Справа № 199/6150/19
Провадження (1-кп/199/190/21)
УХВАЛА

13.07.2021 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Савченка Є.М.

при секретарі - Комар Н.В.,

за участю сторін:

прокурора - Пасько Д.Д.

захисників: - ОСОБА_1

- Тооде І.В.

обвинувачених: - ОСОБА_2

- ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро кримінальне провадження №0000868, відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

13.07.2021 року в судовому засіданні, прокурор Пасько Д.Д. заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п.п. 1), 3), 4), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_2 може переховуватися від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Крім того, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_2 , володіючи відомостями щодо потерпілих і свідків, може вплинути на них. Прокурор вважає, що, беручи до уваги підвищену суспільну небезпеку інкримінованих ОСОБА_2 кримінальних правопорушень, є ризик перешкоджання останнім здійсненню кримінального провадження, продовження злочинної діяльності. Також прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 з забороною залишати житло в період з 22:00 години до 06:00 години, без дозволу суду або прокурора. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, в тому числі за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, а тому вважає, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення нового кримінального правопору-шення, який вказує на необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 22:00 години до 06:00 години.

Обвинувачений ОСОБА_2 , який отримав копію клопотання, висловив свою думку по суті, просив відмовити в його задоволенні. Стосовно клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 не заперечував.

Захисник Романцов М.В., стосовно клопотання відносно ОСОБА_3 не заперечував, стосовно клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_2 захисник просив відмовити в його задоволенні, змінити на більш м`який.

Зокрема, своє клопотання захисник Романцов М.В. обґрунтував тим, що ризики, зазначені прокурором у клопотанні, не знайшли свого підтвердження, а ОСОБА_2 повинен бути звільнений з-під варти, враховуючи стан його здоров`я, що ОСОБА_2 не буде ухилятися від суду і не буде перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник Тооде І.В., не заперечували проти задоволення клопотання про продовження йому строку нічного домашнього арешту; підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 і його захисника Романцова М.В. про зміну запобіжного заходу ОСОБА_2 на більш м`який.

Прокурор наполягав на задоволенні клопотань про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_2 і нічного домашнього арешту ОСОБА_3 .

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора, стосовно продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 на 60 днів, клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту в період з 22:00 години до 06:00 години обвинуваченому ОСОБА_3 , а також клопотання захисника і обвинувачених стосовно запобіжних заходів, суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, а в задоволенні клопотання захисника і обвинувачених стосовно зміни запобіжного заходу ОСОБА_2 на більш м`який - суд вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта, ОСОБА_2 обвинувачується за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.2, 28 ч.2, 357 ч.1 КК України, з яких за ст.187 ч.2 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

За таких обставин суд вважає, що оскільки на цей час ОСОБА_2 продовжує обвинувачуватися у вчиненні злочинів, в тому числі тяжкого умисного злочину, враховуючи те, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, на який вказує прокурор, продовження застосування обвинуваченому тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 79 Рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а також в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Для відмови в звільненні особи з-під варти також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки він, володіючи відомостями щодо осіб потерпілих і свідків, може вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування ОСОБА_2 в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

Досліджуючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, суд, враховуючи вік та задовільний стан здоров`я обвинуваченого, відомості про його соціальні зв`язки, репутацію обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, вважає, що вказані відомості про особу обвинуваченого в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п.п. 1), 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативні запобіжні заходи на цей час не здатні запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_2 .

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 22:00 години до 06:00 години, суд виходить з того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисних, в тому числі тяжких злочинів. Санкцією ч. 2 ст. 187 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

За таких обставин суд вважає, що на цей час продовжує існувати ризик, передбачений п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, який вказує на необхідність продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 22:00 години до 06:00 години.

Розглядаючи можливість зміни запобіжного заходу на інший, менш суворий, суд, враховуючи вищезазначене, вважає, що альтернативні запобіжні заходи є такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначався, оскільки ОСОБА_2 обвинувачується у тому числі за ст.187 ч.2 КК України, де є ознака погрози застосування насильства.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 199, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні клопотань захисника Романцова М.В. та обвинуваченого ОСОБА_2 про зміну запобіжного заходу на більш м`який відносно ОСОБА_2 - відмовити.

2. Задовольнити клопотання прокурора і відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - продовжити на 60 днів, тобто до 10 вересня 2021 року.

3. Задовольнити клопотання прокурора і відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк до 10 вересня 2021 року, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період з 22:00 години до 06:00 години, з`являтися до суду по викликам.

По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора в порядку ст. 199 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборона залишати житло припиняє свою дію і запобіжний захід, заборона та обов`язок вважаються скасованими.

4. Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити її для виконання в частині продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_2 начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та начальнику Дніпровського районного управління поліції ВП №1, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це суд.

5. Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

6. На ухвалу в частині в частині тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя: Є.М.Савченко