ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1579/21 Справа № 199/1278/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії раніше обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: до Комунального підприємства «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, на строк до 17 червня 2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що за інкримінованих ОСОБА_7 обставин вчинення ним суспільно-небезпечного діяння та його тяжкості, характеру і тяжкості захворювання, ступеню небезпечності ОСОБА_7 для інших осіб, наявні ризики, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України, а саме: можливість ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню, а тому з огляду на сукупність обставин, а також того факту, що ОСОБА_7 у межах іншого кримінального провадження обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім запобіжним заходом буде поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою обрати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді передання ОСОБА_7 на піклування його законному представнику (батькові) ОСОБА_9 , з обов`язковим лікарським наглядом.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що ухвала суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки судом не враховано обґрунтованість підозри та причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочинного діяння, а також суд не пересвідчився у наявності доказів, які б підтверджували існування ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення.

Крім того, захисник зазначає, що у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив суду, що наразі відносно нього ніяких лікувальних дій з боку закладу, в який він примусово поміщений не здійснює та ніякого лікування не призначено, однак суд залишив цей факт поза увагою.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
З ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді поміщення до Комунального підприємства «Дніпровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги», дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження 19 квітня 2021 року в судовому засіданні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді поміщення ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Вирішуючи питання про продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку такого поміщення, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Судом встановлено, що процесуальні ризики не зменшилися й виправдовують поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, доводи сторони захисту щодо зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.
Так, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, відноситься до категорії тяжкого злочину, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що він може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також перешкоджати встановленню істини по даному провадженню.
Також, судом першої інстанції враховано висновок судово-психіатричної експертизи № 15 від 11 лютого 2020 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності позбавляв іспитованого можливості усвідомлювати свої дії і бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом в даний час іспитований також не може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними, не може предстати перед слідством та судом та нести кару відповідальність. За своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, на переконання апеляційного суду, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті "е". У своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися "психічно хворою" та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах "Анатолій Руденко проти України" від 17 квітня 2014 року, "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора та застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку відносно ОСОБА_7 , у зв`язку із вчиненням суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, відповідальність, за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4