Справа № 298/335/21
Номер провадження 1-кп/298/74/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000142, внесене 2 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Стужиця Великоберезнянського району Закарпатської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого завідувачем складу у ФОП ОСОБА_6 , одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 2 травня 2020 року о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, з метою уникнення адміністративної відповідальності, усвідомлюючи те, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Великоберезнянського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, сержант поліції ОСОБА_7 , є службовою особою, у посадові обов`язки якого входить патрулювання території обслуговування з метою проведення превентивних заходів з попередження та виявлення правопорушень,забезпечення безпеки дорожнього руху та складання у межах компетенції протоколів про адміністративні правопорушення, словесно запропонував останньому неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 500 гривень за не притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності. Згодом з метою уникнення адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 2 травня 2020 року о 00 годині 30 хвилин, тримаючи у лівій руці грошові кошти у сумі 500 гривень серії «МБ 6283981» однією купюрою, поставив їх у службову папку сержанта поліції ОСОБА_8 , чим надав службовій особі неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_4 2 травня 2020 року о 00 годині 30 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки табажаючи їх настання, з метою уникнення відповідальності за вчиненіадміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом) та ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння), розраховуючи на можливість не складання ОСОБА_7 щодо нього постанов про адміністративні правопорушення, достовірно розуміючи, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_7 , який перебував у однострої поліцейського, на якому розміщений нагрудний знак із чітким зазначенням його спеціального жетона, є працівником правоохоронного органу, який виконує службові обов`язки, а також відповідно до закону та посадової інструкції наділений повноваженнями з безпосереднього складання щодо нього постанови про адміністративне правопорушення, реалізовуючи раптово виниклий намір, спрямований на вплив на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, діючи всупереч вимогами абзацу 2 частини 3 статті 62 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення, під час розмови запропонував, а в подальшому надав неправомірну вигоду, а саме: грошові кошти однієї купюри номіналом 500 гривень з серійним номером «МБ 6283981», чим здійснив вплив на ОСОБА_7 за не складання останнім постанови про адміністративне правопорушення щодо нього, тобто з метою добитися прийняття незаконного рішення.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились в пропозиції надати службовій особі неправомірну вигоду та надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у впливі у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 343 КК України.

29 березня 2021 року між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000142, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудовихрозслідувань 2 травня 2020 року, та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника підозрюваного ОСОБА_5 , за ініціативою прокурора, укладена угода про визнання винуватості. Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 та ч. 1 ст. 343 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання. Просить угоду про визнання винуватості затвердити, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обумовлене в ній покарання, призначивши останньому за ч. 1 ст. 369 КК України - штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., за ч. 1 ст. 343 КК України - штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.
Також прокурор просив вирішити питання щодо конфіскації грошової купюри номіналом п`ятсот гривень, яку вилучено в ході огляду місця події від 02.05.2020 року.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369, ч.1 ст.343 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, розстрочивши йому сплату штрафу на десять місяців, посилаючись на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його середній щомісячний дохід становить 8000 грн., дружина ніде не працює.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження. Просив суд застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу та, зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого позитивні дані, а також те, що останній має на утриманні двох неповнолітніх дітей, клопотав про розстрочку ОСОБА_4 суми штрафу на десять місяців.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, приходить висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.
На підставі пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція надати службовій особі неправомірну вигоду та надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, за ч. 1 ст. 343 КК України, як вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою добитися прийняття незаконного рішення, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання останнього відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття.
Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України та відповідає загальним засадам призначення покарання, крім того, таке покарання узгоджено з урахуванням ст. 65 КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
На підставі вищевикладеного, суд прийшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, враховуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 щодо розстрочки штрафу, з огляду на те, що на утриманні обвинуваченого знаходяться двоє малолітніх дітей, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, суд вважає за можливе розстрочити ОСОБА_4 виплату призначеного штрафу рівними частинами в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. щомісяця строком на десять місяців.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 березня 2021 року, укладену між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені 2 травня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369, ч. 1 ст. 343 КК України, і призначити йому узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання:
-за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;
-за ч. 1 ст. 343 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, з дня набрання вироком суду законної сили, розстрочити ОСОБА_4 виплату призначеного штрафу рівними частинами в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень щомісяця строком на десять місяців.
Речовий доказ, а саме: грошову купюру номіналом (п`ятсот гривень) з серією та номером - МБ 6283981, яку вилучено в ході огляду місця події від 02.05.2020 року та поміщено у спец пакет №7153739 ГСУ НПУ, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження, - конфіскувати в дохід держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 травня 2020 року на речі, вилучені в ході огляду місця події від 2 травня 2020 року, а саме: грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот гривень) однією купюрою з номерним позначенням на ній - МБ 6283981, яку вилучено та упаковано до спецпакету №7153739 ГСУ НПУ, - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1