печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши судове провадження за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0001587 від 25.07.2019, -

В С Т А Н О В И В :
20.04.2021 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0001587 від 25.07.2019.

Заявлений відвід мотивований тим, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво, а досудове розслідування Головним слідчим управлінням Національної поліції України, у кримінальному провадженні № 0001587 від 25.07.2019 відносно ОСОБА_4 за частиною 3 статті 27, частиною 4 статті 190 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється, зокрема, прокурором ОСОБА_5 .

Так, заявник вказує, що протиправні процесуальні дії та рішення прокурора ОСОБА_5 свідчать про його неупередженість під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0001587 від 25.07.2019, які виражаються в умисному невиконанні рішення суду щодо завершення досудового розслідування, порушення права ОСОБА_4 на захист та на думку адвоката протиправне ініціювання заходів процесуального примусу відносно ОСОБА_4 .

Адвокат зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2020 № 757/20499/20-к встановлено прокурору у кримінальному провадженні №0001587 від 25.07.2019 (в порядку статей 28, 114 КПК України) процесуальний строк 3 місяці (до 22.09.2020) для завершення досудового розслідування відносно ОСОБА_4 в порядку, визначеному частиною 2 статті 283 КПК України.

Вказаним рішенням суду було встановлено факт завершення строків досудового розслідування 18.12.2019. При цьому судом підтверджено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 не має на меті виконання завдань, визначених статтею 2 КПК України, та є таким, що переслідує інші, ніж визначені законом цілі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27.10.2020 та ухвалою Верховного Суду від 01.02.2021 прокурору відмовлено у задоволенні його скарг на вищевказане рішення суду.

Разом з цим, Верховний Суд прийшов до висновку, що встановлення слідчим суддею процесуального строку прокурору в порядку статей 28 та 114 КПК України, є належним способом захисту.

Однак прокурор ОСОБА_5 , починаючи з 22.09.2020, ухиляється від виконання вказаного рішення суду та ігнорує численну кількість клопотань сторони захисту щодо його виконання.

05.02.2021 (майже через 5 місяців після кінцевого строку виконання судового рішення) прокурором ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження від 05.02.2021, яка на думку адвоката є формальною та незаконною, що стало результатом її скасування 11.02.2021 Першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_6 .

Приймаючи постанову від 05.02.2021 прокурор ОСОБА_5 зазначив підставу для закриття кримінального провадження як «ухвала слідчого судді», яка не передбачена статтею 284 КПК України. При цьому, під час внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про закриття кримінального провадження № 0001587 від 25.07.2019 прокурором вказано підстави, визначені пунктом 2 та 3 частини 1 статті 284 КПК України.

Після скасування постанови від 05.02.2021 прокурор ОСОБА_5 не вжив подальших заходів для виконання рішення суду про закінчення кримінального провадження. Такі дії прокурора, на думку адвоката свідчать про умисне уникнення від виконання рішення суду та містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України.

Також, як зазначає адвокат, на його думку, прокурор ОСОБА_5 приховує від суду факт відсутності у ОСОБА_4 статусу підозрюваного та спливу строків досудового розслідування.

Зокрема, обставини порушення стороною обвинувачення порядку вручення повідомлення про підозру підтверджуються ухвалою Київського апеляційного суду від 09.10.2019, якою відмовлено у задоволенні клопотання сторони обвинувачення в обрані ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020 по справі № 757/21754/20-к, якою скасовано арешт майна ОСОБА_4 .

Зокрема, Київським апеляційним судом встановлено обставини порушення стороною обвинувачення вимог статей 278, 279, 135, 136 КПК України та невручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Також, суд дійшов до висновку, що незважаючи на ті обставини, що ОСОБА_4 з 2014 року перебуває за межами України, матеріали клопотання не містять доказів вжиття органами досудового розслідування заходів для належного повідомлення ОСОБА_4 про підозру (сторінка 7 ухвали).

Проте, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 залишає поза увагою обставини неповідомлення ОСОБА_4 про підозру, що встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 09.10.2019 та ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2020 та продовжує ініціювання питання взяття під варту ОСОБА_4 .

Також, адвокат зазначає, що строк досудового розслідування закінчився 18.12.2019, однак прокурор, слідчий не ініціювали продовження строків досудового розслідування, а також не здійснили жодних процесуальних дій, передбачених частиною 2 статті 283 КПК.

При цьому, всупереч наведених вище норм та поза межами строків, встановлених статтею 219 КПК України, стороною обвинувачення 08.01.2020 відновлено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001587 від 25.07.2019 та 08.01.2020 повторно зупинено з тих саме ж підстав, що і вперше.

Після скасування постанови від 26.07.2019 про зупинення досудового розслідування (11.11.2019) та до винесення другої постанови про зупинення досудового розслідування від 08.01.2020, стороною обвинувачення знову ж таки не здійснено жодних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе, а також дій спрямованих на розшук ОСОБА_4 , як того вимагає частина 2 статті 281 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2020 по справі № 757/1432/20-к вказану постанову від 08.01.2020 також було скасовано, як незаконну.

Крім того, як вже було зазначено, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2020 у справі № 757/41044/20-к скасовано постанову прокурора від 08.09.2020 про зупинення досудового розслідування також на підставі пункту 3 частини 1 статті 280 КПК України як таку, що винесена поза межами строків досудового розслідування.

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд, відвести прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0001587 від 25.07.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КПК України, при розгляді відводу має бути вислухана особа, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думка осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заявник та прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Разом з цим, заявником було подано до суду заяву про розгляд відводу у його відсутність, вимоги заяви підтримав.

Прокурор подав заяву, в якій заперечував щодо задоволення відводу, оскільки зазначені підстави є необґрунтованими.

Суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд заяви у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали заяви та клопотання, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Формою процесуального реагування на прояви упередженого ставлення слідчого до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, є подання такою особою заяви про відвід слідчого в порядку ст.77 КПК України.

Рекомендація Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Державам - членам СЕ, прийнята Комітетом Міністрів 12.05.2004 на 114-й сесії «Про підвищення ефективності внутрішніх засобів правового захисту» декларує, що кожен, чиї права і свободи, викладені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує існування у внутрішньому праві засобів, які надають можливість скористатися правами і свободами, закріпленими в Конвенції, незалежно від того, як вони подані в національній правовій системі. Це положення вимагає, щоб відповідний внутрішній орган вивчив зміст скарги, яка базується на Конвенції, та забезпечив необхідне виправлення порушеного права. (Рішення ЄСПЛ «Chahal v. UK, n. 145).

На національному рівні, у ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст.77 КПК України.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчого - існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенці ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор безумовно підлягає відводу, визначений частиною 1 ст. 77 КПК України.

Між тим, згідно з ч. 3 ст. 77 КПК України, пролкурор не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язанні всебічно, повно і неупереджено дослідити усі обставини кримінального провадження. Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

Окреслюючи загальні завдання кримінального провадження, законодавець в статті 2 чинного КПК України вважає необґрунтований процесуальний примус до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, несумісним із поняттям «неупереджене розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, компетентна особа у будь-якому випадку не має права брати участь в здійсненні кримінального провадження, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в її неупередженості та об`єктивності.

З огляду на зазначене, слідчий суддя, виконуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, вважає необхідним відвести прокурора ОСОБА_5 від участі у здійсненні досудового розслідування кримінального провадження №0001587, оскільки вважає, що стороною звернення було доведено обставини, які викликають сумніви в об`єктивності та неупередженості, в участі слідчого ОСОБА_5 досудовому розслідуванні у кримінальному провадженні №0001587, а протилежного прокурором, слідчому судді не було доведено.

Відтак, заявлений відвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 9, 22, 77, 80, 81 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Заяву задовольнити.

Відвести прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0001587 від 25.07.2019.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1