КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/384/2021
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 -

за участю прокурора: ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року задоволено клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_10 та звільнено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2017 року за ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 72 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, та зараховано в строк відбування покарання період з 15.06.2016 року по 10.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2017 року застосовано ч. 5 ст. 72 КК України та Закон України «Про внесення змін до КК України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.03.2017 року по 11.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, - умовно-достроково на невідбуту частину покарання, що становить 2 роки 4 місяців 9 днів.

Рішення суду обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою довів, що став на шлях виправлення. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 5 разів, 1 заохочення скасовано за вказівкою Бориспільської місцевої прокуратури, та було накладено 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку.
Крім того,засуджений працевлаштований на виробництві установи, а саме на дільниці по ремонту піддонів, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку,що такі докази є достатніми та допустимими для прийняття позитивного рішення за клопотанням начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_10 , а тому суд вважає за доцільне клопотання ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_10 задовольнити та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання призначеного судом на не відбуту його частину покарання, яка становить 2 роки 4 місяців 9 днів.

Не погодившись з таким рішенням суду, заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання державної установи «Бориспільська виправна колонія (№119)» про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та правильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування зазначених вимог, заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 зазначає, що висновок суду про те, що засудженим своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбуття якого можливе умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, проте на думку ОСОБА_6 дана вимога не була дотримана судом першої інстанції, по скільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_11 засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2017 за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі та за час відбування покарання в Бориспільській виправній колонії (№ 119)», отримав 4 заохочення, 1 стягнення за порушення режиму утримання, постійно не працював, що не свідчить про його сумлінне ставлення до праці та зазначає, що засуджений не працював з червня 2017 року по серпень 2018 року, а також у вересні 2019 року. Крім того, майже упродовж кожного місяця засуджений працював не повні робочі дні тижні, у зв`язку з чим за період з 2018 року по 2020 рік відбування покарання йому нараховано 531 грн. заробітної плати.

Крім того, заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує на те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано положення ст. 6 КВК України, згідно якої, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, при цьому, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього строку перебування засудженого в установі виконання покарань, однак на думку як зазначає ОСОБА_6 за час відбування покарання засуджений ОСОБА_11 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки не заслуговував на заохочення в ІІІ та IV кварталах 2017 року, І, ІІ та IV кварталах 2018 року, ІІІ та IV кварталах 2019 року у зв`язку з чим адміністрацією установи до нього заохочення за вказаний період не застосовувались.

Заступник прокурора Київської області ОСОБА_6 також зазначає, що 06.07.2017 постановою начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» на засудженого ОСОБА_7 накладено стягнення у виді догани за порушення режиму утримання, а комісією установи 09.02.2018 засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні пільги, передбаченої ст. 101 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення. Також, комісією установи 11.04.2019 засудженому відмовлено у направленні матеріалів до суду щодо застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, оскільки він не став на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене та в зв`язку з тим, що судом першої інстанції не враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким, наслідком якого стала смерть людини, ОСОБА_6 вважає, що в сукупності відсутні підстави однозначно стверджувати про доведення засудженим ОСОБА_7 свого виправлення, оскільки відбутий ним строк покарання хоч і формально і узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого ,а застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів провадження, 03.07.2020 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України.

Згідно ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

Під час розгляду вказаного клопотання, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2017 року за ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 72 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі, та зараховано в строк відбування покарання період з 15.06.2016 року по 10.03.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.11.2017 року застосовано ч. 5 ст. 72 КК України та Закон України «Про внесення змін до КК України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.03.2017 року по 11.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

За приписами п. 2 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання з підстав зазначених у клопотанні начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», суд дійшов висновку, що останній своєю сумлінною поведінкою довів, що став на шлях виправлення, а тому визнав за доцільне задовольнити вказане клопотання і звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного покарання на невідбуту його частину, яка становить 2 роки 4 місяці 9 днів.

Переглядаючи рішення суду в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з її доводами про те, що висновок суду про можливість застосування до особи умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого у особи виникають передбачені законом підстави для такого звільнення.

Згідно даних наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_7 , останній з 10.03.2017 року утримувався в ДУ «Запоріжський слідчий ізолятор» та з 15.06.2017 року відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)».

Під час знаходження в ДУ ««Запоріжський слідчий ізолятор»» засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

В ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» ОСОБА_7 відбуває покарання з 15.06.2017 року. За час відбування характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що був заохочений 6 разів. Мав 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Працевлаштований на виробництві установи.

09.02.2018 року засуджений ОСОБА_7 розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ре соціалізації до дільниці соціальної реабілітації, але за рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки він на шлях виправлення не став.11.04.2019 року вищевказаний засуджений розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 82 КК України, а саме заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, але рішенням комісії установи йому було відмовлено у застосуванні цієї пільги, оскільки засуджений не став на шлях виправлення. 09.01.2020 року засуджений ОСОБА_7 повторно розглядався на комісії щодо застосування до нього ст. 101 КВК України, а саме переведення його з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, комісією установи було прийняте позитивне рішення, оскільки засуджений стає на шлях виправлення.

В клопотанні та ухвалі суду першої інстанції не наведено достатніх та переконливих доказів виправлення засудженого, зокрема щодо ставлення до праці( а.с.11). Комісією установи за період відбування покарання було двічі відмовлено в клопотанні про застосування до засудженого ст.101 КВК України та ст.82 КК України, завдані збитки засудженим не відшкодовано
За таких обставин, оскільки засуджений ОСОБА_7 , перебуваючи в місцях позбавлення волі з 15.06.2016 року, був працевлаштований з кінця 2017 року, а своє перше заохочення отримав лише 17.10.2018 року, враховуючи його поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Доводи апеляційної скарги прокурора, про те що засуджений ОСОБА_7 хоч і працевлаштований з 2017 року, проте фактично працював не повні робочі дні та тижні є обґрунтованими та підтверджуються наявною в матеріалах особової справи довідкою про нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_7 за 2017-2019 рік (а.с.94), що вказує на відсутність підстав для умовно - дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки обов`язковими показниками, за якими суд може констатувати виправлення засудженого є чітко визначені в ч. 2 ст. 81 КК України, критерії: сумлінна поведінка засудженого та сумлінне ставлення до праці.

За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Бориспільського міськрайонногою суду Київської області від 10 липня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України слід відмовити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409,419,537 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року, якою задоволено клопотання начальника ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» та звільнено ОСОБА_7 умовно достроково від відбування покарання призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2017 року за ч. 2 ст. 121 КК України - скасувати.

Клопотання ДУ «Бориспільська виправна колонія №119» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10.03.2017 року за ч.2 ст.121 КК України залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4