Справа № 463/4372/21
Провадження № 1-кс/463/3962/21
У Х В А Л А
про відмову у задоволенні заяви
про відвід судді

14 червня 2021 р. Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

в провадженні слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 перебувають матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

10 червня 2021 року скаржником ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено усний відвід слідчому судді ОСОБА_4 від розгляду вищезазначеної скарги.
Подану заяву мотивує тим, що слідчим суддею ОСОБА_4 порушено принцип неупередженості, оскільки йому було відмовлено у задоволенні клопотання про доставку безпосередньо до залу судового засідання для прийняття участі у розгляді скарги та позбавлено права на захист.
Заявник ОСОБА_3 знаходиться у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)», а тому розгляд заяви було призначено у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції між Личаківським районним судом м.Львова та ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№ 40)».
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 заяву підтримав, просить таку задовольнити. Додатково зазначив, що слідчий суддя ОСОБА_4 порушив його конституційні права, в тому числі і право на захист. Також слідчий суддя відмовляє йому у задоволенні клопотання про доставку безпосередньо до залу судового засідання для прийняття участі у розгляді скарги.
Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливим розглянути заяву про відвід за її відсутності.
Заслухавши думку заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, заяву про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, дізнавачу, захиснику, представнику, експерту, представнику персоналу органу пробації, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового засідання може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Статтею 75 КПК України, закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.
За результатами проведеного судового розгляду, суд, перевіривши доводи заяви про відвід, приходить до висновку, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не підлягає до задоволення, у зв`язку з відсутністю законних підстав (обставин), передбачених ст.75 КПК України, які б виключали можливість участі слідчого судді ОСОБА_4 у розгляді справи № 463/4372/21 (провадження № 1-кс/463/2753/21) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18).

Як вбачається із заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 , у ній не вказано жодної із вищезазначених обставин для відводу судді, у заяві не викладено обставин, які свідчать про упередженість або зацікавленість слідчого судді у розгляді даної скарги. При цьому, заявник не погоджується з процесуальними рішеннями, прийнятими слідчим суддею під час розгляду скарги, що не може бути безумовною підставою для відводу судді.
Враховуючи вищенаведене, оскільки перелік підстав для відводу судді є вичерпним, однак заявником не зазначено жодної обставини, яка б свідчила про необ`єктивність чи упередженість слідчого судді, мотиви зазначені останнім не передбачені положеннями ст.75 КПК України, а тому у задоволенні усної заяви про відвід слідчого судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_4 від розгляду скарги № 463/4372/21 (провадження № 1-кс/463/2753/21) ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1