У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 квітня 2021 року з визначенням розміру застави, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.190 КК України, у кримінальному провадженні №0000261 від 03.09.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 01 квітня 2021 року, з визначенням розміру застави у сумі 181 600 ( сто вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Звертає увагу, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірний для підозрюваного.

Зауважує, що слідчим належним чином не надано підозрюваному та його захиснику копію клопотання про обрання запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000183 від 02.02.2021р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.02.2021р. близько о 09 год. 00 хв. більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , та маючи умисел на незаконне проникнення до житла з метою незаконного збагачення, шахрайським шляхом під приводом надання допомоги, проник до приміщення вищевказаного будинку. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщені будинку АДРЕСА_2 реалізуючи свій заздалегідь виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 , відволікся на телефонний дзвінок, та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без будь-якого дозволу відчинив дверцята шафи де між простирадлами виявив гаманець салатового кольору в якому зберігались грошові кошти в розмірі 15500 гривень номіналами по 500 гривень, які в подальшому привласнив.

Не зупиняючись на досягнутому та продовжуючи реалізацію свого протиправного злочинного умислу, ОСОБА_6 , знаходячись в залі будинку АДРЕСА_2 , виявив коробку з жіночим взуттям в якій знаходилось жіноче взуття чорного кольору, в якому зберігалися ювелірні прикраси, які в подальшому ОСОБА_6 також незаконно привласнив.

Після чого, ОСОБА_6 , утримуючи викрадене майно при собі, вийшов з приміщення вищезазначеного будинку та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Розпорядившись викраденим на власний розсуд. Спричинивши потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на суму 15500 гривень.

Крім того 02.02.2021р. близько 11 год. 00 хв., більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим, невстановлена в ході досудового розслідування особа за допомогою телефонного зв`язку, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майном, ввівши в оману ОСОБА_10 , повідомила неправдиві відомості, а саме представившись донькою останньої попросила ОСОБА_10 зібрати грошові кошти на лікування, так як вона потрапила в ДТП, та потребує значних коштів на операцію. 02.02.2021р. приблизно о 12 год. 30 хв. більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим ОСОБА_6 , попередньо домовившись за допомогою мобільного зв`язку із неустановленою у ході досудового розслідування особою, прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де його біля вказаного будинку зустріла потерпіла ОСОБА_10 , з якою ОСОБА_11 пройшовши до помешкання потерпілої, з метою отримання грошових кошті шляхом шахрайства. Перебуваючи в приміщені квартири АДРЕСА_4 , сприйнявши вищевказані відомості як правдиві, передала ОСОБА_6 , грошові кошти в розмірі 6500 доларів США, 3600 євро та 3000 гривень, по курсу НБУ на загальну суму 307445,99 гривень. Отримавши вищезазначені грошові кошти ОСОБА_6 , вийшов з приміщення квартири АДРЕСА_4 , на подвір`я, та попрямував у невідомому напрямку, спричинивши ОСОБА_10 своїми умисними протиправними діями матеріальний збиток в сумі 307445,99 гривень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 03.02.2021 року повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 190 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Розуміючи наслідки вчиненого може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, ОСОБА_6 достовірно відомо, що за адресами вчинення ним злочинів проживають літні люди, які визнані потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні, з якими останній особисто спілкувався. Таким чином ОСОБА_6 може впливати на потерпілих, враховуючи їх вік і довірливе ставлення, перебуваючи на волі, вживати заходи впливу на вказаних потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь, а тому наявні ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України. Також ОСОБА_6 протиправно, усвідомлюючи характер своїх дій та їх караність, заволодів ювелірними виробами та грошовими коштами, які в подальшому може приховати, спотворити, скористатись у власних потребах, що призведе до їх втрати, враховуючи легкість їх використання та пристосування, а тому наявні ризики, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КК України. Крім того ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих кримінальних правопорушень, підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень майнового характеру, усвідомлюючи протиправний характер та караність, може вчинити новий злочин, може продовжити свою злочинну діяльність, оскільки офіційно не працює та в якості джерела доходу обрав для себе діяльність, пов`язану з вчиненням злочинів майнового характеру, а тому наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_6 неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих кримінальних правопорушень, офіційно не працює та в якості джерела доходу обрав для себе діяльність, пов`язану з вчиненням злочинів майнового характеру

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,2,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Що стосується розміру застави, з яким не погоджується сторона захисту, то слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність визначення застави в сумі 181 600 ( сто вісімдесят одна тисяча шістсот ) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку колегії суддів, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Так при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного, слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, а тому підстав вважати таким, що суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 лютого 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 01 квітня 2021 року з визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді