Справа №590/1015/18
Провадження № 1-кп/590/9/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000172 від 15.06.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 28.03.2018 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч.1 ст.309 КК України до сплати штрафу в розмірі 850 грн., 20.11.2018 року ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області замінено ОСОБА_4 несплачену суму штрафу, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 28.03.2018 року, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. на покарання у вигляді 50 (п`ятдесят) годин громадських робіт, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У точно невстановлений час, ОСОБА_4 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, на власному городі домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , виявив дикоростучі рослини коноплі. Маючи умисел на незаконне вирощування рослин роду «Конопель» та виявивши на городі домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , він продовжив незаконно вирощувати 29 рослин «Конопель» по 14.06.2018 року, тим самим обробляючи ділянку з рослинами «Конопель» шляхом виривання руками чагарників без мети збуту для особистого вживання. 14.06.2018 року близько 14-58 год. працівниками поліції під час огляду городу домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено рослини роду «Конопель» в кількості 29 штук зі стеблами, листям та коріннями, які незаконно вирощував гр. ОСОБА_4 без мети збуту для особистого вживання. Згідно висновку експерта №19/119/7-2/1086е від 20.07.2018 року надані на дослідження двадцять дев`ять рослин є рослинами роду Коноплі (Cannabis), які містять в своєму складі психоактивну речовину тетрагідроканнабінол.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопрушення визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що у точно невстановлений час, він на власному городі домогосподарства, за адресою: АДРЕСА_1 , виявив рослини коноплі, які він вирощував до 14.06.2018 року, обробляючи ділянку з рослинами «Конопель» шляхом виривання руками чагарників без мети збуту для особистого вживання. 14.06.2018 року працівниками поліції під час огляду городу його домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено рослини роду «Конопель» в кількості 29 штук.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.310 КК України, що виразились у незаконному вирощуванні рослин роду конопель особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.114), раніше судимий (а.с.117-119), позитивно характеризується за місцем мешкання (а.с.112).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, незважаючи на те, що ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд у даному випадку не застосовує положення ст.71 КК України, тому що на час судового розгляду даного кримінального провадження він повністю відбув покарання за попереднім вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 28.03.2018 року.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Відповідно до ст.100 КПК України речові докази підлягають знищенню.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової експертизи в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп. слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Матеріальна шкода не завдана.

Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.310 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином: двадцять дев`ять рослин, які є рослинами роду Коноплі (Cannabis), які містять в своєму складі психоактивну речовину тетрагідроканнабінол, що вилучені у ході досудового розслідування 14.06.2018 в ході огляду домогосподарства АДРЕСА_1 та знаходиться на зберіганні в Ямпільському відділенні поліції Шосткинського відділу поліції ГУ НП в Сумській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № 19/119/7-2/1086е від 20.07.2018 року в сумі 715 (сімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1