ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/291/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000183 від 25 червня 2021 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 українця, уродження м. Тернополя, громадянина України, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 23 серпня 2021 року.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим відділом СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000183 від 25 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 червня 2021 року приблизно о 01 годині ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , вступив у словесний конфлікт, що виник на побутовому ґрунті, із ОСОБА_10 , в ході якого у нього виник прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя останнього, тобто його умисне вбивство. Реалізовуючи такий свій умисел, приблизно о 01 год. 30 хв. цього дня, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи його настання, в кімнаті будинку АДРЕСА_1 взяв в руку графинта нанісним близько 2 ударів по голові ОСОБА_10 , від яких останній впав на підлогу. Після цього ОСОБА_7 наніс лежачому ОСОБА_10 ще біля чотирьох ударів графином по голові. Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, спрямований напозбавлення життя і спричинення фізичної шкоди ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечнийхарактер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідкита бажаючи їх настання, взяв з під шафи, що стояла в кімнаті будинку, в руки сокиру та умисно наніс лезом сокири численні удари по голові та грудях ОСОБА_10 .. Продовжуючи реалізувати свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя і спричинення фізичної шкоди ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв дерев`яну палицю та умисно наніс нею численні удари по тілу ОСОБА_10 .. Вказаними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 чисельні тілесні ушкодження, не сумісні із життям, що призвели до настання смерті потерпілого, тобто умисно вбив ОСОБА_10 ..
Між заподіяними ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями ОСОБА_10 і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
25 червня 2021 року ОСОБА_7 затримано в поряду ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.
На думку сторони захисту проурором не доведено потребу застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також те, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити проведення досудового розслідування.
Зазначає, що прокурором не враховано, що скоєння злочину ОСОБА_7 стало можливим через провокативні дії, які створила сестра підозрюваного- ОСОБА_11 та її товариш потерпілий ОСОБА_10 .
Зазначає, що суд не врахував наявність у підозрюваного постійного місця проживання, а саме с. Денисів Тернопільського району, де веде домашнє господарство.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Одночасно ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки копію ухвали слідчого судді він отримав лише 05 липня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як слідує з матеріалів провадження копію ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 р. відносно ОСОБА_7 його захисник ОСОБА_8 отримав 05 липня 2021 року.
Апеляційна скарга подана адвокатом ОСОБА_8 12 липня 2021 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 року відносно апелянту слід поновити.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України.
Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;
недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в матеріалах клопотання відносно ОСОБА_7 наявні докази того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке є тяжким, що підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими судом першої інстанції доказами.
Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України правильно ухвалив рішення про задоволення клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно ОСОБА_7 .
При обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було враховано наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження; може незаконно впливати на свідків .
Крім цього, щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 судом першої інстанції встановлено, що він не працює, не має утриманців, не одружений.
Слідчим суддею належним чином мотивовано наявність вказаних ризиків в контексті необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 .
Висновок про наявність вказаних ризиків випливає із: тяжкості покарання, котре загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим, і яке полягає виключно в позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; характеру і фактичних обставин вчиненого діяння; того, що єдиний свідок, який згідно протоколу допиту від 25 червня 2021 року є очевидцем події, це рідна сестра підозрюваного, що може буди використано ним для того, аби незаконно впливати на неї, як шляхом залякування, так і прохань /вмовлять/ з метою схилити до надання неправдивих показів чи відмови від них.

Окрім того, апеляційний суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Тому, мотиви наведені в ухвалі слідчого судді щодо тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, як одну з підстав обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
За наведених обставин, доводи сторони захисту про недоведеність ризиків, визначених ст.177 КПК України та відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини вимога обґрунтованої підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як прокурором, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, який обрав підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою .

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання даного виду запобіжного заходу.
Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження хвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2021 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді