У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.03.2021 Справа №607/4447/21

Провадження 1-кс/607/1516/2021
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 27.02.2021, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням про скасування арешту на транспортний засіб марки «Skoda» модель Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ до даного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000048 від 27 лютого 2021 року, накладений згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2021 року по справі № 607/3960/21.
Клопотання мотивоване тим, що 05 березня 2021 року слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 1 Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000048 від 27 лютого 2021 року, наклав арешт на автомобіль марки «Skoda» модель Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 ключ до нього та на свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 .
Метою накладення арешту на вказаний вказані речі є: «запобігання знищення речових доказів та знищення слідів які можуть містити на собі вказані речі».
Заявник вважає, що вказані речі не можуть бути речовими доказами в розумінні ст. 98 КПК України, так як не були знаряддям вчинення правопорушення, а сліди які могли бути збереженні на них були вилученні під час огляду. Крім того, адвокат вказує на те, що на даний час підозра по факту вчинення грабежу нікому не пред`явлена, а даний транспортний захід використовується ОСОБА_4 під час роботи та є єдиним джерелом доходу, що надає змогу утримувати свою сім`ю.
На думку заявника, стороною обвинувачення проведенні усі необхідні слідчі дії щодо збору слідової інформації у даному автомобілі та не має жодних обґрунтованих підстав у подальшому його арешті, а тому останній просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 клопотання підтримали в повному обсязі з підстав у ньому наведених та просили задовольнити.
Слідчий СВ ВП №1 Тернопільського РУП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_6 в судовому засіданні з приводу задоволення клопотання заперечила, зазначила, що досудове розслідування триває, а вказаний у клопотанні транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому просила відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши заявника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.
Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000048 від 27 лютого 2021 року,накладено арешт з поміж іншого на транспортний засіб марки «Skoda» модель Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , ключ до даного транспортного засобу, які були вилучені 27 лютого 2021 року.
Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою збереження речових доказів.
В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи що на даний час із транспортним засобом, власником якого є ОСОБА_4 , проведено усі необхідні слідчі дії, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшому зберіганні даного майна на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів. При цьому слідчий суддя відхиляє посилання слідчого, що в майбутньому може виникнути потреба у проведенні експертиз, так як таке твердження є лише припущенням і не доведене належними та беззаперечними доказами.
Так, стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику, такий автомобіль може бути знищений чи прихований. При цьому слідчим суддею враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.
Разом з тим, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для скасування заборони відчуження арештованого майна та розпорядження ним, проте не вбачає підстав для подальшої заборони законному власнику користуватися автомобілем.
Відтак клопотання слід задовольнити частково, повернувши ОСОБА_4 транспортний засіб з ключем до даного транспортного засобу та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000048 від 27.02.2021 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.03.2021 на: транспортний засіб марки «Skoda» модель Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ до даного транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_4 , в частині позбавлення права користування даним майном.

Передати ОСОБА_4 , на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «Skoda» модель Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ до даного транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Зобов`язати ОСОБА_4 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні № 0000048 від 27.02.2021 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є транспортний засіб «Skoda» модель Octavia, д.н.з. НОМЕР_1 , негайно надати даний автомобіль для проведення вказаних процесуальних дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 та направити прокурору в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1