Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/314/17-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Олевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 для вирішення питання про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання, згідно вироку Олевського районного суду Житомирської області від 08.10.2018 року, -
ВСТАНОВИВ:
Начальник Олевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням для вирішення питання про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання, згідно вироку Олевського районного суду Житомирської області від 08.10.2018 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що засуджений ОСОБА_4 , своїми діями свідчить про небажання стати на шлях виправлення та відбувати покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки, оскільки систематично притягувався до адміністративної відповідальності та продовжує і надалі вчиняти адміністративні правопорушення.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує та просить його задоволити.

Представник Олевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області в судове засідання не з`явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд подання без її участі, подання підтримує в повному обсязі та просить його задоволити з підстав наведених у поданні.

Засуджений ОСОБА_4 до суду не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглядати подання без його участі, клопотання підтримує.

Судом встановлено, що 08.10.2018 року вироком Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з випробуванням із встановленням йому трьох років іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки.

Засудженому було роз`яснено порядок та умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджено про відповідальність у разі порушення обов`язків, покладених вироком суду, систематичного порушення громадського порядку чи вчинення злочину.

Однак, засуджений ОСОБА_4 у період відбуття покарання вчиняв правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, а саме: 06.11.2019 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження; 06.11.2019 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175-1 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження; 04.01.2020 року за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 176 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривні; 15.01.2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.178 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня та 17.01.2020 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.178 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня.

Також, 28.01.2019 року засудженому ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. На час розгляду клопотання обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 перебуває на розгляді в Олевському районному суді Житомирської області.

19.02.2020 року до засудженого ОСОБА_4 було застосовано попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати, у тому числі, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до абз. 2 п. 2 гл. 3 розд. IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 272/5 від 29 січня 2019 року (далі - Порядок), у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України "Про пробацію", а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

Згідно з абз. 2 п. 8 гл. 2 розд. IV Порядку, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за формою, наведеною в додатку 23 до цього Порядку.

Відповідно до п. 3 гл. 3 розд. IX Порядку, у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 1 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною 3 ст. 166 КВК України визначено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Таким чином, обов`язковою умовою для внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання є те, що засуджений продовжує не виконувати обов`язки, покладені на нього судом, або вчиняє нові адміністративні чи кримінальні правопорушення вже після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У даному ж випадку, за час перебування на обліку в Олевському районному секторі філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_4 вчинив 5 адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення.

Однак, після винесення йому письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, ОСОБА_4 нових адміністративних та кримінальних правопорушень не вчиняв, покладені на нього судом обов`язки виконував належним чином, що підтверджується матеріалами його особової справи N 62/2018, зокрема, листком реєстрації з якого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 регулярно з`являється на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Слід зазначити, що відповідно до довідки-характеристики, виданої Радовельською сільською радою Олевського району Житомирської області, що міститься в матеріалах особової справи засудженого, за місцем свого проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, в сім`ї, де проживає ОСОБА_4 , стосунки позитивні, сім`я благополучна, працьовитий, відповідальний, сумлінно ставиться до виконання своїх обов`язків по господарству, поважає старших, доброзичливий до жителів села, за час проживання в с. Радовель на нього скарг від сусідів чи жителів села не надходило, громадський порядок не порушував.

Що стосується вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 та направлення обвинувального акту стосовно нього до суду слід зазначити наступне:

Відносно ОСОБА_4 до суду направлено матеріали з обвинувальним актом. На даний час дане кримінальне провадження судом не розглянуто, вироку по справі не винесено.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом.

Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та, які відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року №1906 -IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде доведена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

У рішенні Конституційного суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99 визначено, що сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнавати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її вину не буде визнано судом у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили. А кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього кодексу.
Згідно п. 7 Висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків» вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину є підставою для призначення такому засудженому покарання за правилами, передбаченими у ст. 71, 72 КК (ч. 3 ст. 78 КК), та не потребує здійснення розгляду питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 537 КПК.
Враховуючи вищенаведене, оскільки у поданні не зазначено та суду не надано доказів того, що засуджений ОСОБА_4 після застосування до нього 19.02.2020 року органом з питань пробації письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання продовжує не виконувати покладені на нього судом обов`язки або вчинив інші адміністративні чи кримінальні правопорушення, а також відсутності обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_4 за вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку як необхідної умови призначення покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні подання начальника Олевського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області ОСОБА_3 для вирішення питання про скасування звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання, згідно вироку Олевського районного суду Житомирської області від 08.10.2018 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1