Справа № 342/1560/20
Провадження № 11-кп/4808/135/21
Категорія ч. 1 ст. 249 КК України,
ч. 5 ст. 288 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді: ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2021 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 с. 249 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :
1. Зміст ухвали суду першої інстанції та встановлені обставини.
1.1. Оскаржуваною ухвалою задоволено заяви обвинуваченого ОСОБА_7 та?представника потерпілого? ОСОБА_11 .?від кримінальної?відповідальності за ч. 1 ст. 249 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 249 КК України закрито у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Вирішено питання речових доказів.
1.2. Суд першої інстанції, враховуючи те, що потерпілий з обвинуваченим примирилися, обвинувачений повністю відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, з огляду приписи законодавства (статей 284, 286, 288 КПК України), дійшов висновку про достатність підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення за примиренням винного з потерпілим, згідно ст. 46 КК України.
2. Доводи апеляційної скарги:
- ухвала незаконна в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону;
- суд, в супереч ст. 126 КПК України, не вирішив питання процесуальних витрат, закривши провадження щодо ОСОБА_7 ;
- суд не врахував висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 про те, що КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання по розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у том числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Просить змінити оскаржувану ухвалу, стягнувши з ОСОБА_7 в дохід держави 9152,64 грн процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням інженерно-екологічної експертизи.
2.1. Доводи заперечення ОСОБА_7 :
- за ч. 1 ст. 122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом;
- за змістом ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України;
- прокурор та потерпілий на момент ухвалення рішення судом першої інстанції в частині розподілу процесуальних витрат не заперечували щодо саме такого рішення;
- згідно правової позиції Великої палати Верховного суду (постанова від 17.06.20 по справі №598/1781/17), не вирішення питання про розподіл процесуальних витрат судами першої або ж апеляційної інстанції не може бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Відтак, залишення без розгляду питання про розподіл процесуальних витрат не є істотним порушенням вимог КПК та не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судових рішень;
- чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо обвинуваченого обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
3. Позиції сторін.
Прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, а сторона захисту залишити її без задоволення з огляду на додані до матеріалів провадження заперечення.

4. Апеляційну скаргу належить задовольнити з огляду на таке.
В справі потерпілий і обвинувачений помирились і провадження закрите на підставі ст. 46 КК України відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288 КПК України.

Це відбулось, у тому числі, й на підставі даних висновків експертиз, за які прокурор уважає необхідним стягнути витрати з ОСОБА_7 як з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, оскільки ними підтверджені суми збитків, які потім з метою примирення відшкодував ОСОБА_7 .

Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора.

Закон стимулює сторони кримінального провадження до відновлення правового становища і частина справ завершуються примиренням сторін та закриттям проваджень, а не ухваленням обвинувальних вироків.

Як слідує зі змісту ст. 146 КК України, таке примирення можливе лише в разі, якщо особа визнає вчинення інкримінованого злочину і відшкодувала завдані збитки.

Суд першої інстанції питання процесуальних витрат не вирішив, хоч повинен був це зробити відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України.

Водночас, в мотивувальній частині суд першої інстанції зробив висновок, що процесуальні витрати слід віднести за рахунок державного бюджету.

Сторона захисту вказала, що такі витрати можуть бути стягнуті тільки у разі ухвалення обвинувального вироку суду, пославшись на висновки ВС № 51-6496ск18 від 25.06.2018.

17.06.2020 Велика Палата ВС у справі № 598/1781/17 ухвалила рішення, в якому констатувала можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Підстава для закриття провадження не реабілітує ОСОБА_7 і не звільняє його від процесуальних витрат за проведення експертиз, без яких і саме примирення та звільнення від кримінальної відповідальності не було б можливим.

Тому справедливо, щоб у цій справі процесуальні витрати несла особа, яка вчинила кримінально карані дії, фактично заподіяла збитки і клопоче про застосування більш м`яких форм закінчення кримінальних проваджень, аніж обвинувальний вирок.

Апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції змінити та стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 9152,64 грн процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням інженерно-екологічної експертизи № 1246/20-28/2828-2830/20 від 14.12.2020 відповідно до приписів ч. 1 ст. 126 КПК України.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2021 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 с. 249 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави 9152, 64 грн процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням інженерно-екологічної експертизи № 1246/20-28/2828-2830/20 від 14.12.2020.

У решті ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5