Справа № 448/1618/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/331/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справЛьвівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000378 від 22 грудня 2020 рокупро обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

зучастю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Початок строку відбуття покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.
Згідно з вироком20 грудня 2020 року, близько 01:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу нічного клубу «Цитадель», що по вул. Я. Мудрого, 111 у м. Мостиська Львівської області, під час виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_8 , внаслідок злочинної недбалості, не передбачивши можливості настання шкоди для здоров`я, коли повинен був і міг її передбачити, в ході словесної суперечки підійшов до ОСОБА_8 , взяв за верхній одяг та з силою штовхнув, в результаті чого ОСОБА_8 втратив рівновагу та впав на випрямлену ліву руку. Своїми діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток лівого передпліччя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Не погоджуючись із даним вироком, потерпілий ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок в частині покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.
В обґрунтування даної апеляційної скарги покликається на те, що вищенаведений вирок є необґрунтованим, невмотивованим, незаконним та з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 не вжив жодних заходів для відшкодування спричинених йому збитків та не висловив вибачення за вчинений злочин, що свідчить про відсутність розкаяння. Крім цього, вказує, що суд першої інстанції не врахував негативну поведінку обвинуваченого, який після вчинення кримінального правопорушення не вжив заходів щодо надання йому, як потерпілому належної допомоги та не відшкодував шкоду. На підставі наведеного, апелянт вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт є несправедливим через м`якість та недостатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Заслухавши виступ потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, які заперечили апеляційну скаргу потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.
Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.128 КК України.
Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Так, вироком Мостиського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначено йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, а також обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим та відсутність обставин, що відповідно до ст.67 КК Україниобтяжують покарання.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у межах санкції інкримінованої йому статті є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав для обрання судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 іншого покарання колегія суддів не вбачає.
Таким чином, доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.
За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу потерпілим ОСОБА_8 необґрунтованою, та вважає вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 24 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4