Справа № 635/4318/19
Провадження по справі №1-кп/635/368/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні при вирішенні питання про продовження строку тримання його під вартою покладався на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора, просила змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід або зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвоката ОСОБА_3 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечували, просили зменшити розмір застави, визначений обвинуваченому ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 виходячи з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 квітня 2019 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_6 продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 травня 2021 року.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 спливає 05 липня 2021 року.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, за який передбачено покарання від трьох до шести років позбавлення волі, враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме, що злочинні дії, які інкримінуються обвинуваченому, вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд також враховує відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, в тому числі родини та утриманців, постійного місця роботи та постійного місця проживання на території Харківської області, дані про його особу, наявність чисельних судимостей, які у сукупності із тяжкістю покарання дають суду об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час у кримінальному провадженні не допитані потерпілий та свідки, інший обвинувачений, не досліджені письмові докази, що свідчить про наявність можливості з боку обвинуваченого ОСОБА_6 здійснювати на свідків та іншого обвинуваченого незаконний вплив, надаючи необхідні відомості, для дачі відповідних показів, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.
Окрім наведеного, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, а саме: 18 серпня 2016 року Самарським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.2, 75 КК України; 12 жовтня 2017 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3, 71 КК України; 29 листопада 2018 року Амур-Ніжньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України; 28 січня 2019 року Красногвардейським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.3,70 ч.4, 71 ч.1 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , вчинене останнім через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі. Крім того, судом встановлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.5 ст. 185 КК України, в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
За вказаних обставин суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, існує висока ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про його соціальні зв`язки та спосіб життя, інші обставини, що характеризують його особу, наявність судимостей, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, а їх доведеність об`єктивно вбачається із системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними.
Всі ці обставини в сукупності дають суду достатні підстави вважати, що у разі зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, останній, перебуваючи на свободі, може вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, продовження злочинної діяльності.
Отже, запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на даній стадії процесу в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого є недостатнім, щоб забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.
Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.
Що стосується зменшення розміру застави, то суд зазначає, що у відповідності до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу обвинуваченого, належну йому власність, його майновий і сімейний стан, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку неявки особи до суду буде достатньою для того, щоб утримати таку особу від втечі.
При цьому суду не надано достатніх відомостей вважати, що обставини, які були враховані слідчим суддею при вирішенні питання щодо визначення розміру застави, змінилися настільки, що це обумовлює зменшення розміру застави у подальшому.
При розгляді питання про зміну запобіжного заходу, суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід.
Суд враховує, що з часу визначення розміру застави ОСОБА_6 ризики, встановленні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зі спливом часу не зникли та продовжують існувати, а дані щодо нових обставин, які б слугували підставою для зміни запобіжного заходу, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 27 серпня 2021 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1