справа № 752/3171/21
провадження №: 1-кс/752/3727/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на повідомлення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України від 27.01.2021, у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді звернувся захисник в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 із вказаною скаргою, в якій просить скасувати повідомлення слідчого Другого слідчого відділу Терторіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України від 27.01.2021, у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (Відділ розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві або прокурора, яким здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості щодо скасування зазначеного повідомлення про підозру.
В обґрунтування поданої скарги захисник зазначив, що Другим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000589 від 16.12.2020, в межах якого 27.01.2021 ОСОБА_6 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.27, ч.4 ст. 369 КК України.
Згідно змісту повідомлення про підозру від 27.01.2021, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 369 КК України.
При цьому, захисник вказав, що із суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 190 КК України характеризується прямим умислом і корисливим мотивом. Із об`єктивної сторони шахрайство полягає у заволодінні чужим майном або у придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Предметом злочину передбаченого ст. 369 КК України є неправомірна вигода, під якою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють або надають службовій особі, без законних на те підстав. З об`єктивної сторони цей злочин може бути вчинений у таких формах стосовно неправомірної вигоди: пропозиція, обіцянка, надання.
Крім того, захисник зазначив, що під час досудового розслідування будь-яких обставин, які б свідчили про обгрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 cтороною обвинувачення надано не було, що свідчить про невідповідність правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 .
В подальшому захисником ОСОБА_4 було подано письмові пояснення щодо скарги на повідомлення слідчим ОСОБА_6 про підозру у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в яких захисник зазначила про те, що на порушення ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень не містить викладення обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, зокрема не зазначено, які саме протиправні дії/бездіяльність вчинені ОСОБА_6 ; часу та місця скоєння кримінальних правопорушень, в яких підозрюється особа; не зазначено жодних посилань на докази, які б свідчили про наявність обгрунтованих припущень слідчого про вчинення особою кримінального правопорушення, що могло б стати підставою для вручення підозри в порядку ч.3 ст. 276 КПК України.
Крім того, захисник також зазначила, що зміст отриманого повідомлення про підозру зводиться до наступного: « ОСОБА_8 усвідомлюючи неможливість доведення свого злочинного умислу повязаного з протиправним заоволдінням шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_9 , у невстановлений досудовим слідством час і місце залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_6 , яка працювала у Верховному Суді та яка використовуваючи особисті звязки з працівниками апарату Верховного суду могла отримувати та передати ОСОБА_8 інформацію про хід справи». Захисник зазначає, що ймовірна можливість інформування про хід розгляду справи не може кваліфікуватися за інкримінованими слідством статтями Кримінального кодексу України.
Таким чином, повідомлення про підозру не містить жодної фактичної обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , як і визначення обов`язкових ознак складу злочину, зокрема об`єкту посягань, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, які в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а тому захисник вважає, що повідомлення про підозру складено з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, зокрема статей 276-277 КПК України, за відсутності достатності доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України від 27.01.2021 року, у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованим та таким, що суперечить загальним засадам і завданням кримінального провадження, у зв`язку із цим просить скасувати.
В судовому засіданні захисник підтримала вимоги поданої скарги та просила скаргу задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. При цьому, вказав, що письмове повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України від 27.01.2021 року, обґрунтоване, вручено із дотриманням вимог ст. 276 КПК України на підставі достатності доказів причетності останньої до вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Заслухавши пояснення захисника, яка підтримала вимоги скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, дослідивши матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити скаргу, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України та у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.27, ч.4 369 КК України.
Положеннями ст. 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зі змісту положень ст. 9 КПК України слідчий і прокурор зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та вимог інших актів законодавства. При цьому, слідчий і прокурор зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного та/чи обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Виходячи із вищезазначеного, слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, у відповідності до ст. 276 КПК України, зміст письмового повідомлення про підозру повинен бути складений і відповідати вимогам ст. 277 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру повинно належним чином здійснюватися в порядку ст. 278 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п.18 ч.1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Положення ч.2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що стала частиною національного законодавства. Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.
Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання особи такою, що не набула статусу підозрюваного є відсутність жодного з випадків з якими законодавство передбачає повідомлення про підозру, невідповідність змісту повідомлення обов`язковим відомостям які повинні у ній міститись, відсутність підстав для повідомлення про підозру.
Зі змісту приписів та положень ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором і має містити: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках зокрема: наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Аналізуючи вищезазначене можливо дійти висновку, що на момент прийняття рішення про повідомлення про підозру повинні бути висунуті всі можливі, в тому числі і взаємовиключні версії у справі; усі версії у справі, включаючи алібі підозрюваного, всебічно перевірені; усі версії, крім однієї - про винуватість підозрюваного, - спростовані зібраними доказами, а версія про винуватість особи знайшла підтвердження системою незаперечних доказів; у справі зібрано таку сукупність допустимих та достовірних фактичних даних (доказів), яка дає змогу дійти однозначного висновку про вчинення злочину чи іншого кримінального правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, та виключає будь-які сумніви щодо її вини (сама особа, яка притягається до відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість); відсутність обставин, що виключають кримінальну відповідальність особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, встановлено в процесі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи.
Разом з цим, оцінивши у сукупності матеріали скарги, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає неможливим подальше розслідування відносно ОСОБА_6 , оскільки пред`явлена останній підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України, суперечить вище вказаним приписам та положенням, виходячи з наступного.
Положеннями статті 190 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).
Обов`язковою умовою притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст. 190 КК України є вчинення кримінально-караних дій у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Положеннями ст. 369 КК України передбачена кримінальна відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Обовязковою умовою притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 369 КК України є вчинення кримінально-караних дій за умови надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, або вчинені організованою групою осіб чи її учасником.
При цьому, як вірно зазначив захисник, та як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на думку слідства ОСОБА_6 «працювала у Верховному суді, та, використовуючи свої особисті зв`язки з працівниками апарату Верховного Суду могла отримувати та передавати ОСОБА_8 інформацію про хід розгляду справи ОСОБА_10 №355/1857/182», наведене припущення органу досудового розслідування не може бути кваліфіковане за інкримінованими статтями КК України.
Таким чином, правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , не відповідає змісту підозри, що є грубим порушенням вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України.
При розгляді скарги, слідчим суддею також встановлено, що на день повідомлення про підозру ОСОБА_6 , в її змісті відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як визначає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, тобто відсутня безсумнівна система належних до справи достатніх доказів, які б вказували на наявність складу злочину в діянні підозрюваної особи, яка б виключала сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення та відсутні обставини, які виключають її відповідальність.
Слідчий суддя погоджується із доводами скарги про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 27.01.2021 року не містить часу, місця вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.
При досліджені змісту повідомлення про підозру слідчим суддею також встановлено, що у повідомленні про підозру дійсно відсутні будь-які належні відомості щодо часу, місця і обставин вступу ОСОБА_6 у злочинну змову із вказаними особами.
В тексті повідомлення про підозру зазначаються можливі дії підозрюваної особи, за які кримінальна відповідальність чинним законодавством не передбачена, зокрема те, що ОСОБА_6 працювала у Верховному Суді та могла отримувати та передавати інформацію про хід розгляду справи. Окрім того, взагалі не зазначено конкретних дій ОСОБА_6 , які вона нібито вчиняла у певному місці та часі, а саме щодо заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, та у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за невчинення в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Таким чином, повідомлення про підозру не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , у тому числі часу та місця його вчинення, вступу у злочинну змову, а також інших суттєвих обставин, та не підтверджено будь-якими доказами відповідно до п.3 ч.1 ст. 276 КПК України, що грубо суперечить вимогам п.6 ч.1 ст. 277 КПК України,
Як вже вище зазначалось, згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які прямо вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині.
Закон не містить однозначних вказівок на те, на якому саме етапі кримінального провадження має бути повідомлено про підозру, орієнтуючи слідчого чи прокурора на фактичні обставини справи - тоді, коли буде достатньо доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Слід зазначити, що поняття обґрунтованості підозри не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі Мюррей проти Сполученого Королівства від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).
Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі Чеботарі проти Молдови, № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Murray v. the United Kingdom» № 14310/88 від 23.10.94 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Натомість, як вже зазначалось вище, письмове повідомлення про підозру не містить зазначення часу, місця вчинення злочину та посилань на зібрані під час досудового розслідування докази, які б свідчили про змову ОСОБА_6 з іншими особами, та докази, які б давали слідчому чи прокурору, на даній стадії, підстави для складання і вручення вказаній особі підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 є необґрунтованим та не відповідає вимогам статей 276-277 КПК України; правова кваліфікація кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , із зазначенням статтей закону України про кримінальну відповідальність не відповідає змісту підозри, що є грубим порушенням вимог п.5 ч.1 ст. 277 КПК України; повідомлення про підозру складено і вручено за відсутності наявності достатніх доказів для підозри останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 сь.190, ч.4 ст.27, ч.4 ст. 369 КК України, тобто всупереч вимогам ст. 276 КПК України, а зміст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 не містить фактичних обставин кримінального правопорушення та його складу, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, у тому числі зазначення конкретного часу і місця та ролі вчинення, а також інших суттєвих обставин, у зв`язку із цим скарга захисника в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а повідомлення слідчого Другого слідчого відділу Терторіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст. 369 КК України від 27.01.2021 року, у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - скасуванню.
Щодо другої вимоги скарги захисника, зокрема: зобовязати слідчого Другого слідчого відділу (відділ розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м Києві або прокурора, якийм здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000589 від 16.12.2020, вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про оголошення підозри ОСОБА_6 з ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 27, ч.4 ст.369 КК України, то слідчий суддя зазначає, що з огляду на Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування і ведення, затверджений Наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», наведені повноваження мають керівник органу прокуратури або прокурор, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.
Керуючись ст. 307, 309, 372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 задовольнити частково.

Повідомлення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України від 27.01.2021, у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України - скасувати.

Зобов`язати керівника регіональної прокуратури - Київської міської прокуратури та/або уповноваженого прокурора Київської міської прокуратури у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо скасування повідомлення слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_7 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України від 27.01.2021, у кримінальному провадженні №0000589, відомості щодо якого внесені 16.12.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України.

Ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1