Справа №523/4260/21
Провадження №1-кс/523/1107/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 м.Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 по кримінальному провадженню № 0000337, -
ВСТАНОВИВ:
16.03.2021 року до суду надійшло клопотання про арешт майна.
СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального правопорушення за № 0000337 від 09.03.2021 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України.

Згідно клопотання, невстановлені особи в невстановлений період часу, шахрайським шляхом, намагаються заволодіти нерухомим майном а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337 від 09.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що з 30.08.2005 року нерухоме майно а саме квартира АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , яким в подальшому був оформлений іпотечний договір № 2459, строк виконання основного зобов`язання складає 02.08.2025. Однак, 22.02.2021 року всупереч чинного законодавства, приватним виконавцем Виконавчого округу Одеської області ОСОБА_6 , видана постанова про арешт майна боржника № 64601606, в особі ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно в діях приватного виконавця вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Вбачається, що приватний виконавець не маючи законних підстав вніс недостовірні відомості до Єдиного реєстру нерухомого майна, з метою відчуження майна що належить померлому ОСОБА_5 . Далі, відповідно до листа з фінансової установи АТ «Райфайзенбанк Аваль» всупереч чинного законодавства, а саме ЗУ «Про банківську справу», та ЗУ «Про іпотеку» було нараховував відсотки боржнику ОСОБА_5 1966 року народження, який відповідно однак останній ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Зазначене суперечить чинному законодавству. Крім того, відповідно до ст. 6, 19 Сімейного кодексу України виселення неповнолітніх з квартири є неприпустимо. Наразі за адресою: АДРЕСА_2 наразі проживає малолітні діти, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Участь органів опіки й піклування є обов`язковою при участі в процесі виконання обтяження нерухомого майна в якому проживають малолітні, однак жодного підтвердження повідомлення відповідних органів виконавчої влади не має. В рамках кримінального провадження в якості потерпілої допитана ОСОБА_9 , донька власника квартири ОСОБА_5 , яка пояснила, що її невідомо було про факт отримання батьком іпотеки, в ході відкриття спадкової справи стало відомо, що квартира є заставним майном. Окрім цього, останній стало відомо, що відповідним приватним виконавцем розпочата процедура відчуження приватної власності, що належала її батьку. Таким чином, всупереч чинного законодавства, невстановлені особи намагаються змінити право власності на нерухоме майно на свою користь, всупереч Державному законодавству, що є противоправним діянням та порушує засади Кримінального кодексу України. Відповідно метою арешту майна є збереження та недопущення незаконного відчуження квартири АДРЕСА_1 , що належить покійному ОСОБА_5 яка може бути незаконно відчужено. Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що квартири квартира АДРЕСА_1 , що належить територіальній громаді міста Одеси може бути незаконно відчужена.

Враховуючи те, що нерухоме майно, що належить ОСОБА_5 , може бути незаконно відчужене, з метою збереження та недопущення незаконного відчуження зазначеної квартири, та збереження іі у власності, враховуючи те що надалі майно може бути використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження слідчий просить її арештувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
У судовому засіданні слідчий пояснив, що вказана квартира перебуває у іпотеці як заставне майно по кредитному договору, що засвідчується витягом з реєстру іпотек який доданий до клопотання.
Вказаний факт виключає можливість відчуження квартири, у незаконний спосіб, що спростовує твердження слідчого, та прокурора про наявність ризику відчуження квартири.
Крім того, як пояснив прокурор та слідчий саме державний виконавець намагається заволодіти майном, так як виніс постанову про арешт майна боржника. З цього приводу слідчий суддя зазначає, що порядок оскарження дій державного виконавця передбачений ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження» та КАС України, і вказана процедура не має до кримінального провадження жодного відношення.
Проживання неповнолітніх дітей, також виключає можливість відчуження квартири без дозволу Органу опіки.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт квартири, суттєво обмежує права Іпотекодержателя, і не виправдовується потребами досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 98,132,170-173 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання Слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, ОСОБА_4 про арешт майна квартири АДРЕСА_1 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1