ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1312/21 Справа № 196/394/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042 від 18 січня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13, ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_10 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 8 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю обвинуваченого. Окрім того, судом вирішено цивільний позов питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
Згідно змісту вироку, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин.
18 січня 2016 року близько 17.30 годин ОСОБА_6 разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували в приміщенні кухні, розташованої в житловому будинку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належного останньому, де розпивали спиртні напої.
В цей час, в ході сумісного розпиття спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 виник конфлікт.
Під час сварки з ОСОБА_13 у ОСОБА_6 виник умисел на умисне позбавлення життя останнього.
Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 , схопив зі столу кухонний ніж та, утримуючи його у правій руці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_13 і бажаючи їх настання, підійшов до останнього і клинком вказаного ножа умисно наніс не менше 3 ударів ОСОБА_13 , з яких один удар в область лівої частини шиї, що є життєво важливим органом, спричинивши ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани шиї зліва з пошкодженням лівої яремної вени, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя, а також один удар в область правого передпліччя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді різаної рани правого передпліччя, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та один удар в область лівої кісті, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді різаної рани 4-го пальця лівої кісті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Але, ОСОБА_13 , боячись за своє життя та здоров`я, вибіг з будинку, покинувши територію вказаного домоволодіння, та одразу ж звернувся за медичною допомогою до медсестри Новостроївського ФАПу ОСОБА_14 , та був в подальшому госпіталізований до КЗ «Царичанської ЦРЛ» ДОР.
Отже, ОСОБА_6 виконані всі дії, які він вважав необхідними для доведення свого умислу на умисне вбивство ОСОБА_13 до кінця, але з причин, які не залежали від його волі злочин не було закінчено.
Згідно висновку експерта № 48 від 09.03.2016 у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: колото - різаної рани шиї зліва з пошкодженням лівої яремної вени, різаних ран області правого передпліччя та 4-го пальця лівої кисті, які могли бути спричинені при дії гострим плоским предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями, можливо лезом ножа чи об такий. Тілесне ушкодження в вигляді колото - різаної рани шиї зліва з пошкодженням лівої яремної вени відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя. Тілесне ушкодження в вигляді різаної рани правого передпліччя має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а тілесне ушкодження в вигляді різаної рани 4-го пальця лівої кисті відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Судово-медичні дані не протирічать можливості спричинення ушкоджень у термін вказаний в постанові про призначення експертизи та потерпілим 18.01.2016.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 11 років.
Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на незаконність судового рішення. Так, прокурор вказує, що судом, в порушення вимог ст.ст. 370, 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку не наведено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, а саме за ч. 1 ст. 121 КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. До того ж, на переконання прокурора, суд, перекваліфікувавши дії обвинуваченого, та дійшовши висновку про відсутність у нього умислу на протиправне заподіяння смерті іншій людині, не надав належної оцінки наявним доказам у провадженні, та не навів переконливих мотивів чому він відкидає кожен з доказів обвинувачення окремо та у їх сукупності, чим допустив неповноту судового розгляду. Разом з цим, суд ухвалюючи вирок, виходив із показів обвинуваченого, який вказував, що він захищався, між тим не надав належної оцінки локалізації тілесних ушкоджень область шиї, та тому, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений не намагався надати йому допомогу та викликати швидку, тому на переконання прокурора, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження. З огляду на викладене, прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Разом з цим, обвинувальний вирок, ухвалений судом, повинен відповідати положенням ст.ст. 368, 374 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З системного аналізу зазначених норм видно, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед, формулювання обвинувачення, визнаного доведеним саме судом, а не органом досудового слідства, висновками експертного дослідження, або іншого фахівця, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку викладається весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності особи, після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.
Між тим, суд першої інстанції вищенаведених вимог закону не дотримався та у мотивувальній частині вироку навів лише обставини кримінального правопорушення, що встановлені органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не встановив фактичні обставини провадження й не сформулював обвинувачення, визнане доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, що унеможливлює, зокрема оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченого.
Окрім того, суд, дійшовши висновку про доведенність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в порушення вимог ст. 50, 65 КК України, призначив йому більш суворе покарання, ніж передбачено санкцією цієї статті, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, й враховуючи те, що судом не встановлено фактичних обставин провадження, а апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи скарги прокурора, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені зокрема п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 7 КПК, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, тому вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, й прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4