Ухвала

Іменем України
10 березня 2021 року

м. Київ
провадження № 51- 1213 впс 201
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_4 про направлення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 26 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі КК України)з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:
До Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з Першотравневого районного суду м. Чернівці до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обіймає посаду начальника територіального сервісного центру №7341 Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області; обвинувачений ОСОБА_7 обіймає посаду провідного консультанта адміністратора територіального сервісного центру № 6841 регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області; обвинувачений ОСОБА_6 обіймає посаду начальника територіального сервісного центру № 7342 Регіонального сервісного центру МВС в Чернівецькій області. Оскільки, обвинувачені є працівниками правоохоронних органів, наділених виключними повноваженнями щодо реєстрації транспортних засобів, реалізації права користування та розпорядження вказаною рухомою власністю щодо необмеженого кола осіб; як керівники очолюваних ними організацій мають зв`язок з судовими та правоохоронними органами області, не відсторонені від займаних посад, тому, на думку прокурора, виникає сумнів у можливості незалежного, неупередженого та безстороннього розгляду кримінального провадження стосовно них судами Чернівецької області. Крім того, зазначає, що обвинувачені та потерпілі проживають в різних областях. Вказує, що Чернівецька область, у зв`язку з пандемією Коронавірусу, віднесена до «червоної зони». Просить вказане кримінальне провадження направити з Першотравневого районного суду м. Чернівці до суду Тернопільської області, оскільки він є найбільш наближений до місць проживання більшості потерпілих.
В поданих запереченнях захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діють в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зазначають, що доводи, викладені у клопотанні прокурора, є необґрунтованими та безпідставними. Вказують на те, що згідно обвинувального акта, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають на території Чернівецької області.
Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , у своїх запереченнях, також зазначають, що прокурором у клопотанні не наведено достатніх правових підстав для передачі цього провадження на розгляд до іншого суду. Вказують на те, що більшість обвинувачених та потерпілих проживають в Чернівецькій області.
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не надійшло, що не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Перевіривши доводи, наведені у клопотанні та в запереченнях, дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.
За правилами ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Згідно із ч. 3 ст. 34 КПК України до повноважень Верховного Суду відноситься вирішення питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого.
Частиною 1 ст. 34 КПК України визначений вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи інших випадках неможливо утворити новий склад суду для судового розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд, або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
При цьому, абз. 6 ч. 1 цієї ж статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В положеннях статей 32, 34 КПК України законодавцем чітко визначені підстави для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого, в тому числі в межах юрисдикції різних апеляційних судів. Проте, жодної із наведених підстав для направлення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, клопотання прокурора ОСОБА_4 не містить.
Доводи прокурора щодо можливої упередженості суддів Чернівецької області при здійсненні розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не заслуговують на увагу з огляду на те, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.
Згідно зі ст. 126 Конституції України вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється, держава забезпечує особисту безпеку судді та членів його сім`ї.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.
Крім того, законодавством України закріплена ціла система гарантій незалежності суддів під час здійснення правосуддя.
Разом із тим, будь-яких даних про можливу необ`єктивність або упередженість в цьому провадженні суддів Чернівецької області прокурор у клопотанні не наводить.
Водночас, такі дані, за умови їх належного підтвердження, можуть слугувати самостійною підставою для відводу судді, але не для направлення кримінального провадження до іншого суду (винятком є випадки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 34 КПК України, про які прокурор у клопотанні не зазначає).
Жодної із вищенаведених підстав з долученням відповідних підтверджуючих документів для направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів клопотання прокурора, не містить. При цьому, посилання прокурора в клопотанні на те, що обвинувачені та потерпілі проживають за межами Чернівецької області, а також інші його доводи, на думку Суду, не можуть завадити оперативності та ефективності розгляду цього кримінального провадження у Першотравневому районному суді м. Чернівці.
Таким чином, викладені в клопотанні прокурора доводи, якими він обґрунтовує необхідність зміни підсудності кримінального провадження, не є підставами у розумінні ст. 34 КПК України для передачі кримінального провадження з одного суду до іншого.
У зв`язку з цим клопотання захисника про необхідність направлення цього кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 34 КПК України, Суд
постановив:
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про направлення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 26 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК Україниз одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3