Справа № 175/2330/20
Провадження № 1-кп/175/158/20
Ухвала

Іменем України

18 лютого 2021 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000670 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.289 КК України,

встановив:

При оголошенні перерви для повторного виклику свідків сторони обвинувачення, прокурор заявила письмове клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів. Клопотання, з посиланням на практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справах «Марченко проти України», «Лабіта проти Італії», обґрунтовує наявністю ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на її думку, до цього часу продовжують існувати та є реальними. Вважає неможливим застосування альтернативних видів запобіжних заходів, оскільки обвинувачений неодноразово був судимий, у тому числі за тяжкі корисливі злочини проти власності, на час вчинення інкримінованих злочинів офіційно не працював, не одружений, дітей або родичів похилого віку на утримані не має, зареєстрований у Миколаївській області, що свідчить про відсутність у нього сталих соціальних зв`язків.

Захисник просив змінити його підзахисному запобіжний захід на альтернативний, зокрема на домашній арешт за місцем проживання цивільної дружини ОСОБА_8 , яка відшкодувала за ОСОБА_9 збитки, завдані потерпілому, і гарантує прибуття обвинуваченого до суду і правоохоронних органів.

Представник потерпілого при розгляді клопотання прокурора покладався на розсуд суду, однак просив урахувати усі ризики, передбачені законом і факт відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.
Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.
Обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За приписом ч.3 цієї статті… до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою запобіжного заходу є… наявність ризиків, які дають достатні підстави… суду вважати, що… обвинувачений… може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справах «Амбрушкевич проти Польщі», «Лабіта проти Італії», «Хайредінов проти України»).

Під час судового провадження обвинуваченому ОСОБА_7 обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз строком до 21 лютого поточного року.
Наразі, враховуючи, що чергове судове засідання з об`єктивних причин не може бути призначено до спливу цього строку, виходячи з мети і підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та беручи до уваги, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено у попередніх ухвалах суду і клопотанні прокурора, не змінилися, продовжують існувати та є реальними, клопотання прокурора є обґрунтованим.

Ці ризики та обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, віднесених ст.12 КК України до тяжких, є достатніми для продовження дії зазначеного запобіжного заходу ще на 60 днів і не дозволяють застосувати до ОСОБА_9 альтернативні (інші) види запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт за місцем проживання цивільної дружини, які, на думку суду, не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і не будуть сприяти укріпленню довіри суспільства до суду.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не є самостійною підставою для утримання під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування від суду (рішення у справі «Ілойков проти Болгарії»).

Таке судове рішення у повній мірі буде відповідати вимогам як національного, так і європейського законодавства.

У зв`язку з викладеним не підлягає задоволенню клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на альтернативний, а наведені доводи на його обґрунтування, зокрема відшкодування шкоди потерпілому, не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії строку тримання під вартою, й самі по собі не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_10 .

Керуючись ст.ст.331, 369 КПК України, суд

ухвалив:

У судовому провадженні оголосити перерву до 12.30 години 04 березня 2021 року.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, - продовжити на 60 днів, тобто до 18 квітня 2021 року.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на альтернативний залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору, направити начальнику ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)».

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Дніпропетровський районний суд.

Суддя ОСОБА_1