Справа № 587/1348/20
УХВАЛА
13 квітня 2021 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
прокурора ОСОБА_2 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Суми в залі суду клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує його права надані ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
До Сумського районного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує його права надані ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та свою заяву обґрунтовував тим, що він засуджений Апеляційним судом призначено покарання яким його засуджено до довічного позбавлення волі.
В своїй заяві ОСОБА_4 зазначив, що згідно вироку Апеляційного суду Сумської області від 14.06.2007 року він засуджений за ч.2 ст.115, ч.ч.3,4 ст.187, ч.ч.1,2 ст.121, ч.1 ст.122, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357 КК України до довічного позбавлення волі. Однак, він звертається до суду з заявою про зміну виду покарання оскільки вважає, що існуючий в Україні режим для довічно ув`язнених не відповідає меті їх реабілітації, засуджені до довічного позбавлення волі можуть розраховувати на звільнення тільки в двох випадках: якщо вони страждають на важку хворобу та у разі помилування Президента. Крім того ОСОБА_4 посилається на практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення у справі «Петухов проти України», в якому було зазначено, що мало місце порушення ст.3 Конвенції у зв`язку з фактично нескороченим довічним ув`язненням заявника.
ОСОБА_4 вважає, що він на сьогоднішній день знаходиться у тих самих умовах, що й знаходився пан ОСОБА_6 в момент подання заяви до Європейського Суду, виходячи з чого заявник вважає, що допущено порушення ст.3 Конвенції. Застосування до нього покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить нормам Конституції України, зокрема ст.28 та ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Обґрунтовуючи свою позицію, заявник послався також на те, що відповідно до ст.27 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів, норми міжнародного права мають вищу юридичну силу ніж національне законодавство. Крім того Загальна декларація прав людини у ст.8 гарантує право кожної людини на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами у разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або Законом.
В судовому засіданні ОСОБА_4 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 , клопотання засудженого ОСОБА_4 підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останнє не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
Суд вислухавши пояснення засудженого, його адвоката та прокурора ознайомившись з матеріалами справи вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 подано з порушення правил підсудності та має бути повернуто останньому для звернення з даним клопотанням до відповідного суду в межах територіальної юрисдикції.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 14 червня 2007 року вироком Апеляційного суду Сумської області за п.п. 6,13 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ч. 2 ст. 71КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 залишено утримання під вартою, відраховуючи із 11 липня 2006 р. Ухвалою Верховного Суду України від 16.10.2007 року даний вирок залишений без змін, вирок суду набрав законної сили 16.10.2007 року. (а.с.68-82, 62-67)
Відповідно до норм ч.1 ст.64 КК України - довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.
Питання виконання судових рішень вирішується відповідно до Розділу VІІІ КПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.370КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 533 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено нормами КПК.
За правилами ст. 537 КПК України питання, які вирішуються судом під час виконання вироків розглядаються за правилами ст. 539 КПК України.
ст. 539 КПК України передбача порядок вирішення питання, які виникають під час та після виконання вироку, які вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу; 2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу; 3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу; 4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Отже, відповідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 539 КПК, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у разі необхідності вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок.
В своєму клопотанні засуджений ОСОБА_4 зазначив, вирок винесено Апеляційним судом Сумської області, що ним подано клопотання в порядку п.14 ч.1ст.537 КПК України, і просив визнати постановлений щодо нього вирок, таким, що не відповідає ст.3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) та ст.28 Конституції України.
Аналізуючи норми наведеного законодавства, суд дійшов висновку, що засудженим ОСОБА_4 подано клопотання з порушенням територіальної юрисдикції.
Вирішення питань зазначених в п.14 ч.1ст.537 КПК, віднесено до підсудності суду, який ухвалив вирок, яким Сумський районний суд Сумської області не являється.
Керуючись ст.ст.7,9,376,537,539КПК України, Суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_4 про визнання покарання у виді довічного позбавлення волі таким, що порушує його права надані ст. 28 Конституції України та ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - повернути засудженому ОСОБА_4 , роз`яснивши йому право на звернення з клопотанням до відповідного суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, або до суду, який ухвалив вирок.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Сумський районний суд Сумської області .
Суддя ОСОБА_1