Провадження № 1-кп/512/29/21
"09" червня 2021 р. смт. Саврань
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Саврань, Савранського району, Одеської області, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2021 за № 0000065, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Концеби, Савранського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працездатної, яка перебуває на обліку Савранського відділу соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації та отримує компенсацію за надання соціальних послуг інваліду ІІ групи, не заміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, депутатом не являється, обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 12 травня 2021 року, близько 11:00 години, перебуваючи в приміщенні аптеки, що розташована по АДРЕСА_2 , на полиці, що розташована на 15 см. нижче поверхні вітрини, помітила мобільний телефон марки "Samsung" модель "Galaxy A71", при цьому у неї виник раптовий умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що вищевказаний мобільний телефон не вибув з володіння власника, з корисливих мотивів, умисно, таємно, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиці, що розташована на 15 см. нижче поверхні вітрини, мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A71» (SM-A715FZBUSEK), IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та (SN) НОМЕР_3 належний ОСОБА_5 , та поклала у свою сумку, не вчинивши жодних дій, спрямованих на повернення вказаного мобільного телефону власнику, чим спричинила матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 в розмірі 6900,00 грн.

Після реалізації злочинного умислу, заволодівши викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилась ним на власний розсуд.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вручено ОСОБА_4 28.05.2021.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК, визнала повністю. Пояснила, що обставини викладені у її обвинуваченні та встановлені органами досудового розслідування, нею визнаються та не оспорюються, погоджується з кваліфікацією вчиненого діяння, розкаюється у вчиненому.

Обвинуваченій ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження.

Окрім визнання вини обвинуваченою, вина ОСОБА_4 доводиться наступними доказами:

- заявою потерпілої ОСОБА_5 щодо крадіжки належного їй мобільного телефону марки "Samsung" модель "Galaxy A71";

- постановою про визнання і приєднання речових доказів, відповідно до якої мобільний телефон синього кольору марки "Samsung" модель "Galaxy A71" IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 визнано речовим доказом по матеріалам кримінального провадження № 0000065;

- ухвалою Любашівського районного суду Одеської області, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно по матеріалам кримінального провадження № 0000065 від 12.05.2021, а саме на мобільний телефон синього кольору марки "Samsung" модель "Galaxy A71" IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ;

- висновком експерта ОСОБА_6 від 19.05.2021 № СЕ-19/116-21/8736-ТВ, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки "Samsung" модель "Galaxy A71" (SM-A715FZBUSEK) 2020 6/128 GB за цінами вторинного ринку станом на 12.05.2021 могла становити 6 900,00 грн;

Потерпіла ОСОБА_5 надала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд провести без її участі, будь-яких моральних та матеріальних претензій до обвинуваченої не має.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини в обсязі пред`явленому їй обвинуваченні, а також враховуючи те, що вона та інші учасники судового провадження вважають, що обставини даного кримінального провадження доведені наявними у ньому доказами і не потребують дослідження у ході судового розгляду, на підставі частини 3 статті 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів, які стосуються матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.

Отже, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченої поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені частиною 1 статті 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, яка його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами статті 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні міри покарання для обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує наступне:

- відношення обвинуваченої до вчиненого (визнання вини, щире каяття);

- характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке в силу частини 2 статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;

- особливості й обставини вчинення кримінального проступку: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета - збагачення за рахунок чужого майна), спосіб (вільній доступ), стадію вчинення (закінчене кримінальне правопорушення), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальної шкоди потерпілій);

- відсутність обтяжуючих покарання обставин;

- особу обвинуваченої, яка раніше не судима; визнала свою вину; щиро розкаялась; має постійне місце проживання (за адресою АДРЕСА_1 ), відповідно до довідки-характеристики, виданої Концебівською сільською радою Савранського району Одеської області № 331 від 13.05.2021 компрометуючих матеріалів на неї немає; є незаміжньою; працездатною, перебуває на обліку Савранського відділу соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації та отримує компенсацію за надання соціальних послуг інваліду ІІ групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога КНП "Савранської лікарні" не перебуває.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої згідно зі статтею 66 КК України, суд відносить щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці нею свого діяння шляхом визнання вини та наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення (проступку), не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченої статті 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по вказаному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу частини 2 статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , яка не має судимості, повністю визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, приймаючи до уваги заяву потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до якої остання не має будь-яких моральних та матеріальних претензій до обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання в межах санкції частини 1 статті 185 КК України у виді вісімдесяти (80) годин громадських робіт, що буде необхідним й достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченої.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 14 травня 2021 року на речовий доказ скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 19.05.2021 № СЕ-19/116-21/8736-ТВ у розмірі 514 гривень 86 копійок.

На підставі викладеного, керуючись статтею 50, пунктом 1 частини 1 статті 66, частини 2 статті 66, частиною 1 статті 185 КК України, частиною 3 статті 349, статтею 368, частиною 1 статті 369, статтями 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Концеби, Савранського району Одеської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працездатної, яка перебуває на обліку Савранського відділу соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації та отримує компенсацію за надання соціальних послуг інваліду ІІ групи, не заміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, депутатом не являється, визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та призначити їй покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 19.05.2021 № СЕ-19/116-21/8736-ТВ у розмірі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон синього кольору марки "Samsung" модель "Galaxy A71", який повернуто потерпілій ОСОБА_5 під зберігальну розписку, залишити останній за належністю, звільнивши від зобов`язань за зберігальною розпискою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 14 травня 2021 року на речовий доказ скасувати.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченою або її захисником в частині, що стосується інтересів обвинуваченої, потерпілою або її представником - у частині, що стосується інтересів потерпілої, але в межах вимог, заявлених нею в суді першої інстанції, а також прокурором в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду (65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 24-а) шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку (п.п.1, 6, 7 ч.1 ст.393, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395 КПК України).

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України (ч.2 ст.394 цього Кодексу).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції (ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1