Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

27 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
особи, яка подала заяву про реабілітацію померлого ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги особи, яка подала заяву про реабілітацію померлого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Острозького районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року, у кримінальному провадженні №0000691 від 11 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК Українию,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 02 лютого 2021 року, кримінальне провадженнями №0000691 від 11 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрито, у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_9 ..
Водночас вказаним судовим рішенням провадження по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди - закрито у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_9 .
Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.
Цією ухвалою встановлено винуватість ОСОБА_9 у тому, що він 11.08.2015 перебуваючи на подвір`ї господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до знайомого йому ОСОБА_10 у ході розмови з яким, через особисту неприязнь, вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.
Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_9 11.08.2015, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи на вказаному подвір`ї кулаком лівої руки, наніс один удар в область правої частини скроні голови ОСОБА_10 ..
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_9 , у потерпілого
ОСОБА_10 виникло тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, що за висновком судово-медичної експертизи, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

В апеляційній скарзі особа, яка подала заяву про реабілітацію померлого - ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрити.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на те, що покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дані ними під час досудового розслідування суперечать їх показам даними ними в судовому засіданні.
Доводить, що неналежним доказом вини є і висновок експерта №131 від 08.09.2015 року в частині встановлення ймовірного механізму виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_10 , оскільки вказаний висновок зроблений на непослідовних та неналежних показах свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .
При проведені досудового розслідування мали місце істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що виразились у проведенні процесуальних та слідчих дій, а також у прийнятті процесуальних рішень, а саме, продовження строків досудового розслідування та складенні нового обвинувального акта, поза межами відновленого досудового розслідування, без внесення про це відомостей до ЄРДР, а тому, обвинувальний акт від 27 травня 2016 року в розумінні ст.283 КПК України, не може вважатись таким, що є завершальною стадією досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000691, яким особі пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки таке відновлено не було.

Захисник-адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, з підстав, аналогічних викладеним в апеляційній скарзі особи, яка подала заяву про реабілітацію померлого - ОСОБА_6 просить суд скасувати цю ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_13 та особи, яка подала заяву про реабілітацію померлого - ОСОБА_6 на підтримання своїх апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_4 та представника потерпілого-адвоката ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Як передбачено частиною 3 цієї статті, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Проте, ставлячи вимогу про скасування ухвали суду та закриття кримінального провадження, стороною захисту не було заявлено клопотання про повторне дослідження доказів із зазначенням підстав для такого дослідження.
Отже, в силу вимог ч.3 ст.404 КПК, колегія суддів приймає до уваги докази, безпосередньо досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, не даючи їм іншої оцінки, ніж надав місцевий суд.

Статтею 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст.94 КПК, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Ухвалюючи вказану ухвалу, суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону, а його висновки щодо встановлення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за викладених у ухвалі обставин ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні та належно оцінених судом.

Так, допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 вказав, що 11.08.2015 року близько 19 години він знаходився за місцем свого проживання. Оскільки у нього були відкриті вікна, то він почув, крики на вулиці і відразу вийшов із будинку та почув, що через вулицю сваряться сусіди, за адресою: АДРЕСА_1 . Він підійшов до території даного господарства та побачив, що на подвір`ї знаходяться його сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та між ними відбувається конфлікт. Він знаходився на вулиці навпроти вказаного господарства і через фіртку, що була в той момент відчинена, побачив, як під час конфлікту, ОСОБА_9 взяв руками за руки ОСОБА_10 та притягнув до себе, після чого лівою рукою ОСОБА_9 наніс один удар в передню частину голови ОСОБА_10 .. Він зайшов на територію даного господарства, в той момент ОСОБА_9 виходив, а ОСОБА_10 підводився із землі, оскільки після отриманого удару впав.
Показання свідка ОСОБА_12 щодо нанесення потерпілому ОСОБА_10 одного удару, в результаті чого йому було спричинено легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема з показаннями свідків ОСОБА_11 , а також з письмовими доказами у провадженні - протоколами слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_10 , свідком ОСОБА_12 , з свідком ОСОБА_11 ..
При цьому висновком експерта №134 від 08 вересня 2015 року встановлено, що у ОСОБА_10 наявне легке тілесне ушкодження, яке виникло не менше як від одного травматичного впливу тупого(их) предмету(ів).

Щодо доводів сторони захисту стосовно того, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , дані ними під час досудового розслідування суперечать їх показам даними ними в судовому засіданні, то слід зазначити, що згідно ст.23, ст.95 КПК суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому або посилатись на них. Тому судом першої інстанції і покладено в основу ухвали показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які дані ними безпосередньо в судовому засіданні.

Також не знайшли свого підтвердження доводи захисту щодо того, що при проведені досудового розслідування мали місце істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: продовження строків досудового розслідування та складенні нового обвинувального акта, поза межами відновленого досудового розслідування, без внесення про це відомостей до ЄРДР то вказані доводи також є безпідставними виходячи з наступного.
Так, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 надійшов до суду 30.05.2016, за ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 03.08.2016 призначено новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, ухвалою цього апеляційного суду від 13.10.2016 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000691 від 11.08.2015 направлено до розгляду до Демидівського районного суду Рівненської області, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 05.01.2017 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 направлено на розгляд до Млинівського районного суду Рівненської області. За ухвалою від 04.02.2019 Млинівського районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000691 від 11.08.2015 повернуто прокурору, однак ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02.04.2019 було скасовано ухвалу від 04.02.2019, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 призначено до нового розгляду у суді першої інстанції. Згоодм, ухвалою Рівненського апеляційного суду від 02.05.2019 визначено підсудність цього кримінального Острозькому районному суду Рівненської області.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою, ухваленою з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для її зміни скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Острозького районного суду від 02 лютого 2021 року у кримінальному провадженні №0000691 від 02 лютого 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги особи, яка подала заяву про реабілітацію померлого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3