Справа №629/1099/17
Номер провадження 1-кп/629/14/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001472 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миколаївки, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 14.05.2002 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 04.07.2003 року Лозівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 16.05.2007 року з Дергачівської ВК №109 на невідбутий строк 9 місяців 27 днів;
- 24.12.2008 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого умовно-достроково 08.12.2015 року на невідбутий строк 5 місяців 8 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

На початку листопада 2016 року, точної дати в ході судового слідства встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 перебував у себе вдома, де у нього виник умисел на крадіжку насіння соняшнику у ОСОБА_6 . Близько 20:30 години ОСОБА_3 пішов до домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу проник до приміщення складу, де ОСОБА_6 зберігав насіння соняшника. Переконавшись, що він залишається непоміченим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом вільного доступу таємно викрав 6 мішків насіння соняшника різновиду «Сальза». Викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1200,00 грн.
Крім того, в ніч із 06 листопада 2016 року на 07 листопада 2016 року у ОСОБА_3 знову виник умисел на таємне викрадення насіння соняшнику, яке належить ОСОБА_6 . Близько 21:00 години, прийшовши на територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу проник до приміщення складу, де ОСОБА_6 зберігав насіння соняшника. Переконавшись, що він залишається непоміченим, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди ОСОБА_6 і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, шляхом вільного доступу таємно викрав 10 мішків насіння соняшника різновиду «Сальза». Викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2000,00 грн.
У відповідності до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав та пояснив, що на початку листопада 2016 року, близько 23:00 години пішов до складу, належного ОСОБА_6 , розташованого в с.Олексіївка Лозівського району, який був відкритий, звідки таємно викрав 6 мішків з насінням соняшнику. Викраденим розпорядився на власний розсуд, продавши викрадені мішки з насінням у місті Лозова. Доставити їх до міста Лозова допоміг його брат. Останньому не повідомляв звідки вказані мішки і яким чином привласнені. Крім того, 06 листопада 2016 року, близько 21:00 години вечора, знову пішов до вказаного складу і таємно викрав 10 мішків з насінням соняшнику, які потім машиною доставив до міста Лозова та продав. У вчиненому розкаявся.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Незважаючи на визнання ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, його вина також повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст.352,353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.358 КПК України та іншими доказами, а саме:

- показами в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 04 листопада 2016 року зібрав близько 5 тонн насіння соняшнику, яке помістив до складу. На наступний день, вранці, зайшовши до складу, виявив нестачу насіння соняшнику. Викрадене насіння соняшнику йому не повернули. Збитки обвинуваченим не відшкодовані. Цивільний позов ним не заявлявся.

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що в листопаді 2016 року за місцем його роботи за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_3 два рази привозив мішки з насінням соняшнику для продажу, один раз - 5 мішків, другий раз - 10 мішків. Мішки з насінням соняшнику ОСОБА_3 привозив не в один день, приїжджав на автомобілі разом з водієм. Мішки з насінням вигружав сам ОСОБА_3 . Останнього пізніше впізнав за рисами обличчя;

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка є рідною матір`ю ОСОБА_3 та колишньою цивільною дружиною ОСОБА_6 та яка пояснила, що близько 2 років тому до неї приїздили працівники поліції, які повідомили про скоєння злочину її сином ОСОБА_3 , а саме, що останній викрав насіння соняшнику у ОСОБА_6 . При цьому запитали чи є у її другого сина машина, на що вона відповіла про наявність автомобіля у останнього. Пізніше син ОСОБА_3 зізнався їй у викраденні насіння соняшнику у потерпілого, яке в подальшому продав.
- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , який є рідним братом ОСОБА_3 та пояснив, що близько 3 років тому до нього прийшов брат ОСОБА_11 та запропонував перевезти насіння соняшнику, приблизно 15 мішків, за винагороду в 500 гривень, на що він погодився і допоміг перевезти насіння. Пояснив, що насіння соняшнику знаходилося у лісосмузі с.Олексіївка, звідки вони його надвечір перевезли до нього додому за адресою: АДРЕСА_4 , на його автомобілі «Москвич» зеленого кольору. Мішки загружали в салон та багажник машини. Мішки були поліетиленові, наповнені насінням соняшнику більше половини кожен. ОСОБА_12 на час вказаної події був зі своїм товаришем, який йому був не знайомий. На наступний день ОСОБА_12 приїхав на машині «Газель» синього кольору до нього додому, до якої загрузили насіння соняшнику і ОСОБА_12 це насіння відвіз. Припустив, що насіння останній відвіз до м.Лозової. Наступного дня ОСОБА_12 привіз до нього додому 600 гривень, які віддав його дружині, оскільки його на той час не було вдома. Щодо походження вказаних мішків з насінням соняшнику брат ОСОБА_12 говорив йому, що знайшов їх. Мав припущення, що дані мішки з насінням викрадені, але не був впевнений в цьому.
- заявою ОСОБА_6 від 07.11.2016 року, в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому йому особу, яка в ніч з 06.11.2016 року на 07.11.2016 року таємно шляхом вільного доступу з його дачного будинку-складу викрала 2 тони насіння, сума спричинених збитків складає близько 16000 гривень;
- протоколом огляду місця події від 07.11.2016 року, згідно якого місцем огляду є неогороджена територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Територія домоволодіння парканом не огороджена, вхід на територію домоволодіння вільний. На вказаній території домоволодіння є нежитлова будівля, вхід до якої вільний. У вказаній будівлі в двох кімнатах знаходиться насіння соняшнику, в одній кімнаті (при вході праворуч) - кукурудза. Будь-яких слідів чи нашарувань сторонніх речовин не виявлено. Слідів від шин автомобіля в дворі не виявлено;

- заявою ОСОБА_13 від 07.11.2016 року, якою остання добровільно надала згоду на огляд працівниками поліції території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 ;

- протоколом огляду місця події від 07.11.2016 року з фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 . Територія вказаного домоволодіння огороджена шиферним парканом. Ворота та хвіртка виготовлені з дерев`яного штакетника. На території домоволодіння з лівої сторони житловий будинок, посеред двору знаходиться автомобіль марки «Москвич» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . При огляді вказаного автомобіля в салоні виявлено насіння соняшнику, яке було вилучено в пакет НДЕКЦ №2653692, в багажнику вказаного салону також виявлено насіння соняшнику, яке вилучено в пакет НДЕКЦ №2653692. В ході проведення огляду місця події було вилучено автомобіль «Москвич 412», державний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, насіння соняшнику з салону та багажнику автомобіля. Автомобіль направлено на автомайданчик Лозівського ВП ГУНП в Харківській області;

- заявою ОСОБА_13 від 07.11.2016 року, якою остання добровільно видала грошові купюри в сумі 600 гривень, а саме купюра номіналом 100 гривень серії МА №1697866, купюра номіналом 100 гривень серії КИ №0174949, купюра номіналом 100 гривень серії МЄ №7760805, купюра номіналом 100 гривень серії ББ №5549144, купюра номіналом 100 гривень серії АЗ №4900960, купюра номіналом 100 гривень серії ЕЗ №1872730, які передав їй її співмешканець ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду предмету від 10.11.2016 року з фототаблицею до нього, з якого вбачається, що предметом огляду є пакет НДЕКЦ №2653710, в якому знаходяться гроші в сумі 600 гривень, 6 купюр номіналом по 100 гривень кожна, а саме серії МА №1697866, серії КИ №0174949, серії МЄ №7760805, серії ББ №5549144, серії АЗ №4900960, серії ЕЗ №1872730. Пакет має напис «Гроші. Кошти в сумі 600 грн., які видала ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 . Підпис слідчого, понятих»;

- явкою з покутою, зареєстрованою в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Лозівського ВП ГУНП в Харківській області за №769 від 03.02.2017 року, згідно якої ОСОБА_3 щиросердно кається в тому, що приблизно 05.11.2016 року скоїв крадіжку шести мішків насіння соняшнику (120 кг) у свого вітчима ОСОБА_14 , проживаючого за адресою: с.Олексіївка, Лозівський район;
- явкою з покутою, зареєстрованою в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Лозівського ВП ГУНП в Харківській області за №770 від 03.02.2017 року, згідно якої ОСОБА_3 щиросердно кається в тому, що приблизно 13.11.2016 року скоїв разом зі своїм братом ОСОБА_10 крадіжку десяти мішків насіння соняшнику (200 кг) у свого вітчима ОСОБА_14 , проживаючого за адресою: с.Олексіївка, Лозівський район;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2017 року та додатком до протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_8 вказав на фотознімок під № 4, на якому зображений ОСОБА_3 . Пояснив, що за темним волоссям, великим широким носом, виразом обличчя впізнав особу, яка на початку листопада 2016 року привозила 6 мішків насіння соняшника, за які отримав 1200 гривень. Через декілька днів даний чоловік на «Газелі» привіз ще 10 мішків насіння соняшнику, загальною вагою більше 300 кг, за які отримав 2500 гривень;

- актом зважування від 03.02.2017 року, згідно якого проведено зважування 1 мішка насіння соняшнику на стаціонарних електронних вагах марки «Планета весов» без державного номеру, які показали, що 1 мішок насіння соняшнику важить 25 кг;

- висновком експерта № 1307 від 13.03.2017 року, згідно якого ринкова вартість 1 кілограму насіння соняшнику станом на 07.11.2017 року складала 8,00 грн.;

- постановою про визнання предмету речовими доказами та приєднання його до кримінального провадження від 16.03.2017 року, згідно якої 2 пакети НДЕКЦ з насінням соняшнику марки «Сальза» визнано речовими доказами в кримінальному провадженні;
- постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 10.11.2016 року, згідно якої грошові кошти в сумі 600 гривень визнано речовим доказом в кримінальному провадженні;
- постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання його до кримінального провадження від 08.11.2016 року, згідно якої автомобіль «Москвич 412» зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності вважає їх достатніми для прийняття відповідного рішення по справі.

Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Суд находить вину ОСОБА_3 повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, поєднана з проникненням у сховище.

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Поширеною в юридичній літературі є позиція, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або за відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматись від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, направленість його умислу, ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинуваченого, в тому числі і після вчинення злочину, та сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене обвинуваченим свідчать про спрямованість його умислу на крадіжку, поєднану з проникненням у сховище.
Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_3 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків від вказаних дій та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у сховище.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч.2 ст.50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ч.5 ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, громадянин України, має неповну середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра перебуває з 1994 року з діагнозом легка розумова відсталість, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше перебував на обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю (з 2008 року) та був знятий з обліку із засудженням, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку, офіційно не працевлаштований, невійськовозобов`язаний, проживає за місцем реєстрації, де характеризується задовільно.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 241 від 21.03.2017 року ОСОБА_3 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості з порушеними формами поведінки. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_3 перебував в стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_3 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Лозівським міськрайонним відділом з питань пробації, в складанні якої брав участь ОСОБА_3 згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, є високим. Орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умов здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, передбачених п.2 ч.3 ст.76 КК України.

З урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , часткового добровільного відшкодування обвинуваченим завданих збитків потерпілому у сумі 1000 гривень, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, з врахуванням принципу справедливості, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України, призначає обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.3 ст.185 КК України та доходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства на певний строк. Оскільки саме таке покарання на думку суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
До вступу вироку в законну силу, обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 10.03.2021 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину №113/86 від 10.03.2021 року.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_15 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 10.03.2021 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину №113/86 від 10.03.2021 року.

Речові докази по справі:

- 2 пакети НДЕКЦ з насінням соняшнику марки «Сальза», які згідно квитанції №000207 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області, повернути потерпілому ОСОБА_6 ;
- грошові кошти в сумі 600 гривень, повернути ОСОБА_13 ;
- автомобіль «Москвич 412» зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1 вважати повернутим ОСОБА_10 згідно зберігальної розписки.

Долю речових доказів вирішити після вступу вироку в законну силу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1