Суддя ОСОБА_1 .
Справа № 644/3224/21
Провадження № 1-в/644/274/21
УХВАЛА
Іменем України

17 травня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові подання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янська, Харківської області, громадянина України, раніше судимого/,

Засудженого 07.12.2018 року вироком Краснолиманського міського суду Донецької області за ч.2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна;
засудженого 19.06.2019 року вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області за ч.2 ст. 186 до 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Відбуває покарання в Харківській виправній колонії №43, початок строку відбуття покарання 04.01.2017 року, кінець строку відбуття покарання 20.08.2021 року, -
-про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення, посилаючись на те, що він відбув більше ніж 2/3 покарання, довів своє виправлення, має заохочення, не має стягнень, характеризується позитивно, приймає активну участь у виховних заходах та роботах пов`язаних з благоустроєм установи, має стійкі соціальні зв`язки на волі, зробив певні висновки, бажає повернутися до повноцінного життя на волі.
Прокурор у судовому засіданні вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.
Представник ХВК №43 у судове засідання не з`явився, про день та час слуання справи повідомлені належним чином.
Засуджений у клопотанні просив задовольнити клопотання, та розглянути клопотання за його відсутності.
Суд, вислухавши прокурора, дослідивши матеріали особової справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно ст.81 ч.2 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`якою" головною умовою при прийнятті судом рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі. А добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, проявів ініціативи і так далі.
В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.
Хоча ст.81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про його особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, однак висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.12.2018 року визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього майна яке є його власністю. Строк покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 та взяття його під варту по день набрання вироком законної сили за два дні терміну відбуття покарання. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 18.05.2020 року вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.12.2018 року залишено без змін. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04 січня 2017 року по 18 травня 2020 року включно.
Вирок набрав законної сили 18.05.2020 року.
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.06.2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.12.2019 року закрито апеляційне провадження.
Вирок набрав законної сили 24.12.2019 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 02.12.2020 року клопотання начальника Державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» про вирішення питання про порядок застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_4 задоволено.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.06.2019 року, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.12.2018 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього майна яке є його власністю.
Строк покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 та взяття його під варту, тобто з 04 січня 2017 року.
Ухвала набрала законної сили 10.12.2020 року.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 24.12.2020 року клопотання начальника державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» про роз`яснення ухвали Орджонікідзевського районного суду від 02.12.2020 року задоволено.
Роз`яснено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.12.2020 року на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.06.2019 року, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.12.2018 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього майна яке є його власністю. Строк покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 та взяття його під варту, тобто з 04 січня 2017 року.
В іншій частині вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.06.2019 року, вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 07.12.2018 року та ухвала Донецького апеляційного суду від 18.05.2020 року, якою на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04 січня 2017 року по 18 травня 2020 року включно, залишаються без змін та підлягають обов`язковому виконанню.
Ухвала набрала законної сили 04.01.2021 року.
Станом на 17.05.2021 року невідбутий строк покарання засудженого ОСОБА_4 становить 3 місяці 3 дні.
Досліджуючи дані про особу засудженого, що містяться в його особовій справі, характеристиці, довідці про заохочення, суд встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений мав пасивну форму поведінки, що полягала в утриманні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки.
Засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.01.2017 року. Згідно характеристики під час тримання в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» допустив три порушення режиму тримання, за що його було три рази притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення двох доган та однієї суворої догани. Два стягнення є погашеними у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 22.10.2020 року відбуває покарання в Харківській виправній колонії (№43).
Згідно до характеристики, затвердженої начальником колонії 20.01.2021 року, за час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не має. До виконання передбаченим законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконанння не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
З витягу з протоколу №3 засідання комісії ДУ ХВК №43 від 20.01.2017 року було вирішено не направляти матеріали до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , оскільки він не довів своє виправлення. Повторно розглянути питання про можливість застосування ст. 81 КК України не раніше ніж через 12 місяців. (а.с. 128 особової справи.)
Згідно з витягу з протоколу №26 від 19.03.2021 року до ОСОБА_4 за сумлінну поведінку, ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, застосовано захід заохочення подяка.
За змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.
Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно статті 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Таким чином, суду не надано доказів тому, що засуджений ОСОБА_4 своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів своє виправлення, а тому в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд відмовляє
Керуючись ст. 537-539 КПК України, ст.81 КК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк - відмовити
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 17.05.2021 року.

Суддя ОСОБА_1