ОСОБА_1