Дата документу 02.08.2021 Справа № 937/88/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/961/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/88/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2021 року про відмову в зарахуванні в строк покарання строку попереднього ув`язнення щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення.

В апеляційній скарзі засуджена просила ухвалу скасувати та ухвалити відповідне рішення, посилаючись на те, що суд не прийняв до уваги те, що всі зазначені нею в клопотанні періоди, мали місце в тому самому кримінальному провадженні. Проте суд незаконно відмовив в задоволенні її клопотання, порушивши таким чином закон.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просив ухвалу скасувати, клопотання засудженої задовольнити та застосувати до неї ст.72 КК в частині зарахування строку попереднього ув`язнення. Свої вимоги мотивував тим, що періоди попереднього ув`язнення, про зарахування яких в строк покарання просила засуджена, повинні були бути зараховані, оскільки зазначені періоди перебування засудженої в слідчих ізоляторах м.Дніпро і м.Києва підпадають під дію Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, захисника засудженої ( ОСОБА_8 після відкриття судового засідання відмовилась приймати участь в режимі відеоконференції), який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягав на їх задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04 вересня 2014 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.115 КК до 10 років позбавлення волі.

Засуджена ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням, в якому просила застосувати до неї положення ч.5 ст.72 КК та зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання, а саме: період її перебування в СІЗО м.Дніпро з 29 травня 2015 року по 09 червня 2015 року, період її перебування в СІЗО м.Києва з 10 червня 2015 року по 08 вересня 2015 року, період її перебування в СІЗО м.Дніпро з 19 вересня 2015 року по 11 вересня 2015 року, період її етапування з ВК №34 до СІЗО м.Дніпро з 02 вересня 2016 року по 09 вересня 2016 року та період її етапування з ВК №34 до СІЗО м.Києва з 10 вересня 2016 року по 30 березня 2017 року.

Суд відмовив в задоволенні даного клопотання, мотивуючи тим, що періоди перебування в слідчих ізоляторах після набрання вироком законної сили, етапування до слідчого ізолятора для участі у судовому розгляді в суді касаційної інстанції, а також період, під час якого суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, не є попереднім ув`язненням, а тому не підлягають зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення до два дні позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відтак попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Зі змісту наявних у матеріалах провадження судових рішень вбачається, що в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, до неї було застосовано попереднє ув`язнення у періоди з:

- 27.03.2014 року (момент затримання) по 16.12.2014 року (набрання законної сили вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2014 року);

- з 01.09.2015 року (скасування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16.12.2014 року про залишення без зміни вироку від 04.09.2014 року) по 13.11.2015 року (набрання законної сили вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2014 року);

- з 30.03.2017 року (скасування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 13.11.2015 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_8 ) по 23.11.2017 року (набрання законної сили вироком від 04.09.2014 року).

З матеріалів провадження встановлено, що усі зазначені періоди попереднього ув`язнення були зараховані засудженій ОСОБА_8 в строк покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону N 838-VIII від 26.11.2015 року) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Розглядаючи клопотання засудженої ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд першої інстанції дійшов цілком законного висновку про те, що зазначені засудженою в клопотанні періоди не є строком попереднього ув`язнення.

При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що вказівка в пункті «ґ» ч.5 ст.72 КК (в редакції, що набрала чинності з 24 грудня 2015 року та діяла по 20 червня 2017 року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили. Однак, зазначені положення пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що набрала чинності з 24 грудня 2015 року та діяла по 20 червня 2017 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Відтак періоди перебування засудженої ОСОБА_8 у слідчих ізоляторах після набрання вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04.09.2014 року законної сили, її етапування для участі в судовому розгляді в суді касаційної інстанції, а також період, під час якого суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження за нововиявленими обставинами не є попереднім ув`язненням, а тому такі періоди не можуть бути зараховані до строку покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на що, доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що суд мав зарахувати зазначені в клопотанні періоди в строк покарання засудженої, не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги засудженої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 березня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4