Справа № 127/932/21
Провадження №11-кп/801/591/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого :судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2021 року,якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивоване тим, що він позитивно характеризується, режим утримання не порушує, хоча за порушення режиму утримання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочувався адміністрацією установи, став на шлях виправлення. Відбув більше 3/4 строку покарання.

Розглянувши клопотання, суд першої інстанції відмовив в його задоволенні за недоведеності виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати відносно нього ст. 81 КК України, а саме звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. Зазначає, що за час перебування у виправній колонії був працевлаштованим, заохочувався 15 разів, має одне порушення, яке погашено, відбув 3/4 строку покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, міркування прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Висновок суду про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 обґрунтований, відповідає вимогам ст.81 КК України,ч.1 ст.6 КВК України та узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Так, в ході судового розгляду клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування у ДУ «Вінницька ВК (№ 86)» характеризується негативно, за порушення режиму утримання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи заохочувався 14 раз. Працевлаштований, працює днювальним адміністративної будівлі на безоплатній основі, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводить себе ввічливо з метою поблажливого до себе ставлення, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з задовільно, намагається проявляти соціально-корисну ініціативу, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю Ѕ частини строку покарання 08.03.2019. Рішенням комісії установи засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, за його власним бажанням. Рішенням комісії установи від 07.04.2020, засудженому задоволено в переведені до дільниці соціальної реабілітації, як особі яка стає на шлях виправлення. Відповідно до ч. 3 ст. 101 КВК України засудженого було переведено з дільниці соціальної реабілітації до дільниці ресоціалізації, так як засуджений злісно порушує режим відбування покарання (пр. № 17 від 01.09.2020).

Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати при умовно достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, враховує і ту обставину, що засуджений ОСОБА_7 раніше звільнявся умовно-достроково, однак в період невідбутого покарання повторно вчинив умисний, корисливий злочин, що говорить про негативне ставлення до своєї поведінки та відсутність бажання ставати на шлях виправлення системно.

Відповідно до доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 , що він є працевлаштованим, заохочувався 15 разів, має стягнення, яке погашено, відбув 3/4 строку покарання, колегія суддів враховує, але цих підстав недостатньо для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4