Справа № 466/9558/20
У Х В А Л А

18 лютого 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в режимі відеоконференцзвязку клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 про умовно- дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Родинське,Донецької області, проживаює за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, до засудження не працевлаштованого,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника ЛВК № 30 ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

вироком від 26.11.2019 Буського районного суду Львівської області ОСОБА_4 засуджений за ст.125 ч.І КК України до штрафу в розмірі 850 грн., що становить п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст.70 ч.4 КК України до 3 місяців 15 днів арешту. На підставі ст.71 ч.І КК України до 6 місяців арешту.

17.02.2020 вироком Апеляційного суду Львівської області вирок від 26.11.2019 в частині призначеного покарання змінено та виключено ст.125 ч.І КК України за епізодом від 08.03.2019 на призначення покарання у виді 850 грн. Штрафу, а також про призначення покарання на підставі ст.70 ч.4 КК України, вважати засудженим за ст. 125 ч.1, 126-1, 185 ч.2, 70 ч.1., 71 ч.1 КК України до 6 місяців арешту.

15.01.2020 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4., 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Початок терміну покарання: 10.10.2019, кінець терміну покарання: 10.04.2021.

02.12.2020 адвокат ОСОБА_3 звернулися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 відбув більше 3/4 призначеного терміну покарання у виді позбавлення волі.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_4 порушення вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Поведінка його є позитивною. До представників адміністрації відноситься ввічливо, заклнні вимоги виконує. Вину у скоєному злочині визнав та щиро розкаюється. Вважає, що такий став на шлях виправлення, а тому на підставі ст.81 КК України має право на умовно-дострокове звільнення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та засуджений ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили таке задовольнити.

Представник державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_6 заперечила щодо заявленого клопотання захисника, подала на засудженого характеристику, довідку та копії вироків, просила відмовити у його задовленні.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, вважаючи таке не обгрунтованим передчасним, оскільки на його думку немає достатніх підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

Перевіривши подані матеріали, дослідивши відомості про поведінку засудженого, заслухавши представника державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_6 , пояснення засудженого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_3 щодо підтримання клопотання, висновок прокурора ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п.17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком від 26.11.2019 Буського районного суду Львівської області ст.125 ч.І КК України до штрафу в розмірі 850 грн. На підставі ст.70 ч.4 КК України до 3 місяців 15 днів арешту. На підставі ст.71 ч.1 КК України до 6 місяців арешту.

17.02.2020 вироком Апеляційного суду Львівської області вирок від 26.11.2019 в частині призначеного покарання змінено та виключено ст.125 ч.1 КК України за епізодом від 08.03.2019 на призначення покарання у виді 850 грн. Штрафу, а також про призначення покарання на підставі ст.70 ч.4 КК України, вважати засудженим за ст. 125 ч.1, 126-1, 185 ч.2, 70 ч.1., 71 ч.1 КК України до 6 місяців арешту.

15.01.2020 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.2, 70 ч.4., 72 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

З характеристики від 26.01.2021 року щодо засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він характеризується посередньо:

перебуваючи під вартою в УВП (№19) м. Львова із 11.10.2019 порушення вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією УВП (№19) не заохочувався.

В державну установу «Личаківська виправна колонія (№30)» прибув 03.06.2020. По прибутті в установу був працевлаштований в цеху № 2 (дільниця виготовлення електромереж).

За час відбування покарання в установі порушення вимог режиму не допускав. Адміністрацією установи не заохочувався.

На заходи виховного характеру реагує, належних висновків із кримінального минулого не робить. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими різної спрямованості.

За характером спокійний, у відношенні до себе недостатньо вимогливий.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом.

До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Згідно вироку суду від 26.11.2019 року передбачений позов за проведення експертизи на суму 628 грн. 04 коп. Виконавчий лист про звернення стягнень на доходи боржника надійшов в бухгалтерію установи на суму 1416 грн. 27 коп.

23.07.2020 - адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

22.10.2020 - адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальної норми ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

З часу прийняття рішень адміністративною комісією поведінка засудженого не змінилася.

З характеристики вбачається, що ОСОБА_4 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення у т.ч. умисних тяжких злочинів, у 2013 році умовно-достроково звільнявся та під час цього звільнення знову вчинив тяжкий злочин.

Суд враховує при розгляді спільного клопотання, що ОСОБА_4 неодноразово був засуджений за умисні тяжкі злочини, до закінчення відбування покарання залишилося 01 місяць 10 днів, умовно-достроково звільнявся з місць позбавлення волі та знову вчиняв злочини, не відшкодував витрат на користь держави.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що засуджений не надав переконливих доказів того, що під час відбуття покарання довів своє виправлення.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання від 02.12.2020 захисника адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу протягом семи діб з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова

Повний текст ухвали складений та оголошений 19.02.2021 року о 13.45 год.

Суддя ОСОБА_1