н/п 1-кс/953/6817/21
"14" липня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
07.04.2021 до ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 07.04.2021 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено труп гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з довідкою Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 09.04.2021 причину смерті ОСОБА_4 встановити не надалось можливим через гнилостні зміни.
Померлий ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 07.04.1999р.н. мав у власності житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
30.04.2021 до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори надійшла заява від імені гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він є троюрідним братом померлого ОСОБА_4 та претендує на спадщину. При цьому, ОСОБА_5 оформив заяву до нотаріальної контори та довіреність на представлення інтересів в оформленні спадщини на ім`я ОСОБА_6 , одночасно.
За наявними даними, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не має родичів.
Встановлений гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , який на системній основі виготовляє фіктивні документи на підставних осіб для отримання спадщини від померлих. Дані щодо померлих громадян ОСОБА_6 отримує у працівників КП «Ритуал».
Фіктивні документи щодо оформлення спадщини на гр. ОСОБА_5 зберігаються за місцем мешкання ОСОБА_6 .
Так, у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 із залученням до своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 , який обізнаний про його злочинну діяльність намагається незаконно заволодіти житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить померлому ОСОБА_4 та який не має родичів, шляхом оформлення спадщини на ОСОБА_5 видаючи його за троюрідного брата померлого ОСОБА_4 , який на справді не є будь-яким родичем померлого, використовуючи при цьому фіктивні документи, з метою незаконного заволодіння вказаною житловою квартирою.
Житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, вказана житлова квартира є об`єктом кримінально протиправних дій та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом.
У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд за його відсутності, клопотання просив задовольнити.
Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна ОСОБА_4 помер.
Померлий ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 07.04.1999р.н. мав у власності житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказі.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
За вказаних прокурором у клопотанні обставин, які внесені до ЄРДР та на теперішній час здійснюється досудове розслідування, вказана квартира може бути об`єктом кримінально протиправних дій.
Тому, вказане майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження, користування нею до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1