Справа № 738/487/21
№ провадження 1-кп/738/64/2021
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року місто Мена Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 28 листопада 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Мена Чернігівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною другою статті 286, частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_8 ,
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:
І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.
ОСОБА_3 28 листопада 2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Мена-Ліски» Корюківського району Чернігівської області зі сторони м. Мена в напрямку с. Ліски Корюківського (колишнього Менського) району Чернігівської області.
Рухаючись у вказаному напрямку, приблизно о 05 годині 30 хвилин на відстані на ближче ніж 215,05 м від дорожнього знаку 5.45 «Ліски» Корюківського (колишнього Менського) району Чернігівської області ОСОБА_3 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку руху в смузі руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-скелетної травми, яка поєднує закриту черепно-мозкову травму з садном лівої поверхні голови, забійних ран лівої скроні, крововиливу в м`які тканини даної ділянки, перелому кісток основи черепа зліва, забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, набряку головного мозку, перелому правого стегна, саден ступнів, колінних суглобів, лівої поперекової ділянки, в ділянці лівої лопатки, на тильній поверхні правої та лівої кисті, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті.
Смерть ОСОБА_9 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в КНП «Менська ЦРЛ» внаслідок поєднаної краніо-скелетної травми.
У дані дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п. 2.9 а) (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння) та п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що стало умовою та причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 28 листопада 2020 року приблизно о 05 годині 30 хвилин ОСОБА_3 після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи, що в результаті наїзду ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, в порушення вимог п. 2.10 (у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди воді зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії перелічені і підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не зупинив керований ним автомобіль «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи змогу надати потерпілому допомогу, зокрема викликати екстрену медичну допомогу, з`ясувати стан потерпілого, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, залишив місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди та зник у невідомому напрямку, тим самим завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , якого сам поставив у безпорадний та небезпечний для життя стан.
ІІ. Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний у судовому засіданні, вину у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 286 КК України визнав повністю, погодившись з усіма фактичними обставинами справи та кваліфікацією діянь, вину у пред`явленому звинуваченні за частиною 1 статті 135 КК України не визнав. При цьому пояснив, що 28 листопада 2020 року в нічний час він поїхав до свого знайомого ОСОБА_10 з яким вживали спиртне. Він випив близько 200 грамів. В ранковий час він вирішив з`їздити в село Ліски, відмітитися на роботі. На власному автомобілі він спільно з ОСОБА_10 поїхав в Ліски. За кермом перебував він. На вулиці було темно, йшов дощ, був ранковий туман. Він їхав зі швидкістю 60-75 км/код. Було увімкнене дальнє світло фар. Перед самим селом він відчув невеликий удар в автомобіль, проте зразу не зрозумів, що когось збив. Можливо «растерялся і іспугался». Можливо був шокований. Його ніби зразу вимкнуло. Автомобіль продовжував рухатися селом. Згодом виїхав на узбіччя та зупинився. Коли він прийшов до тями, то побачив розбите лобове скло автомобіля та кров. В нього почалася паніка. Він почав кричати. Потім пішов по селу. Підійшов до будинку ОСОБА_11 та просив викликати швидку та поліцію. Говорив, що когось убив. Вона йому не повірила. Також зустрічав інших жителів села. Проте їм нічого про ДТП не повідомляв. По селу він ходив близько години. Потім на попутному автомобілі повернувся в місто Мена. По дорозі бачив, що на місці, де він відчув удар перебувають працівники поліції. В місті Мена він пішов в магазин Ніагара, де випив каву та 200 грам горілки. Потім зустрів батька, якому сказав що напевно когось збив. Батько сказав, що він вже їздив в лікарню. Згодом поїхав в до поліцейських.
ІІІ. Позиція потерпілої сторони.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 28 листопада 2020 року зранку йому зателефонував знайомий та повідомив, що його сина збила машина. Він відразу поїхав на місце події. Там вже були працівники поліції, які повідомили, що сина відвезли в лікарню. Він повернувся в село, забрав з дому дружину, та поїхав в місто Мена в лікарню. Там дружина опізнала їхнього сина, який був у тяжкому стані. Згодом лікар повідомив їм що син помер. Вказав, що коли приїздив не місце ДТП то бачив там розкидані речі сина, телефон, перчатки, кросівок, велосипед, рюкзак. На вказаному рюкзаку була світловідбивна полоса шириною 5 см. Також, в жовтні того року подарував сину ліхтарик, з яким син постійно їздив. Він особисто здійснював заміри згідно яких відстань від місця ДТМ до місця де ОСОБА_3 залишив автомобіль складає 2048 метрів, а відстань від автомобіля до господарства ОСОБА_11 складає 1113 метрів. Дане господарство взагалі розташоване на окраїні села.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 28 листопада 2020 року близько 07 години 15 хвилин її чоловіку зателефонував знайомий та повідомив, що їх сина збила машина. Чоловік поїхав на місце і згодом повернувся. Сказав, що сина доправили до лікарні. Вони поїхали в лікарню. Там вона опізнала сина, голова у нього була забинтована. Йому призначили лікування. Згодо їх покликав до кабінету хірург та повідомив, що син помер. Їй відомо, що син від дівчини виїхав о 05 годині. Мав при собі рюкзак з світло відбивною стрічкою, а також мав ліхтарі спереду і ззаду на велосипеді.
ІV. Досліджені в судовому засіданні докази.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дала показання, в яких зазначила, що 28 листопада 2020 року зранку вона почула, що гавкають собаки. Коли підійшла до хвіртки то помітила невідомого чоловіка. Згодом вона дізналася, що то був ОСОБА_3 . Останній попросив закурити. Вона винесла махорки. Також він сказав щоб вона викликала швидку і поліцію бо він вбив людину. Вона йому не повірила. Ззовні він був схожий на наркомана. Тому вона подумала, що він «накурений». Потім він запитав, як пройти на Мену. Вона сказала, і він пішов.
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000477 від 28.11.2020 року (т. 1 а.с. 67), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478 від 28.11.2020 року (т. 1 а.с. 70), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування відповідно до статті 214 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Заява потерпілого ОСОБА_5 від 28 листопада 2020 року (т. 1 а.с. 74), згідно якої останній просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 135 КК України.

Рапорти інспектора-чергового Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 28.11.2020 року (т. 1 а.с. 83-85) згідно яких диспетчер 103 повідомила, що на дорозі в бік с. Ліски лежить велосипедист без свідомості, якого напевно збив автомобіль. До приймального відділення ЕМД, доставлений невідомий чоловік без свідомості, ЗЧМТ. В Менській ЦЛ в реанімації помер ОСОБА_9 .
Протокол огляду місця події від 28 листопада 2020 року з фото таблицею до нього та схемою (т. 1 а.с. 86-106), в ході якого було оглянуто ділянку автодороги Ліски-Мена.

Так, під час огляду було виявлено та зафіксовано на схемі місця розташування речей, уламків велосипеда та автомобіля. також з місця ОМП було вилучено кепку, рукавиці, кросівок, носок, уламки скла, пластикові уламки, портативну колонку, металеву раму (декоративну) з номеру, портфель зі світло відбиваючою стрічкою.

Протокол огляду місця події від 28 листопада 2020 року з фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 108-116), в ході якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, під час огляду було виявлено та вилучено сліди рук, пляшку Пепсі, чохол з керма, 2 шоколадки, 2 шоколадних батончика, 2 пачки сигарет, пакет АТБ, скляну чарку, дзеркало заднього виду в реєстратором, чохли з підігрівом, чоловічу барсетку, серветки з фрагментами крові.

Протокол огляду місця події від 28 листопада 2020 року з фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 117-119), в ході якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, під час огляду було виявлено пошкодження лобового скла, бампера, правої фари, вм`ятини на капоті та криші автомобіля. Встановлено, що праве переднє колесо спущене.

Протокол огляду трупа від 28 листопада 2020 року з фото таблицею до нього (т. 1 а.с. 120-121), в ході якого було оглянуто труп ОСОБА_9 та зафіксовані наявні тілесні ушкодження.

Висновок експерта № 189 від 04 січня 2021 року (т. 1 а.с. 137-141), зміст якого відповідає статті 102 КПК, згідно із яким смерть ОСОБА_9 настала внаслідок поєднаної краніо-скелетної травми, яка поєднує закриту черепно-мозкову травму з садном лівої поверхні голови, забійними ранами лівої скроні, крововиливом в м`які тканини даної ділянки, переломом кісток основи черепа зліва, забоєм головного мозку, субарахноїдальним крововиливом, набряком головного мозку, переломом правого стегна, саднами ступнів, колінних суглобів, лівої поперекової ділянки, в ділянці лівої лопатки, на тильній поверхні правої та лівої кисті. Вищевказаний комплекс тілесних ушкоджень міг утворитися від дії тупих предметів в тому числі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Прогноз для життя при своєчасному наданні потерпілому кваліфікованої медичної допомоги сумнівний.
Висновок експерта № СЕ-19/125-21/263-ІТ від 03 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 175-182), зміст якого відповідає статті 102 КПК, згідно із яким на момент експертного огляду в робочій гальмівній системі, в рульовій системі автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 технічних несправностей, які б перебували в причинному зв`язку з описаною дорожньо-транспортною пригодою не виявлено.
Висновок експерта № СЕ-19/125-21/266-ІТ від 01 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 184-192), зміст якого відповідає статті 102 КПК, згідно із яким первинний контакт відбувся між правою частиною переднього бамперу автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 та задньою частиною заднього колеса велосипеда номер рами НОМЕР_2 на відстані близько 39-43 см від правого бокового габариту автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 . В момент первинного контакту кут між повздовжньою віссю кузову автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 по відношенню до повздовжньої вісі рами велосипеда номер рами НОМЕР_2 становив близько НОМЕР_3 , при цьому задній габарит велосипеда номер рами НОМЕР_2 розташовувався на відстані близько 39-43 см від правого бокового габариту автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 . За умови, що слід велосипеда (позначка 2 на схемі) був утворений в результаті контактної взаємодії автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 та велосипедом номер рами НОМЕР_2 то первинний контакт між автомобілем та велосипедом відбувся у повздовжньому напрямку не ближче 182,05 м до дорожнього знаку населеного пункту «с. Ліски» та в поперечному напрямку на відстані близько 0,6 м від правої межі проїзної частини.
Протокол огляду речей від 02 лютого 2020 року (т. 1 а.с. 212-214), в ході проведення якого було оглянуто рюкзак камуфляжний, вилучений під час огляду місця події 28.11.2020 року.
Так, під час огляду встановлено, що рюкзак має подряпини та розриви. На лицьовій частині маються три стрічки світло-сірого кольору, які швами розділені на чотири рівні частини. Стрічка, яка розташована посередині між іншими, має на своїй поверхні пришиту світловідбиваючу стрічку довжиною 220 мм, шириною 20 мм, яка при направленні на неї світла ліхтаря починає світитися біло-жовтим кольором.
Висновок експерта № 61 від 09 лютого 2021 року (т. 1 а.с. 224-227), зміст якого відповідає статті 102 КПК, згідно із яким при лабораторному дослідженні крові та сечі на алкоголь відібраний у ОСОБА_3 виявлено алкоголь в концентрації в крові 1.68 г/л, в сечі 2.20 г/л, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння підекспертного на момент забору біоматеріалу.
Протокол проведення слідчого експерименту від 26 березня 2021 року (а.с. т. 1 а.с. 241-251), в ході проведення якого на місця скоєння ДТП, за аналогічних зовнішній природних умов, було визначені параметри видимості велосипедиста на проїзній частині дороги з робочого місця водія автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 .
Висновок експерта № СЕ-19/125-21/2773-ІТ від 01 квітня 2021 року (а.с. т. 1 а.с. 253-258), зміст якого відповідає статті 102 КПК, згідно із яким в умовах місця події викладених у постанові водій автомобіля, з моменту виникнення перешкоди для руху вказаного в постанові, за умови руху керованим автомобілем з початкової гранично допустимої швидкості руху в відповідності лише до вимог п. 12.6 ґ) ПДР, а саме 90 км/год, мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедиста, незалежно від швидкості руху велосипедиста, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування керованого автомобіля з повною зупинкою до місця виявлення велосипедиста, навіть без врахування додаткового переміщення велосипедиста уперед, тобто шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР. В умовах місця події, технічна несправність системи головного світла автомобіля ВАЗ у вигляді встановлення світлодіодних електричних ламп не перебуває в технічному причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах місця події водій автомобіля ВАЗ повинен був діяти у відповідності до технічних вимог п. 12.6 ґ), п. 12.2, п. 12.3 ПДР. В умовах місця події викладених у постанові, з технічної точки зору, за умов руху автомобіля ВАЗ з початковою швидкістю не більше ніж 90 км/год, вбачається наявність технічного причинного зв`язку між подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та діями водія автомобіля ВАЗ в умовах місця події щодо вживання своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого автомобіля, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 ПДР, і не вбачається наявності технічного причинного зв`язку між діями водія велосипеда та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
Протокол огляду транспортного засобу від 06 квітня 2021 року (т. 2 а.с. 1-8), в ході проведення якого було оглянуто велосипед із закритим типом рами жовтого кольору номер рами НОМЕР_2 .
Протокол додаткового огляду місця події від 06 квітня 2021 року з ілюстративною таблицею (т. 2 а.с. 9-15), в ході проведення якого, під час додаткового огляду ділянки дороги Мена-Ліски, на місці ДТП, на правому узбіччі було виявлено та вилучено світловідбивач жовтого кольору (катафот) правий кросівок червоно-чорного кольору, уламок пластику темно-зеленого кольору, жовту стрічку.
Протокол проведення слідчого експерименту від 09 квітня 2021 року (т. 2 а.с. 18-22), в ході проведення якого були визначені параметри місця розташування відносно меж проїзної частини дороги автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 перед моментом, коли водій відчув удар.
Дані, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_3 відображені в копії паспорта НОМЕР_4 та картки платника податків, інформації щодо судимості, довідці-характеристиці з місця проживання, інформації щодо притягнення до адміністративної відповідальності, інформації щодо перебування на медичному обліку, виписці із картки амбулаторного хворого від 26 січня 2021 року, характеристиці з місця роботи ТОВ «Мена-Авангард» (т. 1 а.с. 147-152, 155, т. 2 а.с. 23, 72).
V. Оцінка Суду.
Стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 286, частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України Суду надано докази, які були дослідженні в судовому засіданні.
З іншої сторони, обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК визнав, дав суду відповідні викривальні показання.
Вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України не визнав.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, в даній конкретній ситуації знаходить, що стороною обвинувачення доведена:
- подія кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень, що можливо встановити із витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000477 від 28.11.2020 та 0000478 від 28.11.2020, заяви потерпілого ОСОБА_5 від 28 листопада 2020 року, рапортів інспектора-чергового Менського ВП від 28 листопада 2020 року, протоколів проведення оглядів місця події від 28 листопада 2020 року, висновку експерта № 189 від 04 січня 2021 року;
- винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, форма вини, що можливо встановити окрім наведених вище доказів, з висновку експерта № СЕ-19/125-21/266-ІТ від 01 лютого 2021 року, висновку експерта № 61 від 09 лютого 2021 року, висновку експерта № СЕ-19/125-21/2773-ІТ від 01 квітня 2021 року.
На думку Суду вказані докази доповнюють попередні і в сукупності з ними Суд їх враховує на користь обвинувачення.
Суд критично ставиться до позиції обвинуваченого ОСОБА_3 в тій частині, що він свідомо не залишав місця події після скоєного ДТП та не мав умислу на залишення потерпілого без допомоги.
Так, ОСОБА_3 , окрім іншого, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України, а саме у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для житті стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан та мала змогу надати потерпілому допомогу.
Злочин, передбачений частино першою статті 135 КК України має формальний склад: злочин вважається закінченим з моменту залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Злочин з формальним складом сконструйований таким чином, що наслідки лежать за межами обов`язкових ознак об`єктивної сторони складу злочину. Тому суб`єкт не може бажати їх настання. Але ця обставина не виключає умисної форми вини. Інтелектуальна сфера в цих випадках включає лише свідомість, розуміння суспільної небезпеки вчиненого діяння, ставлення до наслідків не виникає, та й не може виникнути. А вольова сфера обмежується бажанням вчинення конкретного діяння. В даному випадку воля особи спрямована на саме діяння. Тобто вольовий момент при вчиненні злочинів з формальним складом переміщується з наслідків на діяння.

При цьому, як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_3 на момент коли трапилася подія ДТП він рухався на автомобілі зі швидкістю 60-75 км/год. Відчув удар, але продовжив керувати автомобілем деякий час. Зупинився лише проїхавши певні дистанцію. З показань потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що він особисто, на власному мопеді здійснював заміри відстані від місця де збили його сина до місця знаходження автомобіля ОСОБА_3 , дана відстані становить 2048 метра. Дорога, яку подолав автомобіль не пряма, має два значні повороти.

З протоколу огляду автомобіля ВАЗ 21114 НОМЕР_1 від 28.11.2020 вбачається, що автомобіль знаходиться на правому узбіччі проїзної частини та має значні механічні пошкодження, а саме пошкодження переднього бампера, капоту, криші, лобового скла автомобіля. У оглянутого автомобіля пробите праве переднє колесо.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 після того, як збив велосипедиста ОСОБА_9 , на автомобілі, який мав значні пошкодження, які прямо вказували на те, що ним було збито людину, продовжив рух на вказаному автомобілі, проїхав дистанцію близько двох кілометрів та зупинив керований ним автомобіль ВАЗ на узбіччі лише через пошкодження правого переднього колеса.

Зазначені обставини вказують на наявність в діях останнього складу злочину передбаченого частиною першою статті 135 КК України.

Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 286 та частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України, вони передбачені як джерела доказування у КПК, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Отже, Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, знаходить, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за частиною другою статті 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та за частиною першою статті 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для житті стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан та мала змогу надати потерпілому допомогу.
Вина ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.
VІ. Призначення покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 66 КК України Судом не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України Судом визнається вчинення кримінальних правопорушень особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 . Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України враховує:
1. ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які згідно із статтею 12 КК України є нетяжким та тяжким злочинами;
2. наслідки та обставини вчиненого правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності);
3. особу винного його вік, матеріальний та сімейний стан, стан здоров`я;
4. наявність постійного місця проживання та формально позитивну характеристику за таким, наявність постійного місця роботи та позитивну характеристику за таким;
5. наявність обставини, яка обтяжує покарання;
6. те, що обвинувачений раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався;
7. відношення винного і його поведінку після вчинення злочину;
8. позицію потерпілої сторони у провадженні, які просили призначити найбільш тяжке покарання.
9. зміст досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, яка надана з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого і в якій зазначено, що існує середня ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Тому, обираючи конкретний вид покарання, Суд приходить до висновку, що, за обставинами справи відсутні підстави для обрання іншого покарання ОСОБА_3 не пов`язаного з позбавленням волі, а обираючи таке, є всі підстави обрати його в межах санкції закону, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення. Саме покарання у вигляді позбавлення волі буде достатнім заходом, який буде відповідати меті виправлення особи, яка вчинила злочини та буде сприяти дотриманню справедливого балансу між інтересами окремої особи та суспільства в цілому.
Відповідно до ухвали ВССУ від 17.01.2012 року, «…у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів».

Враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для обрання більш м`якшого покарання Суд не знаходить.

VІІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Потерпілими в кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 було заявлено цивільний позов про відшкодування на їх користь по 370 000 гривень 00 копійок моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.
Обвинувачений вказані позовні вимоги визнав частково на суму по 100 000 гривень 00 копійок.
Вирішуючи питання цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 внаслідок злочину було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, що полягають в глибокому потрясінні і повсякчас триваючому душевному болі, вимушеній зміні життєвого укладу. Погіршенні психічного стану та порушенні нормального способу життя.
Наведені вище обставини були встановлені в судовому засіданні із досліджених судом письмових доказів та показань потерпілих.
Беручи до уваги викладене, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тяжкість вимушених змін у їх житті, час та зусилля, необхідні для відновлення психологічного стану здоров`я, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що розмір відшкодування достатній для компенсації завданої позивачам моральної шкоди, необхідно визначити, в сумі 150 000 гривень 00 копійок кожному.
З огляду на наведе, суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілих задовольнити частково та стягнути з обвинуваченого на їх користь по 150 000 гривень 00 копійок кожному у відшкодування моральної шкоди.
Арешт, накладений на транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21114, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , зеленого кольору, який належить ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2020 року (т. 1 а.с. 172) продовжити до виконання вироку в частині цивільного позову та залишити зберігатися на спеціальному майданчику Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області.

Речові докази в кримінальному провадженні:
кепку, рукавиці, кросівок, шкарпетку, портативну колонку, спортивні штани, реглан, чоловічу куртку, футболку, світловідбивач жовтого кольору, правий кросівок червоно-чорного кольору, два мобільні телефони, ліхтарик, рюкзак які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області, велосипед із закритим типом рами жовтого кольору номер рами НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в Корюківському РВП ГУНП в Чернігівській області, необхідно повернути ОСОБА_5 ;
пластикові уламки, уламки скла, скляну чарку, пляшку з під горілки «Мороша» та пет-пляшку 1,5 л «Pepsi», серветки з речовиною бурого кольору, серветки та фрагмент паперу, уламок пластику темно-зеленого кольору, жовту стрічку, які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області необхідно знищити;
чохол з підігрівом з пасажирського сидіння, чохол з підігрівом водійського сидіння, чохол (накладка) з керма, 2 шоколадки «Міленіум» два шоколадних батончика, дві пачки сигарет, пакет АТБ, дзеркало заднього виду з реєстратором, барсетку, шапку, декоративну пластмасу з під державного номерного знаку, металеву раму з номера, які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області необхідно повернути власнику ОСОБА_3 .
Процесуальні витрати по справі на залучення експертів стягнути з обвинуваченого на користь держави.
При вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, Суд вважає за доцільне залишити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З цих підстав, керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених частиною другою статті 286 та частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання:
- за частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;

- за частиною першою статті 135 Кримінального кодексу України у вигляді 1 року позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 28 листопада 2020 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 5 884 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят чотири) гривні 20 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок у відшкодування моральної шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням.
Арешт, накладений на транспортний засіб марки ВАЗ моделі 21114, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , зеленого кольору, який належить ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2020 року продовжити до виконання вироку в частині цивільного позову та залишити зберігатися на спеціальному майданчику Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області.

Речові докази в кримінальному провадженні:
кепку, рукавиці, кросівок, шкарпетку, портативну колонку, спортивні штани, реглан, чоловічу куртку, футболку, світловідбивач жовтого кольору, правий кросівок червоно-чорного кольору, два мобільні телефони, ліхтарик, рюкзак які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області, велосипед із закритим типом рами жовтого кольору номер рами НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в Корюківському РВП ГУНП в Чернігівській області

, повернути - ОСОБА_5 ;
пластикові уламки, уламки скла, скляну чарку, пляшку з під горілки «Мороша» та пет-пляшку 1,5 л «Pepsi», серветки з речовиною бурого кольору, серветки та фрагмент паперу, уламок пластику темно-зеленого кольору, жовту стрічку, які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області - знищити;
чохол з підігрівом з пасажирського сидіння, чохол з підігрівом водійського сидіння, чохол (накладка) з керма, 2 шоколадки «Міленіум» два шоколадних батончика, дві пачки сигарет, пакет АТБ, дзеркало заднього виду з реєстратором, барсетку, шапку, декоративну пластмасу з під державного номерного знаку, металеву раму з номера, які передані на зберігання до камери речових доказів СУ ГУНП в Чернігівській області - повернути власнику ОСОБА_3 .
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок можуть бути подані апеляції до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1