Справа № 347/278/20
Провадження № 11-кп/4808/334/21
Категорія ст. 126-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 та заступника керівника Івано-Франківської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2021 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брустурів Косівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, депутатом не являється, раніше судимого вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05.06.2019р. за ч.4ст.407 КК України до покарання із застосуванням ст.ст.75-76 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю:

секретаря с/з ОСОБА_10 ,

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_12 ,

в с т а н о в и в :
1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за оскаржуваним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 05.06.2019 та остаточно визначено за сукупністю вироків ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 (три) роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання з 07.06.2021.

Запобіжний захід ОСОБА_7 обрано тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше 60 днів з моменту проголошення вироку суду, тобто не довше 05.08.2021р., взявши ОСОБА_7 під варту в залі суду.

1.1. Обставини у кримінальному провадженні, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Так, ОСОБА_7 проживає разом зі своєю мамою ОСОБА_8 та рідним братом ОСОБА_13 у АДРЕСА_1 .

Починаючи з 2019 року, у зв`язку із систематичним зловживанням ОСОБА_7 алкогольними напоями, вчиняє сімейні конфлікти зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , які супроводжувалися нецензурною лайкою, образами та вчиненням насильницьких дій відносно матері.

26.01.2019р., приблизно о 09.00 годині, за місцем свого проживання у господарстві, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 умисно вчинив відносно своєї матері психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої.

За вище вказаним фактом працівниками Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_7 того ж дня було складено та скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за результатом розгляду якого, 06.03.2019 постановою судді Косівського районного суду Івано-Франківської області правопорушник ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та протягом 2019 року, не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою неправомірну поведінку, в чергове вчинив психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі, втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Крім того, 14.11.2019р., приблизно о 14.00 годині ОСОБА_7 , за місцем свого проживання, у господарстві, розташованому у АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно своєї матері психологічне насильство, що знову виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, висловлюванні нецензурною лайкою щодо неї, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

За вище вказаними фактами працівниками Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_7 15.11.2019р. складено та скеровано до Косівського районного суду Івано-Франківської області протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення насильства в сім`ї, особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП), за результатом розгляду якого 19.11.2019р. постановою судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння, обмежившись усним зауваженням.

Відтак, 15.01.2020р., приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_7 , за місцем свого проживання, а саме у господарстві, розташованому у АДРЕСА_1 , умисно вчинив відносно ОСОБА_8 , психологічне насильство, що виразилося у словесних образах потерпілої, погрозах фізичною розправою, завданні морального та психологічного тиску, приниженні її честі та гідності.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_7 правильних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та продовжив умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері, а саме 15.01.2020р., приблизно о 10.00 годині, за місцем спільного проживання у господарстві, розташованому у АДРЕСА_1 , на побутовому ґрунті вчиняв із потерпілою словесні конфлікти і сварки, що супроводжувались гучними криками, грубою нецензурною лайкою та погрозами застосування фізичної сили відносно потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_8 зазнала психологічних та моральних страждань, у зв`язку з чим остання звернулась до Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення щодо неї її сином ОСОБА_7 домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі - заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2020 та кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як умисне систематичне вчинення ОСОБА_7 домашнього насильства щодо своєї матері ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Внаслідок умисних систематичних, протиправних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Своїми умисними діями, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні фізичного, психологічного насильства, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 не заявлявся.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю та пояснив, що він вчинив сімейний конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_8 .

2. Апеляційне оскарження.
2.1. Зміст апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого:
- судом порушено право обвинуваченого на захист. В матеріалах справи відсутня пам`ятка про права та обов`язки , яка вручається обвинуваченому в порядку ст. 345 КПК України;

- суд проявив формальний підхід до розгляду справи;

- суд не перевірив обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, не дослідив факту завдання потерпілій фізичного та психічного насильства, не допитав потерпілу, не заслухав її думку, а лише зіслався на протоколи притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності;

- між потерпілою та обвинуваченим виникали різного роду сварки та неузгодженості, що супроводжувались нецензурною лайкою, проте жодних фізичних дій та систематичного умисного психологічного впливу з боку обвинуваченого щодо матері не вчинялось, тому в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона складу правопорушення, яка не була досліджена судом.

Просять скасувати оскаржуваний вирок та закрите кримінальне провадження.

2.2. Зміст апеляційної скарги потерпілої:
- висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи;

- суд не дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, допустив істотні порушення, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення;

- потерпілу не допитано, думку її не враховано при призначенні покарання.

Просить скасувати оскаржуваний вирок та закрите кримінальне провадження.

2.3. Зміст апеляційної скарги прокурора:
- пам`ятка про права та обов`язки обвинуваченому не вручена, права та обов`язки йому не роз`яснені;

- судом не забезпечено право обвинуваченого на захист.

Просить скасувати вирок з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Просив поновити пропущений з поважних підстав строк апеляційного оскарження.

3. Правові позиції сторін.
В засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений та його захисники, потерпіла та прокурор доводи їх апеляційних скарг підтримали, просили задовольнити з наведених у кожній з них мотивів.

4. Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
4.1. Щодо строку апеляційного оскарження вироку прокурором, то Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.08.2021 клопотання прокурора задоволено, строк, пропущений з поважних причин, поновлено.

4.2. Норми.

Судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим (ст. 370 КПК України). Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам закону, є передчасним.

За змістом 59, 129 ч. 3 Конституції України, статей 5, 6 Конвенції з прав людини, статей 7, 20, 412 КПК України та правових позицій ЄСПЛ, право на захист обвинуваченого та його право на вільний вибір захисника є одним із основних принципів кримінального судочинства.

Згідно приписів статей 412, 415 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду внаслідок істотного процесуального порушення права обвинуваченого на захист, яке перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення та розгляду справи незаконним складом суду.

4.3. Апелянти просять вирок скасувати.

І обвинувачений, і прокурор вказують на незаконність вироку з підстав порушення прав ОСОБА_7 на захист, тому рішення переглядається в першу чергу в межах цих доводів (ст. 404 КПК України).

4.4. Факти.

Згідно даних матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 в ході досудового розслідування захист своїх прав здійснював самостійно (абз. 4 а.п. 5 обвинувальний акт) та відмовився від захисника в суді першої інстанції, клопотав про розгляд справи в порядку скороченого провадження без участі адвоката (а.п. 36 Заява ОСОБА_7 ).

Відповідно до даних журналів судових засідань судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відбувся за відсутності захисника.

Відмова обвинуваченого ОСОБА_7 від захисника не зафіксована на цифровому носії інформації. В матеріалах провадження відсутнє документарне підтвердження вручення обвинуваченому ОСОБА_7 пам`ятки про права та обов`язки, про роз`яснення останньому його прав та обов`язків.

4.5. Порядок відмови від захисника відповідно до ч. 2 ст. 54 КПК передбачає, що відмова від захисника повинна відбуватися виключно в присутності захисника після надання можливості для конфіденційного спілкування. Така відмова фіксується у протоколі процесуальної дії.

У п. 80 правових позицій ЄСПЛ, сформульованих в рішенні від 16 грудня 2010 року у справі «Боротюк проти України», зазначено, що «ані буква, ані дух ст. 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися (у відкритий чи мовчазний спосіб) від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови».

У п. 65 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 2012 року у справі «Єрохіна проти України» правова позиція щодо відмови від захисника наголошує: «перед тим, як вважати обвинуваченого таким, що відмовився від важливого права за ст. 6 Конвенції, з огляду на непрямі ознаки його поведінки слід переконатися, що він міг розумно передбачити наслідки своєї поведінки» (п. 59 рішення від 27 березня 2007 року у справі «Талат Тунч проти Туреччини»).

4.6. Таким чином, суд першої інстанції, в порушення приписів і вітчизняного, і Європейського законодавства, формально підійшов до фіксації відмови обвинуваченого ОСОБА_7 від захисника, прийнявши його письмову заяву (заповнений взірець друкованого бланку), при цьому не зафіксувавши таку відмову на цифровому носії інформації, не забезпечивши присутність захисника при відмові та без надання можливості обвинуваченому для конфіденційного спілкування з захисником перед прийняттям рішення про відмову від захисника. Відтак, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції не з`ясував причини відмови ОСОБА_7 від захисника, не переконався, чи обвинувачений поза розумним сумнівом був обізнаний про його право на безоплатну правову допомогу, чи усвідомлював (передбачав) наслідки його відмови від захисника, цим самим допустив порушення права останнього на захист.

4.7. Враховуючи викладене апеляційний суд констатує, що інші доводи апеляційних скарг не є предметом апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції з огляду на незаконність вироку з підстав недотримання судом першої інстанції права обвинуваченого на захист.

5. Висновки.
5.1. Колегія суддів вважає, порушення судом першої інстанції права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист є підставою для безумовного скасування вироку щодо нього та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

5.2. Призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції апеляційний суд не вирішує наперед питання доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності чи недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання (ч. 2 ст. 415 КПК України).

5.3. Щодо запобіжного заходу.

Оскаржуваним вироком (07 червня 2021 року) до обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.08.2021 продовжено строк запобіжного заходу до 03.10.2021.

Водночас, вирок належить скасувати, оскільки не відомо, чи буде доведена вина ОСОБА_7 при новому розгляді справи.

За цих обставин підстави для його подальшого тримання під вартою на підставі оскарженого вироку відсутні.

З урахуванням фактичних обставин провадження (потерпіла не має жодних претензій до обвинуваченого: а.п. 17 заява, апеляційна скарга потерпілої), з підстав скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого, колегія суддів вважає за належне скасувати запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , звільнивши його з-під варти негайно з залу суду.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 415, 418, 419 КПК України Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати. Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти негайно з залу суду.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5