Справа № 214/2833/17
1-кп/214/85/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000343 від 25.02.2017 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК України,

сторони кримінального провадження та інші та учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:

Прокурор подав клопотання про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження з метою запобігання надання ними правдивих показань. Вказане, на його думку, свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_8 надав до суду письмову заяву, в якій також просив обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.
Захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 , кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необгрунтованим.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Аналізуючи вимоги норм викладених у ст. 199 КПК України, суд дійшов висновку, що вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на стадії судового розгляду кримінального провадження прокурор повинен довести суду, на який безпосередньо покладено обов`язок вирішення цього питання, що заявлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, при цьому навести обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При не доведенні прокурором вказаних обставин суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою.
Під час вирішення питання про доцільність обрання запобіжного заходу підлягають оцінці зазначені прокурором ризики з урахуванням встановлених обставин та переконливих доказів їх реального, а не ймовірного існування.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено ризику впливу обвинуваченого на свідків та вчинення ним іншого кримінальне правопорушення.

Щодо тяжкості злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 слід зазначити, що ЄСПЛ неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише в світлі тяжкості покарання, але виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.

Так, ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 27.02.2017 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У подальшому дія вказаного запобіжного заходу неоднаразово продовжувалось судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а ухвалою суду від 05.12.2018 року запобіжний захід обвинуваченому було змінено на цілодобовий домашній арешт. Із 27.07.2019 року будь-який запобіжний захід до ОСОБА_5 судом в цьому кримінальному провадженні не обирався.
Починаючи із вказаної дати випадків неявки обвинуваченого до суду чи фактів впливу на свідків, що не допитані під час судового розгляду даної справи, не встановлено.

Також не встановлено причетності ОСОБА_5 до вчинення будь-яких інших злочинів.

Натомість обвинувачений позитивно характеризується, має дитину, матір, постійне місце проживання, влаштувався на роботу до ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник (обвинувачений), зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя(Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Доводи прокурора проте, що ОСОБА_9 03.02.2021 року від`їздить до Львівської області для проходження військової підготовки на невизначений строк жодними доказами не підтверджено.

За вказаних обставин ризики зазначені у клопотанні прокурора про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в судовому засіданні не підтвердились.

За вказаних обставин суд не знаходить підстав для обрання ОСОБА_5 будь-якого запобіжного заходу та відмовляє у клопотанні прокурора.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 195, 197, 205, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора та потерпілого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді домашнього арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
повний текст складено та проголошено 05.03.2021 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді
ОСОБА_2

ОСОБА_3