Справа № 308/5/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Вінницьким міським судом Вінницької області матеріали судового провадження № 11-сс/4806/527/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу міжнародно-правового співробітництва Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2021 року частково задоволено клопотання першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою та продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Російської Федераціїї, росіянина,
підозрюваного у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації кримінального правопорушення та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації, до 00 год., 25 хв., 23 січня 2021 року.
З матеріалів клопотання убачається, що перший заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єкатеринбург, Російської Федераціїї, росіянина, під вартою та продовження застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації та упродовж екстрадиційного арешту утримувати його у Закарпатській УВП № 9 відділу ДПтС України в Закарпатській області. Вимоги поданого клопотання обґрунтовує тим, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 Кримінально кодексу Російської Федерації. Ініціатором розшуку громадянина ОСОБА_6 є Верх-Исетський районний суд м. Єкатеренбург Російської Федерації. Відповідно до «червоної картки» Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2017/169078 встановлено, що особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючими термінами арешту - до 13.06.2022. Рішенням Верх-Исетського районного суду м. Єкатеренбург Російської Федерації (постанова суду у кримінальній справі №1-670/2015) від 25.12.2015 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оголошено в розшук та кримінальна справа щодо нього зупинена. 23.01.2020, ОСОБА_11 , у порядку ст. ст. 208, 582 КПК України був затриманий працівниками Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.01.2020 стосовно ОСОБА_11 , у порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту російської сторони про його видачу. Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації. Проведення екстрадиційної перевірки Офісом Генерального прокурора, відповідно до ст. 587 КПК України, доручено прокуратурі Закарпатської області. 26.05.2020 прокуратурою Закарпатської області скеровані запити до Державної міграційної служби України про те чи звертався ОСОБА_11 , із заявою про надання йому статусу біженця та із заявою про набуття громадянства України; до МЗС України та СБУ України щодо можливого політичного переслідування на території Російської Федерації у зв`язку з його політичною діяльністю; до ГУ ДМС України в Закарпатській області щодо отримання громадянства України, надання йому статусу біженця або особи, що потребує захисту в Україні; до ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» щодо можливості його етапування у зв`язку зі станом здоров`я. Згідно даних Державної міграційної служби України Ягодкин ( ОСОБА_12 ), до територіальних органів ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував; зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться; з питань набуття громадянства України в установленому порядку не звертався; підстав вважати його громадянином України немає. Згідно даних ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)», ОСОБА_6 , перебуваючи в установі, за медичною допомогою не звертався. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.03.2020 відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_11 , у порядку ст. 584 КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), строком на 60 днів, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.04.2020 апеляційна скарга ОСОБА_11 , на вищевказану ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду залишена без задоволення, ухвала суду без змін. Ухвалами слідчого судді від 27.04.2020, 12.06.2020, 09.07.2020, 06.08.2020, 01.09.2020 та 27.11.2020 стосовно ОСОБА_11 визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відповідно до 14.06.2020, 13.07.2020, 10.08.2020, 03.09.2020, 15.10.2020 та 11.01.2021 включно. 05.06.2020 до прокуратури Закарпатської області надійшов лист з Офісу Генерального прокурора щодо надходження уточненого запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації з проханням розглянути питання щодо видачі (екстрадиції) ОСОБА_11 , на підставі Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, оскільки кримінальна справа стосовно нього перебуває у провадженні суду. 23.06.2020 з Міністерства юстиції України надійшов лист за № 14982-20 щодо вжиття заходів відповідно до ст. 584 КПК України з метою тримання ОСОБА_11 , під вартою для вирішення питання про видачу. Проведення екстрадиційної перевірки Міністерство юстиції України, відповідно до ст. 587 КПК України, доручило прокуратурі Закарпатської області. Запити російської сторони та інші документи про видачу ОСОБА_11 , оформлені належним чином у відповідності до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 р. та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, 1993 р., якими врегульовано відносини між Україною та Російською Федерацією. Прокуратурою Закарпатської області 17.08.2020 також повторно надіслано запити до Державної міграційної служби України про те, чи звертався ОСОБА_11 , із заявою про надання йому статусу біженця та з питань набуття громадянства України. Згідно додаткових даних Державної міграційної служби України Ягодкин ( ОСОБА_12 ), до територіальних органів ДМС України із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту не звертався; статус біженця, або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував; зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку місця проживання не значиться; з питань набуття громадянства України в установленому порядку не звертався; підстав вважати його громадянином України немає. Інкриміноване ОСОБА_6 злочинне діяння за законодавством України кваліфікується за ч. 2 ст. 309 КК України і є екстрадиційним, оскільки, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Злочин, передбачений ст. 309 КК України, не належить до військових злочинів, і не носить політичного характеру. Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин не закінчився. Запити інших держав про видачу ОСОБА_11 ) не надходили. Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_11 у зв`язку з правопорушенням, за яке вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припинити переслідування у зв`язку із цим самим правопорушенням. 24.09.2020 Закарпатською обласною прокуратурою завершено екстрадиційну перевірку щодо громадянина ОСОБА_13 , за її результатами складено висновок та відповідно до ч. 3 ст. 587 КПК України направлено матеріали екстрадиційної перевірки з висновком до Міністерства юстиції України для прийняття рішення, відповідно до вимог ст. 590 КПК України. Закарпатською обласною прокуратурою 30.11.2020 отримано листа про те, що Міністерство юстиції України звернулось до Державної міграційної служби України з проханням повідомити, чи зверталася зазначена особа із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та інформувати у якому статусі перебуває зазначена особа на території України. Про прийняте рішення інформуватимуть додатково. Правовідносини між Україною та Російською Федерацією врегульовані Європейською конвенцією про видачу правопорушників, 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року. Відповідно до вимог ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року: «Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення». Згідно вимог ст. 56 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року: «Договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності». Забезпечення виконання компетентними органами України вимог вищевказаних конвенцій стосовно видачі ОСОБА_6 можливо лише в тому випадку, якщо судом відносно нього буде застосований екстрадиційний арешт. На даний час ОСОБА_6 утримується у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)». З огляду на закінчення двохмісячного строку, передбаченого ч. 11 ст. 584 КПК України, прокурором ініційовано питання перевірки судом наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_11 або його звільнення.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що в ході проведення екстрадиційної перевірки, з метою встановлення чи спростування доводів ОСОБА_6 та його захисників, прокуратурою Закарпатської області направлено ряд запитів щодо надання інформації, з метою отримання відомостей, а саме: чи звертався громадянин Російської Федерації ОСОБА_14 ( ОСОБА_12 із заявою про надання йому статусу біженця, чи отримував довідку, що підтверджує переслідування через політичні переконання громадянина Російської Федерації, чи переслідується ОСОБА_6 російськими правоохоронними органами у зв`язку з його політичною діяльністю, чи звертався із заявою про отримання громадянства України. На даний час екстрадиційна перевірка щодо вказаної особи не завершена, зокрема: прокуратурою не отримано відповіді на запити адресовані ДМС України чи звертався ОСОБА_6 із заявою про набуття громадянства України та із заявою про надання йому статусу біженця, що унеможливлює прийняття висновку за результатами перевірки. Судом встановлено, що на даний час, продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_15 , з метою уникнення його видачі та в подальшому притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК РФ на території Російської Федерації, знаходячись на волі, може вдатися до втечі, що в свою чергу перешкодить виконанню запиту компетентного органу іноземної держави про його видачу. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_11 під вартою, а продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним запобіжним заходом достатнім для запобігання можливим спробам особи переховуватись. Судом критично оцінені твердження захисників про те, що міцні соціальні зв`язки ОСОБА_11 , який приїхав на територію України до дружини ОСОБА_14 та сина ОСОБА_14 , 2019 року народження з метою постійного проживання на території України, дозволяють слідчому судді застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 585 КПК України з наступних підстав. Органом, що здійснює екстрадиційну перевірку щодо особи є прокуратура Закарпатської області, місцезнаходження якої місто Ужгород Закарпатської області. Як з`ясовано у судовому засіданні, ОСОБА_15 має намір відбути до міста Вінниця, де проживає його дружина та син. Місцем тримання його під вартою є державна установа "Закарпатська установа виконання покарань (№9)", м. Ужгород. Вказані обставини є такими, що дають підстави дійти висновку, що застосування інших запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою не гарантуватиме запобіганню втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі. Будь яких обставин, які відповідно до вимог ст. 585 КПК України, давали б підстави для застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, слідчим суддею не встановлено. Матеріали провадження не містять жодних посилань на захворювання, які перешкоджають триманню під вартою ОСОБА_11 та видачі його компетентним органам Російської Федерації. У зв`язку з зазначеним, слідчий суддя вважав, що на даний момент є достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_11 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_11 ) переховуватись, з метою уникнення його передачі. З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для подальшого тримання громадянина ОСОБА_11 під вартою, а тому вважав за необхідне продовжити застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту). При вирішенні питання до якого строку слід продовжити ОСОБА_11 екстракційний арешт, слідчий суддя виходив з вимог ч. 10 ст. 584 КПК України, згідно якої екстрадиційний арешт не може тривати більше дванадцяти місяців. Відповідно до протоколу затримання від 23.01.2020, ОСОБА_11 ) був затриманий о 00 год. 25 хв., 23.01.2020, а відповідно до роз`яснень до ч. 10 ст. 584 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання, то з моменту затримання. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що строк тримання під вартою ОСОБА_11 , слід продовжити саме до о 00 год. 25 хв., 23.01.2021, тобто в межах строку визначеного в ч. 10. ст. 584 КПК України. З огляду на наведене, подане прокурором клопотання частково задоволено.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що до застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_13 застосовувався тимчасовий арешт, а підстави для застосування цих заходів є різними, прокурор вважає, що строк екстрадиційного арешту, передбачений ч. 10 ст. 584 КПК України, слід відраховувати з моменту його застосування. Щодо пропуску строку вказує, що повний текст оскаржуваної ухвали прокурором отримано 12.01.2020, що підтверджується розпискою у справі. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову про визнання наявності підстав для подальшого тримання ОСОБА_13 під вартою та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення визнаються обґрунтованими і задовольняються. Приймаючи рішення про визнання поважними причин пропуску строку колегія суддів бере до уваги те, що повний текст оскаржуваної ухвали прокурор отримала 12 січня 2021 року. Вказану обставину, колегія суддів вважає такою, що унеможливила подання апеляційної скарги у встановлений законом строк з обґрунтуванням незаконності судового рішення. При цьому беруться до уваги положення Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині доступу до правосуддя.
Як убачається з доводів апеляційної скарги висновок слідчого судді про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_13 під вартою, тобто продовження щодо останнього екстрадиційного арешту, стороною обвинувачення не оспорюється, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряється і висновок слідчого судді в цій частині визнається обґрунтованим і належним чином вмотивованим.
Тому, ухвала слідчого судді переглядається у межах доводів апеляційної скарги, а саме в частині строку її дії та обчислення слідчим суддею строків тримання ОСОБА_13 під вартою.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. 6 цієї статті строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передували затримання особи, - то з моменту затримання.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_13 затриманий працівниками Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області 23.01.2020 о 00 год 25 хв, після чого щодо нього застосовувався тимчасовий та екстрадиційний арешти, тобто запобіжні заходи, які пов`язані з триманням під вартою.
Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя належним чином врахував вимоги кримінального процесуального законодавства, які регулюють порядок та строки тримання осіб під вартою, дав належну оцінку фактичним обставинам і обґрунтовано визначив строк екстрадиційного арешту ОСОБА_13 до 00 год 25 хв 23 січня 2021 року, тобто в межах строку, передбаченого ч. 10 ст. 584 КПК України, відраховуючи строк тримання ОСОБА_13 під вартою з моменту його затримання 00 год 25 хв 23 січня 2020 року.
Тому, доводи апеляційної скарги про те, що до застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_13 застосовувався тимчасовий арешт, а підстави для застосування цих заходів є різними, у зв`язку з чим строк екстрадиційного арешту, передбачений ч. 10 ст. 584 КПК України, слід відраховувати з моменту його застосування, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства й відповідно не впливають на висновки слідчого судді в частині визначення строку дії екстрадиційного арешту щодо ОСОБА_13 ..
Відхиляючи доводи апеляційної скарги та погоджуючись із висновками слідчого судді, апеляційний суд бере до уваги те, що метою тримання особи під вартою є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняттю злочинною діяльністю, а також забезпечення виконання вироку та видачі особи (екстрадиції) або її транзитного перевезення; підставою для тримання під вартою є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом. Вказане також свідчить про те, що строк тримання особи під вартою як під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, так і під час вирішення питання про видачу особи (екстрадицію), повинен обчислюватися з моменту затримання певної особи.
Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги й те, що з наданих у ході розгляду апеляційної скарги копій судових рішень убачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді втратила чинність, оскільки відповідно до ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 21.01.2021 щодо ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, із покладенням обов`язку не залишати свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , а ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2021, яка залишена в силі ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.05.2021, відмовлено в задоволенні клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури про продовження ОСОБА_13 строку домашнього арешту до двох місяців.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б слугували безумовною підставою для скасування судового рішення, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду клопотання у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 584 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу міжнародно-правового співробітництва Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 січня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 січня 2021 року, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :