Єдиний унікальний номер 728/1290/21
Номер провадження 1-кс/728/296/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А :
У судове засідання слідчий, прокурор, підозрюваний та його захисник не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України та погоджене прокурором.
У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було встановлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи єдиний намір на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, але не маючи спеціального дозволу на проведення таких робіт, порушуючи вимоги ст.16, ст.19 Кодексу України про надра, відповідно до яких надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, з корисливих мотивів та власного збагачення прибули до недіючої нафтової свердловини АДРЕСА_3 , яку облаштували для незаконного видобутку нафти шляхом самостійного встановлення фланців та крану, призначених для самовільного відбору нафти.
Після цього, приблизно у січні 2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під`єднали шланг до самовільно встановленого крану на свердловині, який у подальшому протягнули до підземного резервуару для забору нафтопродукції, до якого під дією тиску почала збиратися нафта, яка відповідно до постанови КМУ від 12.12.1994 №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, незаконно видобувши при цьому 23.4 м3 нафти, яка відповідно до висновку експертизи нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів є нафтопродуктом і є сумішшю вуглеводнів важких та середньо дистильованих фракцій.
01.04.2020 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 автомобілем марки «Volkswagen Траnsрorter» д.н.з. НОМЕР_5 , в салоні якого знаходилися 2 бочки по 1058 л кожна, прибули до вказаної вище свердловини, де умисно, з корисливих мотивів, за допомогою знарядь для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме мотопомпи марки «Lex 168F 6.5 НР» та обладнання до неї почали відкачувати незаконно видобуту нафту до пластикової бочки в автомобілі, але були зупинені працівниками поліції.
Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи, розмір збитків, спричинений порушенням законодавдства про використання та охорону надр при самовільному користуванні надрами біля с.Варварівка Бахмацького району Чернігівської області становить 1 240832.04 грн.
У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , про що останньому було повідомлено 18.02.202.
З метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно ОСОБА_5 , із забороною розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
У підтвердження права власності ОСОБА_5 на вказане у клопотанні майно до клопотання додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 18.06.2021 та інформація, надана Територіальним сервісним центром МВС №7444 (ТСЦ МВС №7444) від 30.04.2021 №31/25/16-189.
При цьому, на належну ОСОБА_5 нерухомість накладено арешт згідно з постановами приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області ОСОБА_7 від 21.01.2021 та державних виконавців від 17.05.2010, від 11.03.2016.
Положеннями абзацу першого ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Згідно з ч.11, ч.12 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти обтяження з метою уникнення негативних наслідків.
З матеріалів клопотання вбачається, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, у якому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України повідомлено ОСОБА_5 , на майно котрого слідчий, при наявності у кримінальному провадженні цивільного позову, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення просить накласти арешт, заборонивши розпоряджатись та користуватись належним підозрюваному майном.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, дане клопотання, на думку слідчого судді підлягає частковому задоволенню: арешт слід накласти на належне ОСОБА_5 майно, шляхом заборони розпоряджатись ним, що забезпечить мету, яку слідчий прагне досягнути, буде найменш обтяжливим способом із тих, які слідчий просить застосувати, не призведе до негативних наслідків для власника, суттєво не позначиться на інтересах третіх осіб та відповідатиме положенням ч.4 ст.173 КПК України.
Окрім того, слід звернути увагу на те, що майно у виді житлового будинку по АДРЕСА_1 , на яке слідчий просить накласти арешт у даному клопотанні, є житловим приміщенням, тому заборона його використання особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається в силу положень ч.12 ст.170 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання в частині заборони користуватися вищевказаним майном - відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1