Провадження № 11-сс/4823/263/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула в порядку письмового апеляційного провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про незаконне позбавлення свободи при відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Таке рішення суду обґрунтоване тим, що вирішення судом першої інстанції у вироку питання щодо запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили не суперечить змісту ч.4 ст. 374 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник - адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, як таку що не відповідає вимогам КПК, та задовольнити скаргу на незаконне утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, звільнивши його з-під варти негайно.

Апелянт стверджує, що оскільки вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2021 року не набрав законної сили, тому застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави є чинним, а утримання ОСОБА_6 під вартою є незаконним. Тобто, на переконання адвоката, на даний час до обвинуваченого застосовано одночасно два запобіжні заходи у вигляді застави та у вигляді тримання під вартою.

Посилаючись на положення ч.1, ч.2 ст. 532, ч.1, ч.2 ст. 535 КПК України, автор скарги підкреслює, що КПК не передбачає набрання законної сили окремої частини вироку суду, а у зв`язку з подачею апеляційної скарги вирок суду першої інстанції не набрав законної сили, тому за відсутності розпорядження суду його виконання суперечить вказаним вище положенням.

За таких підстав, на думку захисника, на даний час обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у одному й тому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи вимоги ч.3 ст. 206 КПК України, зазначає адвокат, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

До розгляду справи по суті на адресу апеляційного суду надійшла заява адвоката ОСОБА_5 , в якій він, у зв`язку з неможливістю особисто прибути в судове засідання, фактично просить розглянути справу в межах поданої апеляційної скарги.

Прокурором у кримінальному провадженні надана заява з проханням здійснювати розгляд справи без участі представника прокуратури у відповідності до вимог ст. 405 КПК України.

Враховуючи, подану прокурором заяву про розгляд справи у його відсутність, а також нез`явлення апелянта на розгляд справи, апеляційний суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, ухвалює рішення за результатами письмового провадження. Вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Статтею 12 КПК України визначено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією апеляційного суду, вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.01.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Цим вироком обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, ухвалено взяти його під варту з зали суду негайно.

При цьому зазначеним вироком суду внесена у рамках даного кримінального провадження застава відносно засудженого ОСОБА_6 повернута заставодавцям.

18.01.2021р. Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області направлено Ніжинському РВП в Чернігівській області копію вироку для виконання в частині застосуваннящодо засудженого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також взяття останнього під варту.

Відповідно до протоколу затримання особи, засудженої за вчинення злочину на підставі вироку суду, складеного 25.05.2021 ст. о/у ВКП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 відносно ОСОБА_6 , останній 24.05.2021 року затриманий на підставі вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.01.2021.

Згідно повідомлення Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 з 26.05.2021 року утримується в установі, станом на 24.06.2021 року матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді Чернігівського апеляційного суду.

Таким чином, як вірно встановив слідчий суддя районного суду, у даному випадку фактично має місце звернення в порядку ст.206 КПК України на стадії апеляційного оскарження вироку суду.

Відповідно до положень ст. 374 КПК України вирок суду має містити рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема щодо запобіжного заходу. Виходячи з наведеної правової конструкції статті 374 КПК України, у вироку суду щодо ОСОБА_6 вказаний конкретний, обумовлений часовими рамками строк тримання його під вартою, а саме: до набрання вироком законної сили, що узгоджується з принципом правової визначеності, який є загальною ідеєю Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та верховенством права і з огляду на ст.115 КПК України, якою передбачено обчислення строків, встановлених цим Кодексом не тільки годинами, днями і місяцями, але й вказівкою на подію (в даному випадку дату набрання вироком законної сили), що не суперечить принципу законності. Європейський суд з прав людини в рішенні «Руслан Яковенко проти України» від 04 червня 2015 року (пункт 46), зазначив, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити.

Особа засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції. У такому випадку контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті коли виникають нові обставини.

Ураховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним законом покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, належним чином перевірив доводи скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незаконності тримання його під вартою, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 перебуває під вартою на підставі судового рішення. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що до повноважень слідчого судді не входить надавати оцінку судовому рішенню, на підставі якого особа тримається під вартою, питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою розглядається судом, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, та слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги захисника.

Отже, враховуючи всі обставини, реалізуючи свої дискреційні повноваження, судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, з яким беззаперечно погоджується апеляційний суд та вважає, що в даному випадку посилання захисника на те, що обвинувачений утримується під вартою без судового рішення, яке набрало законної сили, є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про незаконне позбавлення свободи при відсутності судового рішення, яке набрало законної сили залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4