Номер провадження: 11-сс/813/1047/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційними скаргами ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000788 від 24.06.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000788 від 24.06.2021 року. Застосовано до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 23.08.2021 року.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 68 100 грн. (шістдесят вісім тисяч сто гривень).

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваної ОСОБА_6 мотивоване тим, що під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, підозру в якому їй висунуто. під час судового засідання доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, підозру в якому їй висунуто. ОСОБА_6 , офіційно не працевлаштована, вона, будучи раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не стала, відповідних висновків не зробила та умисно вчинила новий корисливий злочин. Суд враховав, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, вік та стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких вказали на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, стверджує, що:

- тяжкість пред`явленого їй обвинувачення не може слугувати єдиною підставою для утримання її під вартою, а злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є злочином не великої тяжкості, а отже обрання найсуворішого запобіжного заходу є невиправдним ;

- ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор є необґрунтованими, не доведеними та не мають до неї жодного відношення;

- на утриманні в ОСОБА_6 знаходиться неповнолітня дитина;

- ОСОБА_6 знаходить на обліку у лікарні та через припинення терапії стан її здоров`я погіршується;

- ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки;

- розмір застави, визначений слідчим суддею, є непомірним для підозрюваної та її сім`ї;

- підозрювана наголошує, що визнає свою вину та не має наміру переховуватись від правосуддя;

- слідчим суддею не обґрунтовано неможливість запобігання встановлених ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту..

Посилаючись на викладене, просять скасувати оскаржену ухвалу і ухвалити нову ухвалу, якою обрати для ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.

Позиції учасників судового розгляду.

Адвокатом ОСОБА_7 було подано заява, у якій вона просила задовольнити її апеляційну скаргу та розглянути її за її відсутності.

ОСОБА_6 у судовому засідання, призначеному на 14.07.2021 року, заявила про можливість розгляду апеляційних скарг за відсутності її захисника та просила задовольнити її апеляційну скаргу та змінити застосований відносно неї запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор, сповіщений належним чином про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання , призначене на 14.07.2021 року, не з`явився.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про необхідність відносно ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Так, приймаючи таке рішення, слідчий суддя послався на те, що 24.06.2021, приблизно о 12 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступила у попередню змову з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлену на таємне викрадання чужого майна, рухались в пошуках об`єкту та можливості реалізувати свій корисливий мотив по території ринку «Привоз» в м. Одесі.

Приблизно о 12 годині 40 хвилин, проходячи повз овочевих рядів на вказаному ринку, помітили раніше їм невідому потерпілу ОСОБА_11 .

Перебуваючи в тому ж місці та в той же час, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вирішили реалізувати свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, помітили рюкзак у потерпілої, та цінні речі, які знаходяться в ньому і визначили предметом свого злочинного посягання гаманець потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , впритул підійшли до потерпілої, впевнившись що їх дії є непомітними для оточуючих, та що їх дії носять таємний характер, розуміючи наслідки цих дій та свідомо бажаючи їх настання, діючи відповідно до розподілених ролей, а саме ОСОБА_6 відкрила рюкзак потерпілої, звідки дістала гаманець в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1 300 гривень, поки в цей час ОСОБА_10 знаходився поруч та спостерігала, аби їх дії не були викриті.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_10 та ОСОБА_6 вважали за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, маючи реальну можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Щодо висновку суду першої інстанції про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, апеляційний суд звертає увагу на таке.
За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою
Слідчий суддя, а також апеляційний суд, незалежні у своїй діяльності, суб`єктивно оцінюють наявність достатніх умов та обґрунтованих належних доказів, що особа ймовірно могла вчинити інкримінований їй злочин.
Підозра висунута ОСОБА_6 підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_11 від 24.06.2021; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ; протоколом впізнання з потерпілою ОСОБА_11 ; протоколом огляду речей та документів оптичного носія інформації диску; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом затримання підозрюваної особи у вчиненні кримінального злочину ОСОБА_10 ; протоколом затримання підозрюваної особи у вчиненні кримінального злочину ОСОБА_6 ; протоколом огляду речових доказів; протоколом визнання та залучення до провадження речових доказів.
Враховуючи вимоги п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 , належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто її причетність до вчинення злочинів за викладених у клопотанні обставин.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Так, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_6 корисливого злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватим (позбавлення волі до 5-ти років), а також характеристикою особи обвинуваченої ОСОБА_6 , яка офіційно не працевлаштована та будучи раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не стала, відповідних висновків не зробила та умисно вчинила новий корисливий злочин, є об`єктивні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, обвинувачена, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Також наявний ризик того, що ОСОБА_6 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Крім цього, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваної на потерпілу, інших співучасників вчинення кримінального правопорушення, передчасне інформування потенційних співучасників ОСОБА_6 про хід та обставини досудового розслідування.
Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.
Окрім цього, вищенаведене спростовує посилання апеляційних скарг на необґрунтованістьпередбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор, ризиків, відсутності обґрутування слідчим суддею неможливості застосування слідчим суддею біль м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та те, що єдиною підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 була тяжкість пред`явленого їй обвинувачення.

Посилання ж апеляційних скарг на наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків; те на утриманні в ОСОБА_6 знаходиться неповнолітня дитина та перебування ОСОБА_6 на обліку у лікарні та через припинення терапії стан її здоров`я погіршується, апеляційний суд до уваги не приймає, як такі, що не підтверджено жодними доказами.
На думку апеляційного суду, наявність постійного місця проживання не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.
Доводи ОСОБА_6 про те, що вона визнає свою вину та не має наміру переховуватись від правосуддя не є достатньо переконливими, щоб нівелювати вище зазначені ризики.
Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_6 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу на вказаній стадії кримінального процесу слідчому судді, як і апеляційному суду надано не було.
Що стосується доводів захисника відносно невмотивованості розміру застави, апеляційний суд звертає увагу на характер і обставини інкримінованого підозрюваній ОСОБА_6 корисливого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця роботи, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною, та на наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, тому не вбачає підстав для зменшення розміру застави./Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, неможливим є застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою, на даному етапі є виправданим.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційні скарги ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000788 від 24.06.2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4