ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0002898 від 24.12.2019 року відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орхей, Молдова, румуна, громадянина Румунії, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , Румунія, раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Орхей, Молдова, громадянина Молдови, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з середньою освітою, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26.09.2010 року за ч.2 ст. 358, ч.3 ст. 358, 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, звільнений 29.07.2011 р. по відбуттю покарання;

вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 08.11.2016 р. за ч.2 ст. 305, 69 КК України до покарання у вигляді 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; звільнений 27.11.2018 р. по закінченню іспитового строку;

ЄУНСС №727/1490/20 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/79/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України

16.08.2019 р. вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачено;

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2020 року обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

Цим вироком, ОСОБА_7 - визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначено йому покарання у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді застави.

Строк відбування покарання обраховано з моменту затримання. Зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 24 грудня 2019 року по 01 жовтня 2020 року.

На підставі ст. 182 ч.11 КПК України після набрання вироком законної сили і затримання ОСОБА_7 для подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, повернути заставодавцю ОСОБА_9 суму 42000 (сорок дві тисячі) гривень, внесену в якості застави згідно з квитанцією №0.0..1 від 01 жовтня 2020 року на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області №UA0008745.

ОСОБА_6 - визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України і призначено йому покарання у вигляді одного року чотирьох місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді застави.

Строк відбування покарання обраховано з моменту затримання. Зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою з 24 грудня 2019 року по 03 березня 2020 року.

На підставі ст. 182 ч.11 КПК України після набрання вироком законної сили і затримання ОСОБА_6 для подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі, повернути заставодавцю ОСОБА_9 суму 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень, внесену в якості застави згідно з квитанцією №0.0..1 від 02 березня 2020 року на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області № UA0008745.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі по 314 (триста чотирнадцять) гривень 02 (дві) копійки з кожного.

Вирішено питання речових доказів.

Доводи апеляційної скарги учасника провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 , у своїй апеляційній скарзі з вироком районного суду не згідний. Зазначає, що він не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_7 вступив в злочинну змову із обвинуваченим ОСОБА_6 та 24 грудня 2019 року приблизно о 14.00 годині вони перебували біля будинку №16-Б по вулиці Небесної Сотні м. Чернівці. Там знаходився автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_10 .. Переконавшись, що ніхто з сторонніх осіб не стежить за ними, ОСОБА_6 стояв неподалік вказаного автомобіля з метою запобігання викриття їхніх спільних злочинних дій іншими особами, а ОСОБА_7 , шляхом пошкодження бокового скла автомобіля «Мерседес», таємно викрав шкіряну чоловічу сумку-портфель із надписом «Vichy Basic Homme» чорного кольору вартістю 636,75 грн., в якій знаходилися грошові кошти в сумі 500 грн., паспорт громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_10 ..

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину пішли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим своїми діями заподіяли потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1136,75 грн..

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Обвинувачений ОСОБА_6 , підтримав свою апеляційну скаргу, об`єктивно розглянути справу та прийняти обґрунтоване, законне рішення.

Прокурор в суді апеляційної інстанції заперечував щодо апеляційних вимог обвинуваченого, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок районного суду без змін.

Мотиви апеляційного суду при постановленні рішення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Оскільки від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надходило, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції підсудний ОСОБА_6 від послуг перекладача відмовився, т.я. з 2010 року проживає на території України, хоча має громадянство Молдови, має дружину українку і спільних дітей, а відтак повністю розуміє українську мову. Крім того, враховуючи, що злочин, який поставлений в провину не передбачає обов`язкової участі захисника, він відмовився від захисника, якого мав за призначенням в суді 1-ї інстанції, і який, будучи належним чином повідомленим про день і час слухання справи в апеляційній інстанції до суду не з`явився. Апеляцію він писав самотужки без допомоги адвоката.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого міркування прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Матеріалами провадження з`ясовано, що судове слідство у ньому проведено з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у справі не допущено.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового засідання та технічного запису судового розгляду, судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи, тому твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про непричетність до інкримінованих йому злочинів не заслуговують на увагу і колегія суддів погодитись з ними не може та вважає їх безпідставними. Ці заперечення проти звинувачення детально розглядалися судом першої інстанції і спростовані наведеними у вироку доказами.

Ретельно перевіривши ці доводи, колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду і на наступне.

При перевірці вироку суду І інстанції, колегією встановлено, що районним судом правильно встановлено фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину відповідає сукупності зібраних у справі і безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що в судовому рішенні наведено докладні мотиви, згідно з вимогами ст. 374 КПК України.

Як вбачається з вироку районного суду, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 185 КК України не визнав. Пояснив, що 24.12.2019 року він йшов за дитиною в ЗОШ №11. По проспекту Незалежності він зустрів ОСОБА_7 , у якого задзвонив телефон і той зупинився, а він пішов далі. Пройшовши приблизно 50 метрів, на території школи його затримали невідомі. ОСОБА_7 затримали на відстані 20-30 метрів від нього. Він не дивився, що робив ОСОБА_7 .. Йому не було відомо, що ОСОБА_7 збирається вчинити злочин і не бачив як він це зробив. Стверджував, що він цей злочин не вчиняв.

В суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свої покази надані в суді першої інстанції та наполягав на тому, що він не вчиняв крадіжки.

Разом з тим, такі твердження обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються матеріалами справи, а його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України підтверджується доказами, дослідженими районним судом та перевіреними апеляційною інстанцією, яким надана належна юридична оцінка, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 24.12.2019 року, згідно з яким ОСОБА_10 повідомив, що 24.12.2019 року приблизно о 14.00 годині невідома особа по вулиці Небесної Сотні, 16-Б м. Чернівці шляхом розбиття переднього лівого скла автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 , викрала звідти сумку чорного кольору вартістю 2000 грн., в якій знаходились документи та грошові кошти в сумі 500 грн.;

- протоколом огляду місця події від 24.12.2019 року та фотознімками до нього, згідно з якими об`єктом огляду являвся автомобіль марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_1 та чорна сумка-портфель;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.12.2019 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу під номером №4, як чоловіка, який був біля його автомобіля, а після його відходу було розбито скло та викрадено сумку. Впізнав особу на фото №4 за зовнішніми рисами;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.12.2019 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу під номером №1, як чоловіка, який був біля його автомобіля, а після його відходу було розбито скло та викрадено сумку. Впізнав особу на фото №1 за зовнішніми рисами обличчя;

- протоколом огляду предмету від 25.12.2019 року та фотознімками до нього, згідно з якими оглянуто сумку чорного кольору з документами;

- протоколом огляду від 23.01.2020 року та відеозаписом до нього, згідно з якими на відеозапису з камери зовнішнього відеоспостереження приміщення «Скай Текс» по вулиці Небесної Сотні, 10 м. Чернівці зображено пішохідну зону, проїжджу частину дороги та припарковані автомобілі поруч із пішохідною зоною. Також зображено двох чоловіків, які рухаються однин із одним в один крок;

- висновком експерта №18-Р від 15.01.2020 року, відповідно до якого ринкова вартість чоловічої шкіряної сумки-портфелю з написом «Vichy Basic Homme» на момент вчинення кримінального правопорушення станом на 24.12.2019 року могла становити 636,75 грн.;

- протоколами проведення слідчих експериментів від 30.01.2020 року із свідками: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які розповіли про події, які відбувались 24.12.2019 року по АДРЕСА_3 по факту крадіжки з автомобіля марки «Мерседес», зокрема як саме рухались двоє чоловіків, як вони вчинили крадіжку, про участь кожного з них та як їх було затримано (т.2 а.п.97-105).

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння, а тому не вбачає підстав для визнання наведених у вироку висновків суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, досліджені судом першої інстанції матеріали кримінального провадження та перевірені апеляційною інстанції, цілком узгоджуються із показами потерпілого та поясненнями свідків події.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні першої інстанції вказав, що в його користуванні перебуває автомобіль марки «Мерседес». Він бачив, як біля автомобіля ходили двоє чоловіків, однак він не бачив, як вони викрали сумку з автомобіля. Коли обвинувачених затримали, то він впізнав тих двох чоловіків, які «крутилися» біля автомобіля.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив суду, що він працює помічником оперуповноваженого УКР ГУНП в Чернівецькій області. Разом з своїми колегами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вони їхали на обід в заклад «Оззі» по проспекту Незалежності м. Чернівці. Він побачив, як двоє невідомих чоловіків стояли біля автомобіля і дивилися по сторонам. Вони проїхали і почули звук ніби щось розбилось. Вони зупинили автомобіль і побачили як ОСОБА_7 витягнув сумку чи папку, засунувшись через розбите вікно у машину. ОСОБА_6 знаходився на відстані приблизно 10 метрів від нього. ОСОБА_6 міг бачити ОСОБА_7 .. Потім вони вдвох пішли по території школи. Після чого вони були затримані.

Аналогічні покази надали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .. При цьому, свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні першої інстанції зазначив, що коли ОСОБА_7 стояв біля автомобіля, а ОСОБА_6 знаходився на відстані приблизно 10 метрів від нього, останній сильно оглядався. Після цього був удар по автомобілю і ОСОБА_7 пішов з папкою. Біля входу в школу обвинувачені зрівнялись і пішли разом. Вони пішли за ними, появились оперативні працівники з Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, які їх і затримали, а вони поїхали далі. В затриманні участі не приймали.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні районного суду вказав ним було помічено двох чоловіків, один з яких був біля автомобіля, а другий знаходився на відстані 7-10 метрів від першого. Один розбив вікно в автомобілі, було чути звук розбитого скла, взяв папку чи сумку, а другий стояв «на шухері» та дивився по сторонам. Потім вони пішли на територію школи, де в подальшому були затримані.

Крім того, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні першої інстанції пояснив суду, що він працював в Шевченківськогому ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області. В кінці грудня 2019 року в обідній час доби він з колегами були на вулиці Небесної Сотні м. Чернівці. Вони побачили двох чоловіків, які йшли по вулиці і зазирали в автомобілі. Один чоловік відійшов приблизно на 10 метрів і дивився по сторонам, а інший чоловік розбив скло в автомобілі, заліз в автомобіль через пасажирське переднє вікно, достав чорну сумку, підійшов до другого і вони разом зайшли на територію школи, де їх і було затримано. Чоловік, який знаходився на тротуарі, бачив чоловіка, який викрадав речі з автомобіля. Вони злочин вчиняли разом, оскільки перед цим разом ходили і зазирали в автомобіль. Він затримав того, хто стояв «на шухері».

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні районного суду пояснив, що він працює оперуповноваженим в Шевченківському ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області. Наприкінці грудня 2019 року в обідній час вони відпрацьовували район вулиці Небесної Сотні м. Чернівці та побачили, що двоє чоловіків заглядали у вікна автомобілів та оглядалися по сторонам. Вони за ними спостерігали. Дані чоловіки були разом. Один чоловік розбив вікно і витягнув сумку, а інший чоловік стояв в стороні і дивився навкруги. Між обвинуваченими була відстань приблизно 10-15 метрів. Обвинувачені бачили один одного. Потім вони пішли на територію школи, де їх було затримано. Він затримав того чоловіка, який залазив в автомобіль.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді першої інстанції дали аналогічні показання, при цьому вказавши , що двоє чоловіків, які заглядали в автомобілі, зупинились біля автомобіля марки «Мерседес», а потім перейшли дорогу, стояли та розмовляли між собою. Чоловік в сірому оглядався по різним сторонам, а чоловік в чорному підійшов до автомобіля, чимось розбив вікно, заліз в середину, витягнув чорну сумку з автомобіля і пішов в сторону до чоловіка в сірому. Потім вони зайшли на територію школи, де їх було затримано. Вважали, що вони злочин вчиняли спільно, так як в автомобіль обвинувачені заглядали разом.

З огляду на наведені докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та вмотивовано не прийняв до уваги заперечення вини останнім.

Отже, судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Саме з урахуванням цих доказів районним судом зроблено правильний висновок, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, підтверджена сукупністю переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів.

Слід зазначити, що за змістом кримінального процесуального закону, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою, суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення надано вичерпні докази щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Натомість, обвинуваченим ОСОБА_6 , жодним чином не спростовано доказів прокурора в протилежному, тобто у відсутності саме в його діях інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, які можуть бути підставою для розумного сумніву в доведеності його вини.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ст.185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що доводиться наведеними вище доказами, які в своїй сукупності підтверджують вину останнього у вчиненні крадіжки, поза розумним сумнівом.

Що стосується міри покарання обраної обвинуваченому ОСОБА_6 , то на думку апеляційного суду та виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Обираючи ОСОБА_6 покарання, суд зважив на характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимість в законному порядку не знята та не погашена, ніде не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, перебуває на обліку в КМУ «Чернівецький обласний наркологічний диспансер», на обліку в психіатричній лікарні не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено, як і не встановлено обставин, що обтяжують покарання останнього, згідно зі ст.67 КК України.

Згідно роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.ст. 50, 65, 66 та 67 КК України. При цьому, зважаючи на те, що обвинуваченим вчинено умисний злочин з корисливих мотивів, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також враховано особу обвинуваченого, у зв`язку з чим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 рік 4-и місяці позбавлення волі, яке за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі глибокого та детального аналізу сукупності доказів у справі з точки зору їх допустимості, належності, логічності та взаємозв`язку, прийшов до вірного рішення про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні крадіжки, а відтак, ухвалений відносно обвинуваченого вирок є законним і обґрунтованим, а тому підстав для його скасування та винесення нового вироку, як про те апелює обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Отже, висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, підтверджених належними, допустимими та достовірними доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку. При перевірці матеріалів кримінального провадження порушень норм процесуального законодавства, які були б безумовною підставою для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою,- в той самий порядок і строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3