Номер провадження: 11-сс/813/249/21
Номер справи місцевого суду: 522/1048/21 1-кс/522/714/21
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2021 якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одесі, громадянина України, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, такий, що є фізичною особою підприємцем, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2021.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні доведена наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 , однак не доведені заявлені слідчим ризики та неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для досягнення цілей кримінального провадження.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що він є суб`єктом підприємницької діяльності, з 11.07.2002 зареєстрований як фізична особа - підприємець. Починаючи з 2014 року разом із іншими особами, не маючи жодних юридичних підстав, без одержання дозвільних документів, з метою отримання незаконного прибутку здійснював підприємницьку діяльність, з наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; використовував триповерхове житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час здійснення господарської діяльності ОСОБА_7 розмістив на сайті Інтернет мережі оголошення щодо надання тимчасового житла в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, підозрюваний, діючи як власник готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », без будь-яких дозвільних документів, в період з 2014 по 17.01.2021, фактично здійснював господарську діяльність в триповерховому житловому приміщенні, в якому було 30 окремих номерів для проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником житлового будинку, приміщення розміром 1275,7 кв. м. за адресою:

АДРЕСА_1 . , зареєстровано ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слідством встановлено, що ОСОБА_7 , діючи свідомо, нехтуючи та порушуючи встановлені законодавством правила пожежної безпеки під час здійснення господарської діяльності із наданням готельних послуг у приміщеннях готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_1 , допустив порушення правил пожежної безпеки та не виконав вимоги пожежної безпеки, допустив передачу в оренду приміщень юридичним та фізичним особам, які використовувались як житлові, без відповідних дозвільних документів та облаштування «Хостела»; не виконав вимоги щодо застосування протипожежного захисту та первинних заходів пожежогасіння відповідно ДБА «В.2.5-56:2010 інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту» та «Правил пожежної безпеки в Україні»; не здійснив організаційні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки (не визначені обов`язки посадових осіб щодо забезпечення пожежної безпеки; не встановлений протипожежний режим; не проведено навчання та перевірку знань з пожежної безпеки працівників; відсутні інструкції з пожежної безпеки; відсутній план евакуації на випадок аварійної ситуації; не визначені обов`язки працівників на випадок пожежі та інш.); не забезпечив вимог безпеки проживання; допустив відсутність контролю за безпекою праці та пожежною безпекою, чим порушив ст.13, ст.21 Закону України «Про охорону праці».

ОСОБА_7 , який є фактичним власником, житлового будинку допустив порушення вимог пожежної безпеки, незважаючи на створення ним своїми діями та бездіяльністю суспільної небезпеки, у зв`язку із можливістю виникнення пожежі, яка призведе до заподіяння шкоди здоров`ю людей, спричинить загибель людей, не усунув несправність електромережі, яка виникла в січні місяці 2021 року, яка повинна та могла бути усунена, не забезпечив пожежної безпеки, що є складовою виробничої діяльності суб`єкта господарювання у зв`язку із наданням готельних послуг в приміщеннях готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який функціонував як єдиний триповерховий комплекс споруд та комунікацій у складі нежитлових приміщень, внаслідок чого 17.01.2021 приблизно о 20:43 год. у приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , виникла пожежа, яка розпочалась в приміщенні кімнати № 204 на другому поверсі з займання кондиціонера, що спровокувало пожежу в кімнаті № 210 , та яка не була своєчасно погашена відповідними засобами гасіння через їх відсутність в місці її виникнення, відбулось швидке неконтрольоване розповсюдження вогню через недемонтоване горюче облицювання на шляхах евакуації, присутні у приміщені готелю особи не були своєчасно сповіщені про виникнення пожежі засобами системи оповіщення про пожежу через їх відсутність, що призвело до загибелі (настання смерті) від отруєння продуктами горіння оксидом вуглецю 2 (двох) невстановлених осіб жіночої та чоловічої статі.

Крім того, під час пожежі мешканці готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 »: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , отримали отруєння продуктами горіння, ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді опікового шоку, опіку дихальних шляхів, опіку нижніх та верхніх кінцівок.

Відповідно до звіту про причину виникнення пожежі, встановлено, що осередок пожежі спостерігається на другому поверсі в кімнаті. В даному місці розташування було знайдено наявні ознаки аварійного режиму роботи електропровідника, що виражалися у вигляді кулькоподібних утворень та багатожильних мідних провідниках, що характерні для короткого замикання, а також в даному місці спостерігаються наявні локальні прогари на дерев`яній конструкції з подальшим обвугленням.

На третьому поверсі триповерхового житлового будинку спостерігається повне вигорання та обсиплення будівельних матеріалів, а також спостерігається вигорання майна кімнат у вигляді особистих речей, повне вигорання стелі по даху та самого даху. В коридорі третього поверху спостерігаються локальні прогари у вигляді обвуглення.

21.01.2021 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 270 КК України.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи яка її подала.
Не погодившись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати, та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 не взято до уваги наявність ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, а також тяжкість та обставин злочину, які були доведені слідим та прокурором у судовому засіданні. Також зазначив, що на теперішній час не встановлено місцезнаходження всіх речей та документів, які мають значення для встановлення обставин злочину у кримінальному проваджені, підозрюваний може знищити їх, або змінити на свою користь. Не враховано та не надано оцінки обставинам, які передбачені ст. 178 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Крім того, відповідно до правової позиції в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Відповідно ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого дотримався вищевказаних вимог Закону та Конвенції, повно та всебічно дослідив наявні докази, надавши їм вірну правову оцінку, та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий суддя встановив, що на даній стадії досудового розслідування наявна обґрунтована підозра у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, що ніким із учасників судового провадження не оскаржується.

Також слідчим суддею були в достатній мірі встановлені дані про особу підозрюваного та перевірені заявлені у клопотанні слідчого ризики передбачені ст. 177 КПК України. Слідчий суддя вірно встановив та зазначив у вказаній ухвалі, що підозрюваний ОСОБА_7 не судимий, працевлаштований, має постійне місце проживання, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків знищити, сховати або спотворити будь яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується не знайшли свого підтвердження доказами.

Матеріали провадження містять докази про те, що підозрюваний відшкодовує шкоду потерпілим у справі.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо наявності на даний час досудового розслідування єдиного ризику можливого переховування від органів досудового розслідування та суду у зв`язку із тяжкістю покарання, яке можливо загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор зазначив, що у нього відсутні будь-які відомості про порушення підозрюваним умов домашнього арешту та обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді, впродовж його перебування під домашнім арештом. Вищевикладені обставини на переконання апеляційного суду свідчать про те, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на даний час досудового розслідування спроможний забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Висновки апеляційного суду.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які підтверджують доводи апеляційної скарги та могли би бути підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000007, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3