ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3040/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/530/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя - ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2021 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар Запорізької області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 в невстановлену для слідства точну дату та час, але не пізніше 6 травня 2021 року, маючи прямий умисел на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Запоріжжя, в невстановленому місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, незаконно придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - КАНАБІС, який перебував у розфасованому вигляді, у виді 37 шт. згортків перемотаних липкою стрічкою, чорного кольору з магнітом у кожному згортку та з вмістом речовини рослинного походження, сіро-зеленого кольору, з метою його подальшого збуту у вигляді «закладок» по різним адресам м. Запоріжжя, невстановленим в ході досудового слідства покупцям.

З метою реалізації злочинного наміру, направленого на збут особливо небезпечних наркотичних засобів невстановленим в ході досудового слідства покупцям, проживаючим на території м. Запоріжжя, ОСОБА_7 незаконно, зберігаючи при собі 37 шт. згортків перемотаних липкою стрічкою з вмістом речовини рослинного походження, сіро-зеленого кольору, а саме наркотичного засобу - КАНАБІС, з метою подальшого збуту, переніс їх до ділянки місцевості, що являє собою тротуарну доріжку вздовж автодороги, розташовану поблизу будівлі заводу «ЗАЗ» за адресою: пр. Соборний, 8, М.Запоріжжя, де був затриманий працівниками поліції.
6 травня 2021 року, в період часу з 16 год. 38 хв. до 17 год. 25 хв., в ході проведення обшуку, в порядку ч. 3 ст.208 КПК України, у ОСОБА_7 за ременем штанів спереду виявлено і вилучено 2 зіп-пакети з вмістом 37 шт. згортків з липкої стрічки чорного кольору, з магнітом у кожному згортку з вмістом речовини рослинного походження, сіро-зеленого кольору. При цьому, 2 шт. згортки з липкої стрічки з вмістом речовини рослинного походження, сіро-зеленого кольору упаковано окремо для проведення прискореної судово-хімічної експертизи, згідно висновку якої №СЕ-19/108-21/5581-МРВ від 07.05.2021 речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору, що знаходиться у вказаних згортках з липкої стрічки з зіп-пакетом і магнітом у кожному згортку є наркотичним засобом - КАНАБІСОМ, загальна маса якого складає - 3,591 г, в перерахунок на висушену речовину, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця І, Список №1).
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

6 травня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 4).

6 травня 2021 року о 14 год. 09 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 10).

7 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Задовольняючи частково клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, врахував дані про особу підозрюваного, який не одружений, не працевлаштований, має місце реєстрації та фактичного проживання в м. Енергодар, проте вказав про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення, не має постійного місця роботи та не має стабільного джерела доходів, прибув м. Запоріжжя саме для скоєння злочину, пов`язаного зі збутом наркотичних засобів, хоча фактично проживає у м. Енергодарі, а тому в діях останнього наявний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того вказує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину з кваліфікуючими ознаками, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, тобто ч. 2 ст. 307 КК України та у разі визнання його винним останньому загрожує покарання до 10 років позбавлення волі, тому останній може ухилятись від слідства та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_7 обрав незаконний шлях отримання прибутку, оскільки в останнього відсутні інші джерела отримання доходів, та в разі залишення ухвали слідчого судді від 8 травня 2021 року в силі, зможе безперешкодно зникнути з поля зору правоохоронних органів та продовжити свою злочинну діяльність, так як орган досудового розслідування, а саме, СВ відділ поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області розташований у м. Запоріжжі, а місцем застосування домашнього арешту є м. Енергодар.

Звертає увагу на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки, особи, що заслуговують на довіру та які можуть бути поручителями відсутні, а тому застосування особистої поруки неможливе; враховуючи те, що підозрюваний проживає не за місцем проведення досудового розслідування і в разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту орган досудового розслідування не зможе в повній мірі забезпечити покладені на ОСОБА_7 обов`язки та своєчасно, повно проводити слідчі та процесуальні дії, а тому застосування такого виду запобіжного заходу є неможливим; з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від правоохоронних органів, вчиняти інші злочини, так як джерелом його доходу була злочинна діяльність, а тому застосування особистого зобов`язання неможливе.

Вказує про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 діб.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України це системне правопорушення, підозрюваний не працює, немає постійного доходу, тобто вчинене кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється і був його заробітком. Вказав, що тяжкість вчиненого злочину доводить ризик переховування від органу досудового розслідування та суду. Разом з тим зазначив, що доказів про порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом немає.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 двічі прибув на судові засідання апеляційного суду. Зазначив, що даних про порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом немає.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, без надання пояснень.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі "Маккей проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи "Медведев та інші проти Франції" зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у "демократичному суспільстві" у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. "с" ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин, які б свідчили про застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Проте, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя неправильно встановив про їх відсутність.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який заявлений слідчим у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає не доведеним, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, на розгляді відносно нього інших кримінальних проваджень не перебуває, що свідчить про відсутність його наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Посилання прокурора на те, що підозрюваного ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо на місці вчинення злочину не свідчить про безумовну підставу вважати, що підозрюваний в подальшому буде вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжить кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з приводу наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України частково знайшли своє підтвердження та є дійсними.

Проте, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею було обґрунтовано застосовано до підозрюваного більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, як того вимагав слідчий у своєму клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі.

Доводи прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, не має стабільного джерела доходів та фактично проживає у м. Енергодарі, не спростовують висновки слідчого судді та не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення та застосування відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений в клопотанні слідчого ризик є мінімальним.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються (справа «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 р.).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422, 492 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя - ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/3040/21