Провадження № 1-кс/947/2177/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001323 від 28.11.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.
Досудовим розслідуванням установлено, що 28.11.2020 приблизно о 02.30 годині водій ОСОБА_5 грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 12.1.; 12.4. 12.9 б) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п. 12.9. «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.412.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».
Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (0,95%о етилового спирту), тим самим позбавивши себе можливості адекватно сприймати навколишню дорожню обстановку, своєчасно реагувати на її зміну та контролювати рух транспортного засобу, керуючи автомобілем «BMW 320», номерний знак НОМЕР_1 , рухався у темний час доби по асфальтованому сухому дорожньому покриттю Миколаївської дороги, з боку вулиці Лузанівська у напрямку провулку Академіка Векслера в Суворовському районі міста Одеса, у темний час доби, на освітленій міським вуличним ліхтарним освітленням ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві попутних смуги руху у протилежних напрямках і смугу реверсивного руху по середині, що позначені відповідною горизонтальною дорожньою розміткою і дорожніми знаками, у правій смузі свого напрямку руху, зі швидкістю близько 90-110 км/год (фактична швидкість руху автомобіля органами досудового розслідування на даний час не встановлена).
Проїжджаючи в районі будинку № 275 по Миколаївській дорозі, де проїзна частина має заокруглення дороги ліворуч, водій ОСОБА_5 , рухаючись із значним перевищенням дозволеної в населеному пункті швидкості руху на ділянці проїзної частини, яка потребувала від нього особливої уваги, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.
Отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразились у наявності попереду крутого повороту ліворуч, водій ОСОБА_5 , перед в`їздом у заокруглення дороги, своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу для безпечного проїзду цієї ділянки, рухаючись з перевищенням більше ніж удвічі допустимої швидкості руху, не переконався, що своїми діями він не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху у тому числі і пасажиру свого транспортного засобу ОСОБА_8 .
Як наслідок, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, водій ОСОБА_5 на заокругленні дороги не впорався з керуванням і допустив занос задньої частини автомобіля «BMW 320», номерний знак НОМЕР_1 , що призвело до втрати курсової стійкості транспортного засобу, некерованого його виїзду на зустрічну половину проїзної частини, з подальшим виїздом за межі проїзної частини, через бордюрний камінь, і наїздом правим бортом на перешкоду залізобетонну опору ліній електромереж.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «BMW320», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула у приймальному відділенні КНП «ООКЛ» ООР.
Отже, водій автомобіля «BMW 320», номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 2.9. а); 12.1.; 12.4. 12.9 б) Правил дорожнього руху, гарантовано мав технічну можливість запобігти ДТП і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди.
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що підставою для продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є ризики, які у відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу та до теперішнього часу не змінились. Крім того, продовження строку дії обов`язків обумовлюється необхідність проведення ряду процесуальних дій.
2. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечувала проти задоволення та просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказавши, що підозрюваний хворіє, відшкодовує шкоду потерпілим, ризики відсутні.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
21.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey), слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.
Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 24.12.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 21.02.2021 року.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішення питання щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, те, що кримінальне правопорушення призвело до загибелі людини та поставило під загрозу життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній не одружений, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
З приводу продовження існування ризику можливого незаконного впливу на свідка ОСОБА_9 в рамках даного кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), слідчий суддя враховує, що матеріали кримінального провадження містять анкетні дані свідка, враховуючи те, що на показах свідка на теперішній час ґрунтується обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри, слідчий суддя приходить до переконання, що продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може незаконного впливати на свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності, який хоч і допитаний на стадії досудового розслідування, однак під впливом підозрюваного може змінити показання під час судового розгляду.
Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
4.3. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, метою і підставою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є необхідність запобігання ризикам, а також виконання ряду процесуальних дій в рамках даного кримінального провадження.
Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 року, строк досудового розслідування кримінального провадження №0001323 від 28.11.2020 року було продовжено до 21.04.2021 року, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування, необхідно виконати ряд процесуальних дій, а саме: завершити виконання судової автотехнічної експертизи перевірки технічного стану транспортного засобу, проведення якої доручено експертам Одеського НДІСЕ, отримати висновок експертизи і долучити його до матеріалів кримінального провадження; завершити виконання судової автотехнічної експертизи з дослідження обставин і механізму ДТП, проведення якої доручено експертам Одеського НДІСЕ, отримати висновок експертизи і долучити його до матеріалів кримінального провадження; завершити виконання судово-медичної експертизи встановлення причини смерті ОСОБА_8 , проведення якої доручено експертам Суворовського відділення Одеського обласного бюро СМЕ, отримати висновок експертизи і долучити його до матеріалів кримінального провадження; з урахуванням зібраних доказів у провадженні прийняти рішення щодо необхідності зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_5 ; допитати підозрюваного ОСОБА_5 , з урахуванням зміненої йому підозри; звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 ; виконати вимоги, передбачені ст. ст. 290, 291 КПК України, а саме: відкрити матеріали іншій стороні, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відтак, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим з огляду на те, що підозрюваний не має місця постійної роботи, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом продовження дії відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
Враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.177, 182, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001323 від 28.11.2020 року - задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 30 (тридцять) днів, до 20.03.2021 року, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1