Провадження № 1-в/643/407/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.07.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши подання заступника начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, засудженого 07.07.2020 року Київським районним судом м. Харкова за частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 Кримінального кодексу України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,-
ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання заступника начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 .
В обґрунтування подання зазначає, що 16.09.2020 року до Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області відносно громадянина ОСОБА_4 для виконання надійшов вирок Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020. На підставі ст. 76 КК України, на засудженого були покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
13.11.2020 року до Московського ВП ГУ НП в Харківській області було направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. Московським ВП ГУ НП в Харківській області велися оперативно-розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_4
15.06.2021 року засудженому було роз`яснено покладені на нього судом обов`язки.
Згідно вимоги УІАП ГУНП в Харківській області відносно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження Харківським РУП № 1 за ч. 3 ст. 309 КК України. Рішення по даному кримінальному провадженню не має. Виконав покладені судом обов`язки частково. Заходи, передбачені індивідуальним планом роботи із засудженим виконані частково.
Іспитовий строк засудженого закінчився 07.07.2021 року.
Ураховуючи викладене, орган пробації просить суд вирішити питання про звільнення від призначеного покарання.
Представник Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої остання просить проводити розгляд справи у її відсутність.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення подання не заперечував.
Засуджений у судове засідання не з`явився, про час і день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути клопотання без участі осіб, які належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, однак не з`явились.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що наразі не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. Застосовано ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді обмеження волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 1 рік, зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з пробації, повідомляти уповноважений орган з пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10. 2003 р. № 7зазначено, що суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначенихст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями71, 72 КК України. Якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1ст. 78 КК) , суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постановив установленому порядку. Частиною 2статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3статті 78 КК України, у разі вчинення особою підчас іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Отже, розглядаючи відповідне подання, суд відповідно до даного принципу має його вирішити у відповідності до вимог закону.
За правилами ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду шляхом покладення на неї певних обов`язків та застосування до неї відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.
Зі змісту ч. 3 ст. 75 та ч. 1 ст.78 КК України випливає, що однією з обов`язкових передумов для звільнення засудженого від відбування покарання згідно з цими статтями кримінального закону є невчинення останнім у період іспитового строку, визначеного судом, нового злочину.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 в період іспитового строку вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 309 КК України.
На даний час суду не надано належних доказів, а також матеріали справи не містять відомостей, стосовно прийнятого рішення відносно ОСОБА_4 .
Таким чином, така обов`язкова обставина звільнення від покарання, як невчинення засудженим нового злочину, на цей час не дотримана.
Поряд з цим, для того, щоб суд вирішив питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто суд має встановити, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили.
У разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати, звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.
Встановлений факт, що на час розгляду подання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, Харківським РУП № 1 відносно ОСОБА_4 відкрито кримінальне провадження за ч. 3 ст. 309 КК України, що вказує на те, що засуджений обвинувачується у вчиненні нового злочину, який він вчинив під час іспитового строку.
З огляду на викладене, є неможливим вирішення питання про звільнення останнього від призначеного йому покарання за закінченням іспитового строку у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів невчинення ним злочину у період іспитового строку.
Правилами ч. 1 ст. 71 КК України визначено, що у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Суд зазначає, що у такому випадку жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ст. 17 КПК України).
З аналізу вказаної презумпції слідує, що вона, головним чином, покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, на закріплення обов`язків саме держави довести вину такої особи, на визначення певних гарантій для такої особи від свавілля.
Проте, як вказано вище, випробування особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури по перевірці того, чи витримала така засуджена особа відповідне випробовування, жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.
Презумпції невинуватості не порушує рішення про відмову у звільненні від вже призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку (що може вказувати на передчасність однозначного висновку, що особа витримала визначене їй судом випробування), оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, ґарантованих презумпцією невинуватості, воно стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування.
Оскільки суду на час розгляду даного клопотання надані відомості, що засуджений у період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, то це унеможливлює прийняття рішення про звільнення такого засудженої від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Враховуючи наведене, підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.07.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з закінченням іспитового строку на теперішній час відсутні.
Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 75 Кримінального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволені подання заступника начальника Московського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про вирішення питання про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 - відмовити.
Особову справу № 183/2020 відносно ОСОБА_4 повернути до Московського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя - ОСОБА_1