Справа № 467/1188/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження №0000058 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2020 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , громадянина України, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, не одруженого, маючого середню освіту, непрацюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, що має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України;

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 21.09.2020 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , виконуючи ремонтно-будівельні роботи на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_5 , помітив ноутбук, в зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення даного ноутбуку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій, їх караність, переконавшись, що за його діями не спостерігає, ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу власниці в одній із кімнат будинку по АДРЕСА_3 , таємно викрав зі столу ноутбук марки «ASUS» моделі К56СВ-ХХ035Н вартістю 4233,33 грн., належний ОСОБА_5 , чим спричинив їй матеріальну шкоду у розмірі 4233,33 грн., розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та показав суду, що близько місяця до події за домовленістю з потерпілою виконував побутові роботи на території її домоволодіння по АДРЕСА_3 , іноді залишався в її будинку на ніч. 21.09.2020 року він був напідпитку, зателефонував потерпілій, яка вже була на роботі та дізнався де ключі від будинку. Взяв ключі та з дозволу власниці пройшов до будинку. Так як потерпіла обіцяла дати йому грошей і не дала, він був злий, хтів ще випити, а грошей не мав. Взяв ноутбук потерпілої в кімнаті на столі та продав його знайомому ОСОБА_6 за 600 чи 700 гривень, точно не пам`ятає. У вчиненому розкаюється, з кількістю та вартістю майна, яке викрав згоден. Цивільний позов потерпілої визнав частково в сумі матеріальної шкоди, завданої кримінальним проступком 4233,33 грн. Повідомив, що частково відшкодував ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 1000,00 грн. Щодо задоволення позову в частині моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. позов визнав частково на суму 8000,00 грн., вважаючи суму моральної шкоди 20000,00 грн. необгрунтовано завищеною та для нього непосильною.

Крім показань обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку доводиться наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що на прохання співмешканки ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , з якою вона знаходилась в дружніх відносинах, вона надала ОСОБА_4 можливість виконувати побутові роботи на території свого домоволодіння по АДРЕСА_3 , де він залишався в робочі дні та йшов додому на вихідні. 21.09.2020 року ОСОБА_4 до неї вранці не прийшов, зателефонував коли вона була вже на роботі, запитав, де ключ від будинку, вона сказала. Повернувшись з роботи близько 17-30 год. вона виявила відсутність належного їй ноутбуку, який раніше знаходився в кімнаті у будинку на столі. Намагалась зв`язатись з ОСОБА_4 щоб вирішити ситуацію без правоохоронців, однак зв`язатись з ним вдалось тільки через декілька днів. ОСОБА_4 пояснив, що пролив пиво на ноутбук та здав його в ремонт, однак потерпіла йому не повірила, просила сказати куди здав ноутбук щоб його викупити. Тоді ОСОБА_4 сказав, що знайомий хлопець здав його в ломбард, та обіцяв, що викупить його, просив час до суботи. В суботу він на телефонні дзвінки не відповідав, тоді потерпіла звернулась до поліції. Цивільний позов підтримала повністю. В обгрунтування цивільного позову пояснила, що зазнала моральних страждань в зв`язку із втратою ноутбуку, оскільки змушена була звертатись до поліції, до адвоката, їздити до суду, в зв`язку з чим понесла матеріальні витрати, також на ноутбуці на жорсткому диску зберігались важливі для неї фотографії починаючи з 2010 року, зокрема, з її навчання за кордоном та інша інформація, яку неможливо відновити, оскільки раніше ця інформація зберігалась на дисках і вони з часом стали непридатними. Крім того її витрати на придбання ноутбуку були більшими, ніж зазначено у товарному чеку та видатковій накладній, оскільки вона придбала даний ноутбук в кредит. Просила призначити ОСОБА_4 максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.185 КК України. Підтвердила, що ОСОБА_4 сплатив їй одну тисячу гривень в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.09.2020 року, згідно якого ОСОБА_5 повідомила про викрадення 21.09.2020 року з її будинку по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 шляхом вільного доступу ноутбуку марки «ASUS» чорного кольору із сумкою сірого кольору.

Протоколом огляду місця події від 26.09.2020 року, згідно якого зі згоди та у присутності власниці ОСОБА_5 слідчим оглянуто кімнату будинку по АДРЕСА_3 , в якій розташований, зокрема, стіл, на якому виявлено комп`ютерний маніпулятор марки «Logitech» чорно-сірого кольору, перехідних для USB-носіївз флеш-носієм, збоку від столу на полу виявлено подовжувачі.

Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1577 від 29.10.2020 року, за яким ринкова вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) ноутбуку марки «ASUS» моделі К56СВ-ХХ035Н бувшого у використанні станом на 21.09.2020 року могла становити 4233,33 грн.

Копіями товарного чеку ТОВ «САВ-ДІСТРИБЬЮШН» магазину «Фокстрот» та видаткової накладної на ім`я ОСОБА_5 від 30.08.2013 року, що підтверджує придбання ОСОБА_5 ноутбуку марки «ASUS» моделі К56СВ-ХХ035Н за ціною 3749,17 грн. (без урахування податку на додану вартість) та аксесуарів до нього 30.08.2013 року.

Інформацією ПТ «Климчук і компанія «Ломбард капитал» вих. №3412/20-сб від 30.09.2020 року про те, що до ПТ «Ломбард Капитал» по вул. Соборності, 8 в м. Южноукраїнську Миколаївської області в період з 20.09.2020 року по 25.09.2020 року звертався громадянин ОСОБА_8 . Відповідно доданих до повідомлення документів, а саме: договору про надання фінансового кредиту та застави № від 21.09.2020 року та специфікації №1 (прийняття закладу) від 21.09.2020 року, договору про надання фінансового кредиту та застави № від 22.09.2020 року та специфікації №1 (прийняття закладу) від 22.09.2020 року, договору про надання фінансового кредиту та застави № від 23.09.2020 року та специфікації №1 (прийняття закладу) від 23.09.2020 року ОСОБА_8 надано фінансовий кредит під заставу ноутбуку марки «ASUS» моделі К56СВ, на який в подальшому звернуто стягнення.

В сукупності зазначені докази, з урахуванням показань обвинуваченого, свідчать, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, і воно підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. ст.185 КК України, а вчинені ним дії є умисними, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, яке належало потерпілій ОСОБА_5 , вартість якого становить розмір, за який передбачена кримінальна відповідальність.

Відповідно, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Так, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, кримінальне правопорушення є умисним, обвинувачений реалізував свій умисел в повному обсязі.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вважається раніше не судимим, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання, не одружений, утриманців не має, не працює, не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , зі слів обвинуваченого має намір працевлаштуватись, очікує відповідь роботодавця, здає в найм своє житло, що є на даний час єдиним джерелом прибутку.

Крім того, суд приймає до уваги позицію сторони обвинувачення та потерпілої щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, розуміння ним неприйнятності вчинених ним дій в цивілізованому суспільстві, часткове відшкодування потерпілій завданої матеріальної шкоди та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт. Дана міра покарання, на переконання суду, є необхідною та достатньою для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речові докази у справі відсутні.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувались, підстави для їх застосування відсутні.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначені способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Заявляючи позовну вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, потерпіла, з урахуванням уточнень до позову, зазначила, що шкоду в розмірі 4233,33 грн. вона зазнала в зв`язку з втратою ноутбуку.

Вказана обставина, а також розмір матеріальної шкоди був визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні та підтверджується висновком експерта та іншими доказами.

З урахуванням грошових коштів в сумі 1000,00 грн., які обвинувачений сплатив потерпілій в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає сума матеріальної шкоди 3233,33 грн.

З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої скоєним злочином потерпілій ОСОБА_5 , яку вона оцінила у розмірі 20000,00 грн., та яка згідно пояснень потерпілої, виразилася в тому, що вона разом із ноутбуком втратила всі фотографії її та її дітей починаючи з 2010 року, які зберігалися на жорсткому диску даного ноутбуку, іншу цінну для неї інформацію в зв`язку з чим вона переживає сильні душевні хвилювання, суд бере до уваги положення статей 23 та 1167 ЦК України, які передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Такий висновок викладено у постанові Великої палати Верховного суду № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19 від 15.12.2020 року.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілої ОСОБА_5 , надані нею під час судового розгляду, та доводи, викладені нею у якості обґрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, а також показання обвинуваченого і фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в результаті скоєного кримінального правопорушення потерпіла дійсно зазнала моральних, душевних страждань в зв`язку із втратою свого майна, її звичайний спосіб життя було порушено через необхідність вживати заходи щодо відновлення своїх прав, приймати участь в слідчих діях, судових засіданнях, звертатись до адвоката та вона потребує часу на відновлення свого психоемоційного стану. Також суд враховує моральні страждання, пов`язані із втручанням в особисте життя потерпілої, оскільки на викраденому ноутбуці зберігалися фотографії потерпілої та її рідних, інша інформація, які втрачені безповоротно.

Водночас заявлена цивільним позивачем ОСОБА_9 сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей, тож, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, ступень доведеності завданої моральної шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, співмірність заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про достатність відшкодування моральної шкоди на суму 8000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання в виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 копійок.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 3233 (три тисячі двісті тридцять три) гривні 33 копійки відшкодування матеріальної шкоди та 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок відшкодування моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1