Номер провадження: 11-сс/813/941/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у кримінальному провадженні №0001266 від 10.11.2020 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Онилове Фрунзівського району Одеської області, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.303 КК України, -

встановив:
З представлених в апеляційний суд матеріалів вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0001266 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2020 року за ознаками злочину, передбаченому ч.2 ст.303 КК України, за наступних обставин.

У період часу з початку 2020 року, більш точні дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, по 03.06.2021 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи єдиний протиправний умисел, спрямований на незаконне збагачення, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , попередньо розподілили між собою ролі та займалися сутенерством, вчиняючи дії по забезпеченню заняття проституцією невстановлених на теперішній час повій, у квартирі що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , при наступних обставинах.
ОСОБА_10 , згідно визначеної для себе ролі, виконувала функції «керівника» - здійснювала підбір приміщень, зручних для організації місць розпусти та забезпечувала їх функціонування, яке полягало у сплаті орендної плати за користування приміщеннями, наданні рекламних оголошень у мережі Інтернет, здійснювала підбір жінок із привабливою зовнішністю, які надавали добровільну згоду на зайняття проституцією, приймала замовлення від клієнтів та супроводжувала повію на адресу замовника, контролювала її поведінку та час проведений із клієнтом, отримувала грошові кошти за надані повією послуги інтимного характеру.
ОСОБА_11 згідно відведеної їй ролі, виконувала функції «адміністратора» салону інтимних послуг, які полягали у наданні рекламних оголошень про надання сексуальних послуг повіями у мережі Інтернет на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 , прийманні замовлень від клієнтів, підборі повій та проведення із зацікавленими особами співбесіди, під час якої розповідала про умови «роботи», які були визначені ОСОБА_10 , обговорювала прибуток, від вартості наданих послуг інтимного характеру та інші обставини пов`язані з наданням сексуальних послуг.
У свою чергу, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 виконували функцію «водіїв» (помічників), шляхом забезпечення транспортом та здійснення доставлення повії до замовника, відвернення від насильства чи обману з боку клієнта, контролювали час проведений повією з клієнтом та отримання грошей, за надані нею послуги сексуального характеру, які в розподіляли зазначені кошти між усіма учасниками протиправної діяльності.
Так, починаючи з початку 2020 року, більш точний час під час досудового слідства встановити не виявилося можливим, за оголошенням із пропозицією роботи, під якою заздалегідь малося на увазі заняття проституцією, розміщеними ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в мережі Інтернет, зателефонували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, яким у розмові ОСОБА_10 та ОСОБА_11 повідомили, що для них є пропозиція високооплачуваної роботи, яка полягала у надані сексуальних послуг за грошову винагороду та запрошено їх на співбесіду. Після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи прибули на співбесіду в приміщення місця розпусти, де їх зустріли ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діючи за попередньою змовою під час спілкування із останніми домовилися про наданням сексуальних послуг за грошову винагороду, тобто проституцією, під їх сутенерством.
У подальшому, в салоні інтимних послуг за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи стали очікувати клієнтів, відповідно до графіку надання сексуальних послуг.
Надалі, 13.05.2021 року, о 19:57 год., ОСОБА_16 , який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину, зателефонував на мобільний телефон НОМЕР_1 , на дзвінок якого відповіла невстановлена особа жіночої статті та повідомила, про можливість отримати сексуальні послуги за грошові кошти з розрахунку у розмірі 2700 гривень за годину без врахування додаткових послуг, та о 19:09 на мобільний телефон ОСОБА_16 через мобільний додаток «Viber» з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 надійшли фото осіб жіночої статті у білизні.
Домовившись про можливість прибуття повії для надання інтимних послуг до готелю «SOVA» за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 14, цього ж дня, приблизно о 19:57 годині ОСОБА_16 , знаходячись біля будівлі готелю «SOVA», зустрів автомобіль Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_9 із ОСОБА_10 на передньому пасажирському сидінні, з заднього пасажирського сидіння якого виходить невстановлена на теперішній час жінка та прямують до готельного номеру із ОСОБА_16 , який на виконання домовленості передав невстановленій на теперішній час повії грошові кошти у розмірі 3200 гривень, за які остання надала йому сексуальні послуги протягом однієї години.
Отримані від ОСОБА_16 грошові кошти невстановлена досудовим розслідуванням повія передала ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які в подальшому частину грошових коштів передали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , розподіливши між усіма учасниками групи.
В подальшому, 23.05.2021 року, о 17:36 год., ОСОБА_17 який діяв на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину, зателефонував на мобільний телефон НОМЕР_1 , на дзвінок якого відповіла невстановлена особа жіночої статті та повідомила, про можливість отримати сексуальні послуги за грошові кошти з розрахунку у розмірі 100 доларів США за годину без врахування додаткових послуг, та о 17:39 на мобільний телефон ОСОБА_17 через мобільний додаток «Viber» з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 надійшли фото осіб жіночої статті у білизні.
Домовившись про можливість прибуття повії для надання інтимних послуг до готелю «SOVA» за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 14, цього ж дня, приблизно о 18:44 годині ОСОБА_16 , знаходячись біля будівлі готелю «SOVA», зустрічає автомобіль Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_12 із ОСОБА_10 на передньому пасажирському сидінні, з заднього пасажирського сидіння якого виходить невстановлена на теперішній час повія та прямують до готельного номеру із ОСОБА_17 , та на виконання домовленості передає грошові кошти у розмірі 3300 гривень, за які остання надали йому сексуальні послуги протягом однієї години.
Отримані від ОСОБА_17 , грошові кошти невстановлена досудовим розслідуванням повія передала ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які в подальшому частину грошових коштів передали ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , розподіливши між усіма учасниками групи.
В подальшому, 03.06.2021 року, у різний час, ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , які діяли на підставі постанови прокурора про контроль за вчиненням злочину, зателефонували на мобільний телефон НОМЕР_1 , на дзвінки відповіла ОСОБА_10 та повідомила про можливість отримати сексуальні послуги за грошові кошти з розрахунку у розмірі 100 доларів США за годину без врахування додаткових послуг, згодом на мобільні телефони ОСОБА_18 та ОСОБА_16 , через мобільний додаток «Viber», з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , надійшли фото осіб жіночої статті у білизні.
Домовившись про можливість прибуття повій для надання інтимних послуг, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на автомобілі Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_9 прибули до готелю «SOVA» за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 14, де ОСОБА_14 зустрілась з ОСОБА_18 у готельному номері № НОМЕР_3 та за грошові кошти у розмірі 3300 гривень надала йому сексуальні протягом однієї години.
У той час, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 разом з ОСОБА_15 на автомобілі Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_9 попрямували до готелю «Улисс», розташований за адресою: м. Одеса, вул. Довга, 106, де ОСОБА_15 зустрілась з ОСОБА_16 , який передав їй, згідно попередній домовленості, грошові кошти у розмірі 3300 гривень за надання сексуальних послуг. ОСОБА_15 отримані від ОСОБА_16 грошові кошти передала ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які очікували її в автомобілі. Після цього, ОСОБА_15 разом з ОСОБА_16 направились до готельного номеру, де ОСОБА_15 надала ОСОБА_16 сексуальні послуги протягом однієї години.
Після отримання грошових коштів від ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на автомобілі Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 попрямували до ОСОБА_10 , яка знаходилась за адресою: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, 37-х, та разом з ОСОБА_10 повернулись до готелю «Улисс», де стали чекати ОСОБА_15 , та разом з нею попрямували до готелю «SOVA» де стали чекати ОСОБА_14 .. ОСОБА_14 після надання сексуальних послуг ОСОБА_18 повернулася до автомобілю Nissan Qashqai, державний номер НОМЕР_2 , де отриманні за надання сексуальних послуг від ОСОБА_18 грошові кошти у розмірі 3300 гривень передала ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .
Отримані від ОСОБА_15 та ОСОБА_14 грошові кошти ОСОБА_10 розподілила між всіма учасниками групи, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_19 .

Дані про вчинення вказаних злочинів, передбаченому ч.2 ст.303 КК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001266 від 10.11.2020 року.

03.06.2021 року ОСОБА_9 затримано, в порядку ст.208 КПК України.
04.06.2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України.
04.06.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування останнього від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; скоєння підозрюваним іншого кримінального правопорушення; які обґрунтовують обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді клопотання про обрання запобіжного заходу задоволено та відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, до 01.08.2021 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу застави у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 181 600 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот) грн.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про необґрунтованість ухвали, з огляду на відсутність ризиків. Захисник ОСОБА_7 подав письмові пояснення в яких посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, стверджує, що ризики для застосування найсуворішого запобіжного заходу не доведені, підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, здійснювати тиск на інших підозрюваних чи свідків по кримінальному провадженню. Захисник ОСОБА_7 стверджує, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинами справи та матеріалами кримінального провадження. Сторона захисту просить скасувати ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави, посилаючись на те, що інкриміновані злочини не направлені проти життя та здоров`я, матеріальна шкода відсутня, підозрюваний визнає свою вину, розкаюється, працевлаштований, є раніше не судимим та має місце мешкання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час апеляційного розгляду; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд дійшов до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч.2 ст.303 КК України, тяжкістю покарання яке загрожує останньому в разі визнання його винуватим, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, чи може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахував дані про особу підозрюваного.
З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.
Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема: протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину; протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 25.05.2021 року; протокол огляду та вручення грошових коштів від 19.05.2021 року, протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 19.05.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 28.05.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 25.05.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 27.05.2021 року; протокол про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 07.04.2021 року; протоколи за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуального спостереження за особою з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження у публічно доступних місцях, протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії знаття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.06.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 ; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 04.06.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 04.06.2021 року у своїй сукупності, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, зокрема фактом інкримінування підозрюваному тяжких злочинів, що вказує на існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків з метою зміни їх показів, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, що на думку апеляційного суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Сторона захисту не заперечує обґрунтованість підозри.

Апеляційний суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_9 підозри у вчиненні інкримінованих йому дій.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_9 від органу досудового розслідування та суду, апеляційний суд враховує те, що він є неодруженим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, законних джерел отримання доходу та міцних соціальних зв`язків не має, на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.303 КК України, який у відповідності до ст.12 КК, є тяжким. Санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_9 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

За результатами апеляційного розгляду, суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_9 на свідків, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному злочину, його специфіку, корисливий характер, дані про особу підозрюваного, відповідно до яких останній офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_9 може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, вчинити інше кримінальне правопорушення, про що вірно зазначено в оскарженій ухвалі.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та на законних підставах визначив розмір застави, як альтернативу запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Визначений розмір застави не перевищує розміру, встановленого положеннями п.2 ч.5 ст.182 КПК, та на думку апеляційного суду, такий розмір застави здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої ОСОБА_9 підозри у вчиненні тяжкого злочину, апеляційний суд вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості підозри оголошеної ОСОБА_9 .
Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.
Твердження захисника щодо можливості застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є неспроможними, оскільки суду не було надано документів, які б підтверджували наявність у останнього міцних соціальних зв`язків та місця проживання. При цьому, договір найму житлового приміщення, який укладений фактично за місяць до затримання, що наданий захисником на підтвердження постійного місця проживання ОСОБА_9 , апеляційним судом не може бути взятий до уваги, оскільки він не відповідає вимогам цивільного законодавства та не посвідчений у встановленому законом порядку.
Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно того, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше не судимий, визнає свою вину, інкримінований злочин не був направлений проти життя та здоров`я особи, матеріальна шкода відсутня.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду; здійснення незаконного впливу на свідків; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначеним розміром застави.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні тяжких злочинів, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.06.2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001266 від 10.11.2020 року обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4