Суддя ОСОБА_1 .
Провадження № 1-кп/644/86/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченої- ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000030 від 14.04.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України,

в с т а н о в и в:
В судовому засіданні стороною обвинувачення заявлено клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком на 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ухвалою суду від 01.04.2021 року до обвинуваченої ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту строком до 29.05.2021 року. Строк дії вказаної ухвали від 01.04.2021 року, в частині обрання обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу сплинув 29.05.2021 року. На цей час будь-якої міри запобіжного заходу не обрано. Застосування будь-якого запобіжного заходу, у зв`язку із вчиненням особою злочину пов`язано у кожному випадку із обмеженням у тій чи іншій мірі певних прав і свобод особи, зміни звичайного способу життя. Проте, застосований 01.04.2021 року до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, є менш суворим ніж тримання її під вартою. При розгляді справи судом, з урахуванням матеріалів кримінального провадження, не встановлено обставин, які б виключали можливість застосування до ОСОБА_8 домашнього арешту. Ризики, які були враховані судом 01.04.2021 року при обранні ОСОБА_8 запобіжного заходу не змінилися, нових обставин щодо застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченої не з`явилося, тому обрання обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідне для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченої та розгляду обвинувального акту в розумні строки. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, судовий розгляд на цей час не закінчено, не допитані свідки у справі, проте ОСОБА_8 намагалася незаконно вплинути на них з метою відмови від раніше наданих показань, не досліджені матеріали кримінального провадження. У разі застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, остання може продовжити незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення , в яких обвинувачується, що відноситься до ризиків, передбачених п. п. 3, 4, 5 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_8 не має постійного місця проживання у м. Харкові, зареєстрована у м. Слов`янську Донецької області. Неодноразові факти неприбуття її в судові засідання нібито у зв`язку з хворобою, при цьому прийняття нею активної участі в публічних заходах, свідчать про відсутність належної процесуальної поведінки обвинуваченої та її намір до затягування судового розгляду справи.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_5 проти застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту заперечував виходячи із наступного. Зазначив, що поданого стороною клопотання на двох аркушах не достатньо, бо суд має дослідити надані стороною обвинувачення докази та повинен переконатися в обґрунтуванні клопотання. Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини вважав клопотання сторони обвинувачення необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, бо до клопотання не додано жодного доказу, який би підтверджував заявлені прокурором ризики. Ризики повинні підтверджуватися доказами, оцінка ризиків не може бути абстрактною. Жодного разу ОСОБА_8 не порушувала обраного відносно неї запобіжного заходу, а її неявка в судове засідання кожного разу підтверджувалася належними доказами. Клопотання прокурора не містить підтверджень наявності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та подано в порушення вимог ст. 184 КПК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Вважає клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу таким, що не відповідає вимогам КПК, в зв`язку з чим воно не підлягає задоволенню. Клопотання не містить підтвердження наявності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в ньому міститься лише перелік формальних підстав для застосування запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості. Прокурором не наведено та не надано жодного доказу щодо можливості обвинуваченою продовжити незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, як і відсутні докази незаконного впливу обвинуваченою на свідків, оскільки додатки до клопотання відсутні. В клопотанні прокурора взагалі відсутні підстави для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурором не надається жодних доказів про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту просив відмовити. Зазначив, що клопотання сторони обвинувачення не відповідає вимогам КПК України, так, із змісту клопотання вбачається, що сторона обвинувачення ґрунтує свої переконання на припущеннях, воно не містить посилання на матеріали на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризиків. Клопотання не містить підтвердження наявності хоча б одного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, воно обмежено лише переліком стандартних підстав для застосування запобіжного заходу без встановлення їх наявності та обґрунтованості.
Обвинувачена ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, оскільки вона жодного разу не впливала на свідків та не має намір цього робити, а кожен факт її неявки в судове засідання підтверджений документально.
Перевіривши кримінальне провадження, вислухавши думку сторін, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до частини 1, 2 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбачених вказаною статтею.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Так, ухвалою суду від 01.04.2021 року обвинуваченій ОСОБА_8 за клопотанням сторони обвинувачення було обрано запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Дія запобіжного заходу стосовно обвинуваченої закінчилася, на цей час будь-якої міри запобіжного заходу не обрано.
Судом встановлено, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами. Також в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена має реєстрацію в м. Слов`янську Донецької області, де проживає разом із родиною, тобто має міцні соціальні зв`язки, певні захворювання, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Бойченко проти Молдови" від 11 липня 2006 року, одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою. Аналогічна правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у справах "Ранінен проти Фінляндії" від 16 грудня 1997 року, "Александр Макаров проти Росії" від 12 березня 2009 року. У цих рішеннях Суд зауважив, що інформація, надана органом розслідування щодо можливості перешкоджати провадженню, переховуватися від правосуддя, не підкріплювалася жодним доказом.
Тяжкість же вчиненого кримінального правопорушення не є достатнім для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що зазначив Європейський Суд у справі "Мамедова проти Росії" від 01 червня 2006 року. Зокрема, у цій справі Суд відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначено, що остання може продовжити незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак, такі посилання прокурора в порушення ч. 3 ст. 184 КПК України, нічім не обґрунтовані, так як жодних документів які б підтверджували вказані обставини до клопотання надано не було.

Разом з тим, суд враховує, що обвинувачена після спливу строку застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час, з`являлася до кожного судового засідання для розгляду кримінального провадження за її обвинуваченням, за винятком хвороби, про що було надано листки непрацездатності та консультативні висновки лікаря-кардіолога.

Суд також приймає до уваги дані про особу обвинуваченої, яка має родину, постійне місце проживання в м. Слов`янську, раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше. Вказані обставини свідчать про міцність соціальних зв`язків та зниження ризику переховування від суду.

Суд враховує вік обвинуваченої, її стан здоров`я, яка хворіє на сахарний діабет, перебуває на обліку у кардіолога з приводу хвороби серця та потребу подальшого лікування. Наразі ОСОБА_8 обрана депутатом місцевої ради від Слов`янської міської організації Політичної партії «Партія миру та розвитку», працює на підприємстві ПП «Ремстрой» заступником директора, має ряд захворювань,

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Оскільки прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід буде недоцільним для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_8 , суд дійшов висновку про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту та вважає за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, кримінальне провадження у відношенні неї має актуальність та великий суспільний інтерес. Судом беззаперечно враховується характеристика особи обвинуваченої, яка приведена вище, її вік, стан здоров`я та ту обставину, що ОСОБА_8 не зважаючи на проживання за межами м. Харкова протягом всього часу прибуває в судові засідання, навіть після спливу запобіжного заходу. За вказаний період інших злочинів не вчинила, працює, займається громадською діяльністю.

Враховуючи, що наразі майже всі свідки сторони обвинувачення допитні, крім двох, які не прибули в судове засідання, з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На підставі ст. ст. 27, 176, 177, 181, 194, 331 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

1) Прибувати до суду- за першою вимогою;

2) Повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

3) Утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення, які залишилися не допитаними на час прийняття даної ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання ОСОБА_8 вказаних обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошений 08.07.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1