Ухвала
Іменем України
15 березня 2021 року

м. Київ
справа № 635/8160/18

провадження № 51-5399 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №635/8160/18 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо не розгляду клопотання відповідно до вимог ст. 220 КПК України.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_4 оскаржила її в апеляційному порядку.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції як такої, що винесена незаконно.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши долучені до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Статтею 392 КПК України передбачено вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом; ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Також підлягають апеляційному оскарженню ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
При цьому відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №635/8160/18 за скаргою ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області щодо не розгляду клопотання відповідно до вимог ст. 220 КПК України, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України виніс ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.
Тобто, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях звертає увагу, що апеляційне та касаційне оскарження судових рішень має залежати від особливостей процесуального характеру, та з огляду на вимоги національного законодавства.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3