Справа № 710/547/14-к

УХВАЛА
22 березня 2021 року колегія суддів Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в складі:
судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що в межах досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та причетність підозрюваних до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які зібрані під час досудового розслідування.
14 листопада 2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
15 листопада 2013 року слідчим суддею Катеринопільського районного суду Черкаської області підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У послідуючому, строки тримання під вартою продовжувалися судом.
Так, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року строк тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено до 03 жовтня 2020 року, крім того, вказаною ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року скасовано вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289 та п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна; ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, ч. 3 ст.289 та п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності. Справу направлено на новий розгляд до Городищенського районного суду Черкаської області.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2020 року матеріали вказаного кримінального провадження направлено за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 жовтня 2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 30 листопада 2020 року включно, а обвинуваченого ОСОБА_8 - до 14 листопада 2020 року включно.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2020 року виправлено описку у вищевказаній ухвалі суду від 02 жовтня 2020 року та визначено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 13 листопада 2020 року включно.
Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 січня 2021 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 28 березня 2021 року включно.
Разом з тим, завершити судовий розгляд до закінчення дії останньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не представляється можливим, так як судовий розгляд тільки розпочався, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 28 березня 2021 року. Відтак, виникла обґрунтована необхідність у продовженні строку тримання його під вартою.
Прокурор зазначив, що продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувалися при обранні та продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 і на даний час не зменшилися та можуть виражатися у можливості переховування його від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливі його на свідків, потерпілих, спеціалістів та експертів; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, крім того обвинувачений може продовжувати вчиняти злочини проти життя та здоров`я осіб, у яких є достатні підстави його обвинувачувати та вчинити інші злочини. Прокурор також просив врахувати, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років в тому числі і довічне позбавлення волі, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому є підстави вважати, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати свою злочинну діяльність.
На підставі викладеного прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб та вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Крім того, прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки останній будучи викликаний в судове засідання призначене на 22 березня 2021 року до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, однак розгляд справи за його відсутності є неможливим.
Захисник щодо продовження стосовно його підзахисного ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_8 не заперечував.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Обвинувачений ОСОБА_8 будучи викликаний в судове засідання призначене на 22 березня 2021 року до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.
Потерпілі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши доводи учасників процесу, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника суд приходить до наступного.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в межах досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Під час розгляду даної справи Городищенським районним судом Черкаської області прокурором було змінено пред`явлене обвинувачення та виключено з обвинувачення інкриміноване їм діяння передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.
Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано винуватими та засуджено: ОСОБА_6 за ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, та відповідно до положень ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна; ОСОБА_8 за ч.4 ст.187, ч. 3 ст. 289, п.п.6,12 ч.2 ст. 115 КК України, та відповідно до положень с. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

За наслідком перегляду вказаного вироку суду Кропивницьким апеляційним судом його було скасовано, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, тобто у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону.

Згідно ухвали Кропивницького апеляційного суду від 05 серпня 2020 року прокурор в поданій апеляційній скарзі просив посилити покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , а обвинувачений ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі просив вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

За результатами розгляду поданих апеляційних скарг, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 залишена без задоволення, а апеляційна скарга прокурора задоволена частково, однак при скасуванні вироку Городищенського районного суду у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні підстави, передбачені ст. 416 КПК України, відповідно до яких при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Відтак покарання, яке в подальшому може бути призначене ОСОБА_8 не може перевищувати максимальної межі покарання призначеного попереднім вироком суду.

З врахуванням вказаних обставин строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 було продовжено лише до 13 листопада 2020 року.

Разом, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 28 березня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років та до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів враховує, що останній обвинувачуються в скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, так за вчинення злочину, передбаченого п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, відповідно до ч. 4 ст. 187 КК України передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, санкцією ч. 3 ст. 289 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна або без такої, а також, наявність ризиків, передбачених пунктами ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими його обвинувачено, можливість уникнення його від явки до суду, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Відтак, з врахуванням вище зазначеного обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою не сприятиме належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_6 , тому, з метою охорони загальносуспільних прав та інтересів, унеможливлення впливу на потерпілих та свідків, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою ще на два місяці.

Крім того, колегія суддів вважає, що розгляд справи без участі обвинуваченого ОСОБА_8 є неможливим, а оскільки від явки до суду він ухиляється, підлягає приводу.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження для забезпечення мети досягнення дієвості цього провадження є привід.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 139 КПК України якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок не з`явився в судове засідання без поважних причин або не повідомив суд про причини свого неприбуття до нього може бути застосовано привід.

Відповідно до ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.

Частинами 1, 3 ст. 143 КПК України встановлено, що виконання ухвали про здійснення приводу може бути доручене відповідним підрозділам органів Національної поліції, а у випадку невиконання особою, що підлягає приводу законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_8 не повідомив суд про причини своєї неявки, в судове засідання не з`явився, а його неявка унеможливлює подальший розгляд справи, вважає за необхідне доставити обвинуваченого в судове засідання приводом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 139, 140, 143, 177, 183, 372, 376 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практикою Європейського суду з прав людини, -

ухвалила:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та про застосування приводу до обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 20 травня 2021 року включно.

Застосувати привід до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Привід здійснити на 14 години 30 хвилин 21 квітня 2021 року в приміщення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за адресою: м. Сміла, вул. Соборна, 94.

Про виконання приводу або неможливості виконання із зазначенням причин інформувати головуючого до початку судового засідання письмово.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Звенигородського районного відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП, начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , захиснику та для здійснення контролю - прокурору Катеринопільського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду Апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3