Провадження № 1-кс/331/1386/2021
Справа № 331/4084/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , зак участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000035, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2014 року, підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 2-го відділення СВ Управління СБ України в Запорізькій області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000035, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 258 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 14 квітня 2014 року, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, направленою на вчинення терористичного акту на території військової частини № НОМЕР_1 Управління Східного територіального командування внутрішніх військ МВС України, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка є юридичною особою, з метою заволодіння табельною вогнепальною зброєю, що знаходилась у вказаній військовій частині, діючи умисно, прибув до зазначеної військової частини.
Після прибуття до військової частини № НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , виконуючи свій злочинний умисел, пред`явив командиру цієї військової частини ОСОБА_8 вимогу щодо переходу особового складу військової частини № НОМЕР_1 на бік так званої «Донецької Народної Республіки», прийняття ними присяги на вірність останній та надання доступу йому, ОСОБА_7 , та іншим членам так званої «Донецької Народної Республіки» до табельної вогнепальної зброї, що зберігалась у військовій частині.
На вказану вимогу ОСОБА_7 командир військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_8 відповів категоричною відмовою, після чого ОСОБА_7 та невстановлені особи, які прибули спільно з ним, покинули територію військової частини, повідомивши ОСОБА_8 , що в подальшому вони вживатимуть заходів до виконання командуванням військової частини № НОМЕР_1 їх вимог зазначеного вище змісту.
Достовірно розуміючи, що його незаконні вимоги командуванням військової частини № НОМЕР_1 виконуватись не будуть, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття командуванням військової частини №3057 рішення про перехід особового складу військової частини на бік так званої «Донецької Народної Республіки», прийняття особовим складом військової частини № НОМЕР_1 присяги на вірність останньої та надання ОСОБА_7 та іншим членам так званої «Донецької Народної Республіки» доступу до табельної вогнепальної зброї, що зберігалась у вказаній військовій частині, в період часу з 14 годин 00 хвилин 14 квітня 2014 року по 09 годин 00 хвилин 15 квітня 2014 року, організував блокування в`їзду на територію військової частини № НОМЕР_1 , шляхом спорудження барикади з автомобільних покришок та мішків з піском, надавши відповідні вказівки невстановленим особам до спорудження цієї барикади.
В подальшому, продовжуючи реалізацію своїх злочинних намірів, вказаних вище, ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, близько 20 години 40 хвилин 16 квітня 2014 року, у супроводі натовпу в кількості не менше 300 осіб, прибув до місця розташування військової частини № НОМЕР_1 Управління Східного територіального командування внутрішніх військ МВС України за адресою: АДРЕСА_1 , де з використанням звукопідсилюючої апаратури висунув вимоги до командування військової частини забезпечити перехід особового складу військової частини № НОМЕР_1 на бік так званої «Донецької Народної Республіки», прийняття особовим складом військової частини присяги на вірність останньої та передати йому та членам так званої «Донецької Народної Республіки» табельну вогнепальну зброю, яка зберігалась на території військової частини, на що знову отримав від командування військової частини № НОМЕР_1 відмову виконати виголошені ним вимоги.
Після отримання відмови командування військової частини № НОМЕР_1 виконати його вимоги, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою здійснення впливу на прийняття командуванням військової частини рішення про перехід особового складу військової частини № НОМЕР_1 на бік так званої «Донецької Народної Республіки», прийняття особовим складом військової частини присяги останній та передачу йому, ОСОБА_7 , та членам так званої «Донецької Народної Республіки» табельної вогнепальної зброї, яка зберігалась на території військової частини, закликав невстановлених осіб, що прибули разом з ним у складі натовпу до місця розташування військової частини № НОМЕР_1 , кидати на територію військової частини заздалегідь пристосовані ними пляшки з запальною сумішшю, що завідомо для ОСОБА_7 могло спричинити пожежі військового майна, яке знаходилось на території військової частини, а також здійснити постріли, з заздалегідь пристосованої ними невстановленої вогнепальної зброї, в бік території військової частини № НОМЕР_1 , що завідомо для ОСОБА_7 могло спричинити тілесні ушкодження та загибель військовослужбовців військової частини № НОМЕР_1 , осіб, які знаходились у вказаному вище натовпі та мешканців будинків, розташованих по АДРЕСА_1 біля території зазначеної військової частини.
На виконання вказаних протиправних закликів ОСОБА_7 , з боку невстановлених осіб, які діяли за попередньою змовою з останнім та знаходились у складі натовпу, що зібрався біля території військової частини № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , було застосовано пляшки з запальною сумішшю, шляхом їх перекидання на територію військової частини, а також невстановлену вогнепальну зброю, шляхом здійснення з неї не менше трьох пострілів в бік території військової частини № НОМЕР_1 .
Зазначені протиправні дії ОСОБА_7 та невстановлених органами досудового слідства осіб тривали приблизно з 20 години 40 хвилин 16 квітня 2014 року до 5 години 00 хвилин 17 квітня 2014 року та були припинені спільними діями військовослужбовців військової частини № НОМЕР_1 та працівників міліції Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.
В результаті вказаних дій ОСОБА_7 та невстановлених органами досудового слідства осіб були спричинені пожежі будівель, які знаходились на території військової частини № НОМЕР_1 , в результаті яких було знищене та пошкоджене військове майно, чим спричинено значну майнову шкоду військовій частині № НОМЕР_1 , а також спричинені вогнепальні поранення громадянам ОСОБА_9 , 1974 р.н. та ОСОБА_10 , 1971 р.н., які призвели до смерті останніх.
Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.258 КК України - терористичного акту, тобто застосування зброї, вчинення підпалів та інших дій, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людини, та з метою впливу на прийняття рішень та вчинення дій юридичними особами, а також погрозами вчинення зазначених дій з тією самою метою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людини.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:
- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , відповідно до якого 14.04.2014 ОСОБА_7 в часті інших двох осіб приїхав на автомобілі «Мерседес» НОМЕР_2 до військової частини № НОМЕР_1 , назвався представником «силового блоку Донецької Народної Республіки» й в присутності ОСОБА_11 , пред`явив вимогу начальнику військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_12 перейти ні сторону «Донецької Народної Республіки» та передати йому, ОСОБА_7 , вогнепальні інакше ним будуть вжиті різного роду заходи, в тому числі незаконного характеру, до виконання командуванням військової частини № НОМЕР_1 його вимог;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого ОСОБА_7 впізнано, як особу, яка 14.04.2014 в числі інших двох осіб приїхала на автомобілі «Мерседес НОМЕР_2 до військової частини № НОМЕР_1 , назвалась представником «силового блоку Донецької Народної Республіки» й пред`явила вимогу начальнику військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_12 перейти на сторону «Донецької Народної Республіки» та передати їй вогнепальну зброю;
- протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , відповідно до яких 14.04.2014 ОСОБА_7 з числі інших двох осіб приїхав на автомобілі «Мерседес» НОМЕР_2 до військової частини № НОМЕР_1 , назвався представником «силового блоку Донецької Народної Республіки» й пред`явив йому, як начальнику військової частини № НОМЕР_1 , вимогу разом зі всіма військовослужбовцями очолюваної ним частини перейти на сторону «Донецької Народної Республіки» та передати йому. ОСОБА_7 вогнепальну зброю, що зберігалась в частині, інакше останній погрожував вжити: різного роду заходи, в тому числі незаконного характеру, що змусить командування військові: частини № НОМЕР_1 виконати ці вимоги, а 16.04.2014 ОСОБА_7 очолював осіб, що штурмували військову частину № НОМЕР_1 , внаслідок чого було знищене та пошкоджене військове майно;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого ОСОБА_7 було впізнано, як особу, яка 14.04.2014 в числі інших двох осіб приїхала на автомобілі «Мерседес» АПН 24-31 НА до військової частини № НОМЕР_1 , назвалась представником «силового ІНФОРМАЦІЯ_2 » й пред`явила вимогу начальнику військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_8 перейти на сторону «Донецької Народної Республіки» та передати їй вогнепальну зброю, і 16.04.2014 ОСОБА_7 очолював осіб, що здійснювали штурм військової частини № НОМЕР_1 , внаслідок чого було знищене та пошкоджене військове майно.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюються у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні.
23 вересня 2014 року винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , яку для виконання того ж дня скеровано до ТУ МВС України в Донецькій області. Наразі ОСОБА_7 за місцем реєстрації відсутній.
Доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що останній у розумінні ст.12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, оскільки санкцією ч. 3 ст.258 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років з конфіскацією майна, отже, існують ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний при обранні йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, може здійснити наступні дії:
переховуватиметься від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину (на даний час фактично знаходиться на тимчасово окупованій внаслідок збройної агресії Російської Федерації території Донецької області);
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які надали викривальні показання відносно нього;
- перешкодити кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень статті 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу:
1. У кримінальному проваджені містяться вагомі докази, які в повній мірі підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину.
2. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.
3. Майновий стан підозрюваного дає змогу переховуватись від органів досудового розслідування.
4. ОСОБА_7 може незаконно впливати на достовірність показань свідків у вказаному кримінальному провадженні, що може негативно сказатися на повноту та всебічність розслідування;
5. Вік, стан здоров`я та психічний стан ОСОБА_7 не перешкоджають йому перебувати під вартою в установах тимчасового покарання - слідчому ізоляторі;
6. ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
7. На даний час не встановлені усі співучасники вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а тому він, перебуваючи на волі, може мати можливість зв`язатися з ними для продовження злочинної діяльності та вчинення дій, спрямованих на унеможливлення притягнення усіх винних осіб до кримінальної відповідальності.
8. ОСОБА_7 на даний час фактично перебуває на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України.
Вказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Відповідно до вимог п.5 ч.4 ст.183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується на тимчасово окупованій території Донецької області.
Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 ст.193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.
Враховуючи викладене та відповідно до наявних даних, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, що свідчить про неможливість запобігання наведеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, виникла необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор внесене клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти клопотання заперечував.

Зважаючи на доведеність прокурором обставин, передбачених ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 за його відсутності.

Вивчивши доводи клопотання та додані до нього копії документів, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

В той же час, відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 17.04.2014 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258 КК України.

23 вересня 2014 року винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , яку для виконання того ж дня скеровано до ТУ МВС України в Донецькій області. Наразі ОСОБА_7 за місцем реєстрації відсутній.

Тим самим встановлено достатність доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.258 КК України - терористичного акту, тобто застосування зброї, вчинення підпалів та інших дій, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людини, та з метою впливу на прийняття рішень та вчинення дій юридичними особами, а також погрозами вчинення зазначених дій з тією самою метою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, які призвели до загибелі людини.

Згідно ч.5 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.258 є особливо тяжким.

ОСОБА_7 на даний час фактично перебуває на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України.
Слідчий суддя вважає, що прокурором було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 258 КК України, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а отже, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Керуючись ст. ст.177,182,183,193-194,205 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБ України в Запорізькій області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000035, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2014 року, підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258 КК України задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через 48 (сорок вісім) годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути за його участі питання про подальше застосування обраного запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1