Справа № 288/519/21
Провадження № 1-кс/288/84/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року . смт. Попільня

Слідчий суддя Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала клопотання ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В поданому до суду клопотанні ОСОБА_3 вказує, що у провадженні СВ відділення поліції № 2 ЖРУП ГУНП в Житомирській області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 16.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 15.02.2021 до чергової частини відділення поліції №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт інспектора СРПП ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про те, що в ході несення служби на автодорозі Житомир-Сквира на 71 км. 15.02.2021 приблизно о 22 год. 00 хв. було зупинено вантажний автомобіль марки САЗ 3507 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , яким здійснювалось перевезення незаконно зрубаних дерев породи «акація».

У ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 та додаткового огляду місця події було оглянуто автомобіль марки «САЗ 3507», д.н.з. НОМЕР_1 , який без відповідних документів був завантажений колодами дерев породи «акація» довжиною по 1,0 м. кожна, в кількості 4.64 м. куб.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області № 288/278/21 від 18.02.2021 на вилучений автомобіль та деревину накладено арешт.

В зв`язку із тим, що постановою слідчого від 30.03.2021 зазначене вище кримінальне провадження було закрито за п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України, прошу суд скасувати арешт на вилучене майно та повернути його.

Особа, яка подала клопотання в судовому засіданні клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що під час досудового розслідування не проведені всі необхідні слідчі дії, а тому клопотання є передчасним.

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області в судове засідання не з`явився про час, місце та дату слухання справи належним чином повідомлений.
Дослідивши зміст заявлених вимог, матеріали, додані до клопотання, вислухавши особу, яка подала скаргу, прокурора, приходжу до наступного.
Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог частини 1 статті 170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Попільнянського району Житомирської області від 18 лютого 2021 року, клопотання прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задоволено. Накладено арешт на тимчасове вилучене майно автомобіль марки «САЗ 3507», д.н.з. НОМЕР_1 , який завантажений деревиною об`ємом 4,64 м. куб. та вилучено в ході проведення огляду місця 15.02.2021, власником якого згідно технічного паспорту автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , проживаючий за адресою: с. Калинівка, Жовтневий район, Миколаївська область, а користувачем вказаного автомобіля марки «САЗ 3507», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збереження речових доказів. Вилучений автомобіль марки «САЗ 3507», д.н.з. НОМЕР_1 , який завантажений деревиною об`ємом 4,64 м. куб зберігається на майданчику тимчасового утримання ТЗ при відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою: смт. Попільня, вул. Фомічова, 6, Житомирської області.
Накладаючи арешт слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності правових підстав для арешту зазначеного майна, яке залучено у якості речових доказів, що підтверджується відповідним процесуальним рішенням, а саме постановою слідчого про визнання речовим доказом, метою ж арешту майна є необхідність збереження речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, що в подальшому будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження для забезпечення змагальності сторін у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини 1 статті 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166, 170 174 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до абз.3 п.1 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.
Отже, арешт майна має бути скасованим, якщо відпали підстави його застосування, або арешт було накладено необґрунтовано.
Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, що передбачено статтею 2 КПК України.
Разом з тим, згідно частини 4 статті 21 КПК України, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час його здійснення порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України, та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право особи на ефективний засіб правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих цією Конвенцією.

Відповідно до частини 4, 5 статті 170 КПК заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатись таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Європейський суд з прав людини висловив позицію, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі"Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"(James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98.)
Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.
Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.
Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема: законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).
Враховуючи заперечення прокурора щодо задоволення клопотання та необхідність проведення слідчих дій для повного та об`єктивного досудового розслідування, та забезпечення змагальності сторін у кримінальному провадженні та повноти досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави скасування накладеного арешту на майно, оскільки в подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення у даному кримінальному провадженні не відпала потреба.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 170, 174, 369, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 16.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1