Дата документу 30.06.2021 Справа№ 337/2246/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2246/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/336/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , судимий 22 лютого 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 січня 2020 року замінено призначене покарання на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт. 30 листопада 2020 року знятий з облік у зв`язку із відбуттям призначеного покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, та йому призначеного покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року та призначено остаточне покарання у вигляді 2 років 6 днів позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 17334 гривні.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України, за наступних обставин.

Приблизно на початку серпня 2018 року, ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_10 , заволодів банківською карткою АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_10 , після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем з подальшим заволодінням грошовими коштами з рахунку вказаної картки.
Так, 3 серпня 2018 року, ОСОБА_7 , маючи злочинний намір спрямований на особисте збагачення, шляхом отримання вигоди у протизаконний спосіб, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у нічний час (точний в ході досудового слідства не встановлений), за допомогою банкомату «ПриватБанку», який знаходиться по пр. Соборний 151, знаючи пін-код від банківської картки АТ КБ «ПриватБанк», яка була оформлена та видана на ім`я ОСОБА_10 , незаконно отримав доступ до автоматизованої системи банкомату та секретного коду доступу до вказаної банківської картки, після чого, ввівши необхідну інформацію, зв`язав власний номер мобільного телефону « НОМЕР_1 » з вказаним банківським рахунком, з метою подальшого дистанційного керування вищевказаною карткою, отримавши при цьому можливість розпоряджатись коштами потерпілої на власний розсуд, тим самим, несанкційоновано втрутився в роботу автоматизованої системи АТ КБ «Приватбанк», що призвело до підробки інформації.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_7 , отримавши несанкціонований доступ системи Інтернет-банкінгу «Приват-24», а в результаті чого і до двох банківських карток ОСОБА_10 , неодноразово переводив грошові кошти за допомогою вищезазначеного Інтернет-банкінгу з однієї картки на іншу, після чого обготівковував їх в банкоматах, які належать АТ КБ «ПриватБанк» в м. Запоріжжя.
Крім того, у період часу з 6 серпня 2018 року до 12 серпня 2018 року, приблизно у денний час доби, ОСОБА_7 , знаходячись у якості гостя у своєї знайомої ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_10 не слідкує за його діями, шляхом вільного доступу, діючи таємно, з корисливих мотивів, викрав офіційний документ, а саме банківську кредитну картку, емітовану АТ ДБ «ПриватБанк» за № НОМЕР_2 , на рахунку якої були грошові кошти у сумі 10000 гривень, яка належить ОСОБА_10 , залишивши її при собі, а на її місце поклав зовнішньо схожу банківську кредитну картку «ПриватБанк» за № НОМЕР_3 .
Крім того, 16 серпня 2018 року, о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у ТОВ «Технополіс 1», магазин «Ельдорадо» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 226, маючи єдиний прямий умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь заволодів банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 , знаючи пін-код від неї, за допомогою інтернет-банкінгу «Приват-24», отримав доступ до двох банківських карток ОСОБА_10 , «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , вирішив незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом оформлення кредиту «розрахунок частинами» за допомогою мобільного додатку «Приват-24» придбав ноутбук «ASUS R540NV-GQ019T» вартістю 8888 гривень, після чого розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 19 серпня 2018 року, о 16 годині 35 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у ТОВ «Технополіс -1», магазин «Ельдорадо» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 226, маючи єдиний прямий умисел на заволодінням чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь заволодів банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 , знаючи пін-код від неї, за допомогою інтернет-банкінгу «Приват-24», отримав доступ до двох банківських карток ОСОБА_10 , «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , вирішив незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом оформлення кредиту «розрахунок частинами» за допомогою мобільного додатку «Приват 24» на загальну суму 3598 гривень, придбав планшет «HUAWEI ТЗ 7» вартістю 2999 гривень та портативну акустику «GREENWAVE PS-QR-2040» вартістю 599 гривень, сплативши готівкою 100 гривень, після чого розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 3498 гривень.
Крім того, що 22 вересня 2018 року, приблизно о 9 годині, ОСОБА_7 , знаходячись у магазин «Техносток», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190, маючи єдиний прямий умисел на заволодінням чужим майном, діючи умисно повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь заволодів банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , ще належить ОСОБА_10 , знаючи пін-код від неї, за допомогою інтернет-банкінгу «Приват-24», отримав доступ до двох банківських карток ОСОБА_10 «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , вирішив незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом оформлення кредиту «розрахунок частинами» за допомогою мобільного додатку «Приват-24» придбав мобільний телефон «Lenovo А2020» вартістю 1400 гривень, після чого розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 1 жовтня 2018 року, приблизно о 16 год. 35 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у магазині «Техносток», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190, маючи єдиний прямий умисел на заволодінням чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь заволодів банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 , знаючи пін-код від неї, за допомогою інтернет-банкінгу «Приват-24», отримав доступ до двох банківських карток ОСОБА_10 «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , вирішив незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом оформлення кредиту «розрахунок частинами» за допомогою мобільного додатку «Приват-24» придбав мобільний телефон «Nomi І244» вартістю 600 гривень, після чого розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 17 жовтня 2018 року, приблизно о 12 годині 12 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у магазин «Техносток», за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 190 маючи єдиний прямий умисел на заволодінням чужим майном, діючи умисно повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь заволодів банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 , знаючи пін-код від неї, за допомогою інтернет-банкінгу «Приват-24», отримав доступ до двох банківських карток ОСОБА_10 «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , вирішив незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом оформлення кредиту «розрахунок частинами» за допомогою мобільного додатку «Приват-24» придбав мобільний телефон «ZTE ХЗ (Т620)» вартістю 750 гривень, після чого розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
Крім того, 7 листопада 2018 року, приблизно о 12 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у ТОВ «Комфі Трейд», в магазині «Комфі», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 64, маючи єдиний прямий умисел на заволодінням чужим майном, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, заздалегідь заволодів банківською карткою «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_10 , знаючи пін-код від неї, за допомогою інтернет-банкінгу «Приват-24», отримав доступ до двох банківських карток ОСОБА_10 , «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , вирішив незаконно заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом оформлення кредиту «розрахунок частинами» за допомогою мобільного додатку «Приват-24» придбав мобільний телефон «Bleck Dooge Х60» вартістю 2198 гривень, після чого розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями ОСОБА_10 матеріальний збиток на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд необґрунтовано призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки всі епізоди злочинної діяльності вчинені ним до ухвалення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, тому суд повинен був призначити остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того вважає, що суд першої інстанції не мотивував свій висновок про можливість застосування ст. 75 КК України.

Так, суд недостатньо врахував обставини, що істотно підвищують ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, який матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував, раніше був засуджений до покарання у виді штрафу, яке в подальшому було замінено на покарання у виді громадських робіт, але обвинувачений це покарання не відбув.

Тобто при призначенні остаточного покарання, суд своїм вироком фактично змінив попередній вирок суду, який набрав законної сили, і відповідно до якого, обвинувачений мав реально відбувати покарання у виді громадських робіт.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року, призначити остаточне покарання у вигляді 2 років 6 днів позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними наведені в ній доводи з приводу неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_12 остаточного покарання з урахуванням вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 22 лютого 2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя було постановлено вирок за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
Разом з тим, по даному кримінальному провадженню обвинувачений ОСОБА_7 всі інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинив протягом серпня-листопада 2018 року, тобто до постановлення попереднього вироку від 22 лютого 2019 року.

Враховуючи ці обставини, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про необхідність призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, є такими, що відповідають вищевказаним вимогам законодавства, і такий висновок узгоджується з позиціями, висловленими в постанові Верховного Суду від 5 вересня 2019 року у справі № 51-9736км18 (єдиний унікальний номер 540/1522/16-к), постанові Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 51-8405км18 (єдиний унікальний номер 461/604/18).

Разом з тим під час апеляційного перегляду провадження встановлено, що 30 листопада 2020 року ОСОБА_7 був знятий з обліку Вознесенівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у зв`язку із відбуттям покарання, призначеного йому за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2019 року за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку із чим на час постановлення вироку апеляційним судом відсутні підстави для призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і відповідно для призначення остаточного покарання із застосуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України.

З огляду на наведене колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, але її вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із повним відбуттям обвинуваченим покарання за попереднім вироком суду та відсутністю невідбутого покарання.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 розміру покарання, яке на думку прокурора є м`яким, та від відбування якого суд необґрунтовано звільнив ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла наступного.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень за обставини, що пом`якшують покарання, встановив відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, має постійне місце проживання, має родину та двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, а також думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, у зв`язку з чим, прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Проте, суд не в достатній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки чинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення та того, що завдану потерпілій шкоду, ОСОБА_7 не відшкодував.

На факт невідшкодування шкоди потерпілій колегія суддів звертає увагу, оскільки і на час апеляційного перегляду вироку суду потерпілій шкоду, завдану злочином шкоду не відшкодовано навіть в частковому розмірі.

Крім того колегія суддів, оцінюючи вказані доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного застосування ст. 75 КК України приймає до уваги і те, що кримінальні правопорушення ОСОБА_7 було вчинено відносно особи похилого віку, що органом досудового розслідування в пред`явленому обвинуваченні було вказано в якості обставини, яка обтяжує покарання, разом з тим, суд першої інстанції вказану обставини не врахував, не навівши будь-яких мотивів.

У зв`язку із наведеним колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були належним чином взяті до уваги судом першої інстанції, так і дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, до того ж, він не працює, стабільного джерела доходу не має, суспільно-корисною працею не займається, що у сукупності з вчиненням корисливих кримінальних правопорушень свідчить про те, що він заробляв на життя шляхом вчинення кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також враховує, що під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений не відшкодував потерпілій ОСОБА_10 заподіяну шкоду.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

Разом з тим, враховуючи визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також дані, які позитивно характеризують особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе призначити йому за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 361 КК України покарання в майже мінімальних межах санкцій, з його реальним відбуванням, яке буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 9 жовтня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 2 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4