Дата документу 14.05.2021 Справа № 554/3711/21
Провадження № 1-кс/554/7311/2021
УХВАЛА
іменем України
14 травня 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000018 від 21 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

22 квітня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення слідчого в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 19 квітня 2021 року), в якій просять скасувати постанову від 15 грудня 2020 року слідчого першого СВ СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000018 від 21 січня 2020 року. Одночасно зі скаргою заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для подання скарги, оскільки копію оскаржуваної постанови отримали лише 13 квітня 2021 року від Харківської обласної прокуратури.

В обґрунтування скарги заявники посилаються на ті обставини, що 05 квітня 2018 року до Новобаварського ВП ГУНП в м.Харкові було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.190, ст.358, ст.384 КК України за фактом шахрайства в особливо великих розмірах, вчиненого, на думку заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 15 січня 2020 року зобов`язано внести відомості до ЄРДР за відповідним повідомленням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 05 квітня 2018 року про вчинення кримінального правопорушення. Зазначають, що відомості до ЄРДР були внесені спочатку за ознаками ст.382 та ст.367 КК України, а потім за іншими складами правопорушень. При цьому, посилаються на тривалу бездіяльність органу досудового розслідування та прокуратури у даному кримінальному провадженні, протягом трьох років, яка полягає у не долучені до матеріалів провадження необхідних копій документів, які мають значення для прийняття рішення, не встановлено та не допитано всіх можливих свідків, не встановлено особу ОСОБА_6 , не зібрано характеризуючи даних, не здійснено його допит, не встановлено загальну суму збитків, які спричинені потерпілому, не призначено необхідні судові експертизи, не встановлено та не допитано членів родини ОСОБА_6 , не з`ясовано, які документи є підробленими, місцезнаходження оригіналу документу, тощо.

Заявники не погоджуються із постановою слідчого від 15 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження та вважають її такою, що підлягає скасуванню, оскільки вважають, що слідчий умисно зазначив в постанові невірну адресу слідчого підрозділу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, та умисно не направляв їм постанову. Також зазначають, що на допити скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по кримінальному провадженню жодного разу не викликалися, й відсутні докази неможливості з боку слідчого їх допитати. Натомість, за клопотаннями слідчого та прокурора про продовження строку досудового розслідування, на переконання заявників, лише «планувались» та упереджено не виконувались відповідні слідчі дії. Після ознайомлення заявників з матеріалами пов`язаного кримінального провадження №0000997, стало відомо, що не здійснено жодної дії у досудовому розслідуванні, що є прямим доказом кримінальних правопорушень за ст.382 та ст.367 КК України, а отже і безпідставності оскаржуваної постанови. На підставі викладеного, з урахуванням преюдиційних фактів ухвал Жовтневого районного суду м.Харкова у пов`язаному кримінальному провадженні №0000997, заявники звернулисьза судовим захистом.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Від заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до початку розгляду скарги на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі, вимоги скарги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити з урахуванням наданих матеріалів та викладених доводів.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у судове засідання не з`явився, на адресу надано матеріали кримінального провадження №0000018 від 21 січня 2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи процесуальні строки розгляду скарги та наявність відповідного волевиявлення заявників, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників процесу.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 21 січня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0000018 про кримінальні правопорушення за ознаками ч.1 ст.367, ч.2 ст.382 КК України та згідно витягу зазначені дані про те, що 21 січня 2020 року до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 надійшла ухвала Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.01.2020 року у справі №639/9014/19 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ст.367 КК України за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 31.10.2019 року; крім того, 21 січня 2020 року до Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 надійшла ухвала Жовтневого районного суду м.Харкова від 15.01.2020 року у справі №639/9014/19 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за ст.382 КК України за заяво ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (арк.крим.провадж.1, 2).

У судовому засіданні встановлено, що 15 грудня 2020 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 винесена оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження №0000018 від 21 січня 2020 року у зв`язку з відсутністю в діянні слідчих та процесуальних керівників у кримінальному провадженні №0000997 складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.367 та ст.382 КК України, в якій, зокрема, зазначено про таке.

Приводом для внесення відомостей до ЄРДР стали заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в яких вони заявляють про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції та прокуратури при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження №0000997 за ознаками ст.ст.190, 358, 384 КК України, яке на думку заявників, здійснюється неналежним чином, в чому вбачається службова недбалість слідчих та процесуальних керівників. Крім того, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 14.05.2018 року зобов`язано уповноважених осіб внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак 25.05.2018 року на виконання зазначеної ухвали слідчим внесено відомості до ЄРДР не за тією статтею КК України, яку вказували заявники у своїй заяві, в чому, на думку заявників, вбачаються ознаки невиконання рішення суду за ст.382 КК України. Слідчий зазначає, що під час здійснення досудового розслідування надавалося доручення оперативному підрозділу в порядку ст.40 КПК України, однак згідно рапорту оперуповноваженого під час виконання доручення допитати свідків не виявилось можливим. Крім того, ухвалою від 20 травня 2020 року по справі №639/3309/19 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000997 від 25.11.2018 року продовжено за клопотанням слідчого, погодженого прокурором з метою проведення подальших слідчих та процесуальних дій, а отже досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

На підставі аналізу цих обставин слідчий дійшов до висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про наявність шкоди, завданої внаслідок неналежного здійснення, на думку заявників, досудового розслідування у кримінальному провадженні, а в діянні відсутній склад злочину, передбаченого ст.367 КК України. Крім того, встановлено, що на виконання рішення суду слідчим були внесені відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, при цьому визначення кваліфікації діяння є функцією слідчого, що здійснює досудове розслідування, та прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні. При цьому, в судовому рішенні не зазначалася кваліфікація, за якою слідчий мав розпочати досудове розслідування, відтак відсутній і склад злочину, передбаченого ст.382 КК України.

З цих підстав, слідчий дійшов до висновку, що в діях слідчих та процесуальних керівників відсутні ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.367 та ст.382 КК України, а тому відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийняв рішення про закриття кримінального провадження (арк.крим.провадж.33-36).

Відповідно до ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального провадження; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

За змістом ст.110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим на порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявниками, не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону та передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Зокрема, слідчим взагалі не допитано у кримінальному провадженні заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приводу обставин, які викладені ними у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не перевірено всі вказані обставини та не надано їм відповідної оцінки у сукупності з іншими доказами, що виключає можливість об`єктивного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення і позбавляє слідчого можливості прийняти правильне процесуальне рішення.

Натомість, слідчим у постанові фактично зазначено про неможливість здійснення допиту як свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з посиланням на рапорт від 27 листопада 2020 року за наслідками виконання доручення в порядку ст.40 КПК України, але всупереч вимог процесуального закону не вжито інших достатніх заходів для виконання зазначених слідчих дій.

Як з`ясовано у судовому засіданні, взагалі не здійснено жодного виклику ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для вчинення необхідних слідчих та процесуальних дій та застосування належної правової процедури, зокрема, для їх допиту, не з`ясовано чи є у них додаткові докази, не встановлено необхідності здійснення відповідних слідчих і процесуальних дій щодо обставин вчинення розслідуваних діянь.

З урахуванням викладеного, слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження не надав належну правову оцінку діям службових осіб, зокрема, щодо їх конкретних дій, прийнятих рішень на підставі достатньої сукупності доказів. Не встановлені інші обставини, на які посилаються заявники, які необхідні для повного та об`єктивного розслідування.

Отже, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова була прийнята передчасно, оскільки слідчим не були належним чином перевірені доводи, викладені в заяві про кримінальне правопорушення, не було надано їм належну юридичну оцінку, а відтак, не спростовано доводів заявників.

Більше того, прокурором у даному кримінальному провадженні для повного і всебічного встановлення всіх обставин під час досудового розслідування надавались вказівки у кримінальному провадженні №0000018 за вих.№15/5-6923-20 від 17 червня 2020 року, серед чого, прямо вказано допитати заявників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин, викладених в їх заяві, а після допиту заявників, за необхідності, допитати співробітників ново баварського ВП ГУНП в Харківській області та працівників Харківської місцевої прокуратури №2, на яких вказують у заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тощо (арк.крим.провадж.21-22).

Проте у кримінальному провадженні відсутні будь-які дані щодо вжиття достатніх заходів для належного виконання зазначених вказівок прокурора та проведення слідчим будь-яких слідчих дій під час досудового розслідування.

Таким чином, зазначені вказівки до цього часу фактично не виконані, натомість, слідчий закрив кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників складу кримінального правопорушення, не звернувши уваги на ці обставини, не надав їм належної оцінки, не провів для цього необхідних слідчих та процесуальних дій, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що слідчий прийняв передчасне рішення. Отже, доводи осіб, які подали скаргу, є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у п.67 рішення від 4 квітня 2006 року у справі «Шевченко проти України» розслідування не буде ефективним доти, доки всі докази не будуть детально вивчені, а висновки не будуть обґрунтовані.

Щодо інших доводів скарги, що стосуються проведення переліку слідчих та процесуальних дій, які не були здійснені слідчим в обсязі, наведеному заявниками, слідчий суддя зазначає про таке.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Відповідно до положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Тобто, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органу досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Також варто зазначити, що питання, пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведенням слідчих (розшукових) та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про скасування рішення слідчого чи прокурора.

Таким чином, оскільки слідчим закрито кримінальне провадження без виконання вказаних вище вказівок прокурора від 17 червня 2020 року та без урахування достатньої сукупності зібраних доказів, їх юридичної оцінки та висновків, які можуть вплинути на прийняття остаточного рішення по справі, слідчий суддя вважає за необхідне скаргу задовольнити, а постанову слідчого від 15 грудня 2020 року скасувати.

Керуючись ст.ст.2, 9, 24, 110, 284, 303-307, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 15 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000018 від 21 січня 2020 року та повернути матеріали кримінального провадження до органу досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1