Справа № 466/3205/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/253/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_10 і його представника адвоката ОСОБА_9 та повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004073 від 12 листопада 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
В об`єднанні двох кримінальних проваджень №0004073 та №0000082 в одне провадження відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 покликається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Наголошує, що в обвинувальному акті наведено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і частини статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою, а судовий розгляд відносно обвинуваченого так і не розпочатий по суті, хоча питання відповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та законності повернення такого вже було предметом апеляційного розгляду.
Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року та скерувати обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004073 від 12 листопада 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до Шевченківського районного суду м. Львова для організації нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням кримінального процесуального закону та засад кримінального провадження, а саме доступу до правосуддя, обов`язковості судових рішень і розумності строків розгляду кримінального провадження.

Просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року та скерувати обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України до суду першої інстанції для нового розгляду зі стадії підготовчого провадження.

На апеляційні скарги прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , представник потерпілого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 подав заперечення, в яких зазначає, що такіє необґрунтованими і поверхневими та просить залишити їх без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року без зміни.

Також, свої заперечення подав і потерпілий ОСОБА_10 та просить залишити апеляційні скарги прокурора і захисника обвинуваченого без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та виступ захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_10 та виступ його представника адвоката ОСОБА_9 про їх заперечення і залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення, виходячи з наступного.
Своє рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд мотивував тим, що він не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення. Окрім цього, обставиною, що на переконання суду першої інстанції перешкоджає призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду, є наявність, як зазначено в мотивувальній частині ухвали, по одному і тому ж факту вбивства ОСОБА_12 , яке мало місце 11 листопада 2016 року, двох кримінальних проваджень, а саме №0004073 від 12 листопада 2016 року та за №0000082 від 20 листопада 2017 року, які не може бути об`єднано через різні стадії досудового розслідування та судового розгляду. Також, зазначено, що прокурором в обвинувальному акті не вказано про цивільний позов ОСОБА_10 .
Так, відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Ч.1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься і поняття розумних строків, яке відповідно до ч.5 ст. 28 КПК України передбачає, що кожен має право, щоб обвинувачення відносно нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Згідно ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи із суті даної норми закону, має відображатись в обвинувальному акті відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналізуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, що стосуються складення обвинувального акта у кримінальному провадженні органом досудового розслідування, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в обвинувальному акті слідчим формулювання щодо фактичних обставин справи не можуть бути підставами для його повернення прокурору.
Як вбачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_7 , в такому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, дана їм правова кваліфікація та сформульовано обвинувачення, а відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про його невідповідність зазначеним вище вимогам законодавства у зв`язку з неконкретністю обвинувачення і не вбачає підстав, які б могли призвести до порушення прав учасників судового провадження чи неможливості суду роз`яснити суть обвинувачення.
При цьому, презумпція невинуватості особи, як принцип кримінального провадження, не порушується, оскільки обвинувальний акт не є доказом у кримінальному провадженні, викладені в обвинувальному акті твердження органу досудового розслідування мають бути доведені в судовому засіданні стороною обвинувачення чи спростовані стороною захисту, тим самим має реалізуватися принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Отже, наведене не звільняє суд від обов`язку всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, оцінити кожен доказ, який поданий як стороною обвинувачення, так і стороною захисту в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та за результатами цього, постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Наявність за фактом смерті ОСОБА_12 двох кримінальних проваджень, а саме №0004073 від 12 листопада 2016 року та №0000082 від 20 листопада 2017 року із різною правовою кваліфікацією обставин однієї і тієї ж події, з огляду на положення ст. 291 КПК України, колегія суддів не вважає перешкодою для призначення обвинувального акта у кримінальному провадженні №0004073 до судового розгляду.
Що стосується покликання в оскаржуваному рішенні про відсутність у обвинувальному акті вказівки на наявність цивільного позову ОСОБА_10 , то на думку колегія суддів таке твердження є безпідставним, оскільки цивільний позов на стадії досудового розслідування не заявлявся.
Також, як вбачається з матеріалів справи, питання законності повернення обвинувального акта прокурору з наведених вище підстав вже було предметом апеляційного перегляду і в ухвалах колегій суддів Львівського апеляційного суду від 29 липня 2019 року, 27 грудня 2019 року та від 01 липня 2020 року, якими відповідно було скасовано ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 04 червня 2019 року, 22 листопада 2019 року та від 24 квітня 2020 року, таким дана належна, однозначна і обґрунтована правова оцінка.
Разом з тим, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, в порушення імперативних вимог ч.3 ст. 415 КПК України, вкотре не взяв до уваги висновки і мотиви, з яких скасовані попередні аналогічні судові рішення з цього приводу, та повторно продублював їх зміст.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою, а судовий розгляд щодо останнього так і не розпочатий по суті, отже, безпідставне повернення обвинувального акта прокурору може призвести до порушення розумних строків судового провадження.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24.07.2003, «Вітрук проти України» від 16.09.2010, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 та інші).
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого і приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставним та підлягає скасуванню, а обвинувальний акт поверненню в суд першої інстанції для призначення нового розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року скасувати і призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження тим самим складом суду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3