ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1236/20
УХВАЛА

"13" липня 2021 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., за участю секретаря судового засідання

Клисак Н.Г., прокурора Сухомлин В.В.., захисника Фесюк Ю.О., обвинуваченого ОСОБА_1 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , обвинуваченого по ст. 152 ч.4, 309 ч.1 КК України

В С Т А Н О В И В

В судовому засіданні надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_1 з посиланням на те, що органами досудового слідства він обвинувачується за ч. 4 ст. 152 КК України, як зґвалтування, вчинено щодо особи, яка не досягла 14 років, відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та по ст. 309 ч.1 КК України, як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

19.07.2020 року ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення.

19.07.2020 ОСОБА_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Під час досудового розслідування 20.07.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Петриківського районного суду обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 вересня 2020 року.

Ухвалою Петриківського районного суду від 15.09.2020 року ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 01 серпня 2021 року.

Посилаючись на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні особливо тяжкого злочину проти малолітньої особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 10 до 15 років, та з метою уникнення покарання ОСОБА_1 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, чи вчинити інше кримінальне правопорушення, робити вплив на потерпілого та свідків, прокурор вважає продовжити обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 була 15.09.2020 року допитана в закритому судовому засіданні, просила винести покарання ОСОБА_1 на погляд суду і заперечувала проти зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в подальшому просила розглядати справу у її відсутність та відсутність її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_1 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати йому домашній арешт в АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації з посиланням на те, що на досудовому слідстві слідчим суддею Петриківського суду Говорухою В.О. було порушено законодавство про проведення обшуку без сторони захисту, а адвокат Попов В.А. не надав йому кваліфіковану правову допомогу. Просив змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого Фесюк Ю.О. підтримав думку підзахисного, просив обрати цілодобовий домашній арешт в АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації, посилаючись на припущення прокурора щодо участі ОСОБА_5 в скоєнні вказаних правопорушень і на тривалість тримання підзахисного під вартою.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Під час розгляду клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_1 зможе незаконно вплинути на свідків та малолітнього потерпілого ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки та за який, в разі визнання його винуватим, може бути засудженим до позбавлення волі на тривалий термін.

У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_1 та захисника Фесюк Ю.О. про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також його твердження, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились суд вважає безпідставними. При розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1 , його можливість переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілого, суд вважає, що не може бути застосований запобіжний захід до ОСОБА_1 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, який притягувався раніше до кримінальної відповідальності, його сімейний стан, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, суд вважає продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Суд вважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, що дає теж підстави для продовження ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого

ч. 4 ст. 152 КК , 309 ч.1 України продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 13 липня 2021 року до 10 вересня 2021 року.

Для утримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_1 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя І. М. Іщенко