У Х В А Л А
30.03.2021 р.
Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
із участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринці клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого: вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.11.2013 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до позбавлення волі строком на три роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки шість місяців, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.10.2015 року за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2020 року за ст.395 КК України на три місяці арешту,
- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відомості про який внесено до ЄРДР за №0000112 від 28.03.2021 року,
УСТАНОВИВ :
Старший слідчий СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , за погодженням у встановленому порядку з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , 29.03.2021 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим клопотанням, вказавши про встановлення досудовим розслідуванням, що 27.03.2021 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у м.Жмеринка по вул. Шекінській на автобусній зупинці поблизу кругового перехрестя з вул. Магістральною, побачив раніше незнайомого чоловіка, яким виявився ОСОБА_8 , що проходив повз нього. Тоді у ОСОБА_5 виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном, реалізуючи який, останній покликав ОСОБА_8 підійти ближче. В подальшому, втілюючи свій злочинний намір, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою, підбурений жагою до легкої наживи, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, ОСОБА_5 почав наносити удари по тілу ОСОБА_8 , в результаті чого останній впав на лавку. Коли потерпілий опинився на лавці, подолавши супротив останнього, ОСОБА_5 відкрито заволодів його майном, а саме з кишені штанів ОСОБА_8 дістав мобільний телефон "Redmi Note 8", який залишив собі. Після цього з іншої кишені штанів ОСОБА_8 . ОСОБА_5 дістав гаманець, у якому знаходились кошти в сумі 250 грн. і якими також умисно, відкрито заволодів. Окрім того, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 відкрито заволодів рюкзаком з особистими речами ОСОБА_8 , які для останнього майнової цінності не становлять. Далі ОСОБА_5 безперешкодно разом з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4750 грн. Вказані відомості 28.03.2021 року внесені до ЄРДР під №0000112 за ч.2 ст.186 КК України.
28.03.2021 року о 02 годині 35 хвилин ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України. Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за ознакою відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовуються наступними матеріалами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушень; показами потерпілого; показами свідків; виявленими та вилученими речовими доказами під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.
Підставами застосування заявленого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 слідчий вказав наявність обґрунтованої підозри та ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи експертів, вчинити інше кримінальне правопорушення, які доводяться тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, є раніше судимою особою, не має постійного визначеного місця проживання та законного джерела доходів, ніде не працює, за посиланням на що слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлене слідчим клопотання, з вказаних у ньому обгрунтувань, зауваживши про недостатність запобігання заявленим ризикам іншими більш м`якими видами запобіжних заходів.
Слідчий ОСОБА_4 просила задоволити клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти обгрунтованої підозри, про яку оголошено ОСОБА_5 , проте заперечили проти застосування щодо останнього заявленого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Послались на обставини того, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає із співмешканкою та її малолітньої дитини. Вважали за достатнє обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту за місцем його проживання.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення.
У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.
Згідно положень ст.176 КПК України тримання під вартою є одним з видів запобіжних заходів; запобіжні заходи, зокрема, під час досудового розслідування застосовуються слідчим суддею за клопотанням слідчого.
За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.1 ст.184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1,2 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ч.5 ст.206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:
1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;
3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.208 КПК України повноважна службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Так, в судовому засіданні з пояснень прокурора та слідчого, що додатково підтверджуються доданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження №0000112, зокрема, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.03.2021 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2021 року, протоколом допиту потерпілого від 28.03.2021 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 28.03.2021 року, повідомленням про підозру від 28.03.2021 року, довідкою про судимість від 07.05.2021 року, характеристикою ДУ "Літинська ВК №123" від 28.03.2021 року, протоколами допиту свідків від 28.03.2021 року, протоколом додаткового допиту потерпілого від 28.03.2021 року, постановою про визнання речовим доказом від 28.03 2021 року та іншими матеріалами кримінального провадження, слідчим суддею встановлено затримання ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та оголошення останньому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у зв`язку з чим заявлено дане клопотання.
Вказаною сукупністю відомостей в матеріалах кримінального провадження доводиться наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яка також не заперечена стороною захисту в судовому засіданні.
Наведені обставини дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, становить підставу для застосування щодо нього обмежувальних заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки зазначені відомості з достатньою вірогідністю свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, що добровільно визнається самим підозрюваним.
Слідчим суддею враховується встановлена в ході судового засідання вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, що наразі вочевидь не становлять ознак неможливості застосування щодо нього будь-якого виду запобіжного заходу, ступінь соціальних зв`язків, його майновий і сімейний стан, поведінку до та після вчинення кримінального правопорушення, суспільно небезпечний спосіб його вчинення тощо.
Зокрема, слідчим суддею встановлено, що хоча підозрюваний ОСОБА_5 не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, проте, не має стабільного та законного джерела доходів, не зареєстрований за останнім місцем проживання, де постійно мешкає час; не перебуває на обліку в центрі зайнятості населення за статусом безробітної особи, що загалом не визначає міцних його соціальних зв`язків. Також з`ясовано, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі під час іспитового строку, за наслідком реального відбування покарання у виді позбавлення волі не зробив належних висновків, сукупність чого вочевидь свідчить про недостатність його особистого самоконтролю та протиправну суспілну небезпеку власних дій за ознакою вчинення умисного злочину, за яким йому наразі оголошено підозру, та визначає наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, пов`язаних із можливістю переховуватись обвинуваченого ОСОБА_5 від досудового слідства та суду, за відповідною власною схильністю вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також протиправно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, будучи обізнаним із відповідними особами.
З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає наявною достатність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 саме виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вбачаючи достовірних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від слідства та суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.
Наведені стороною захисту аргументи не доводять ані можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, надто за заявленою адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_5 , де останній не є співвласником житлового приміщення та фактично не мешкає, ані достатності такого запобіжного заходу для запобігання сукупності існуючих ризиків, відтак не спростовують вказаних висновків слідчого судді, за наслідком чого клопотання сторони захисту про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовленню не підлягаєі.
Також з урахуванням наявності в даному конкретному випадку визначених ч.4 ст.183 КПК України підстав можливості невизначення розміру застави щодо підозрюваного у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу визначається відсутність підстав встановлення розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, керуючись ст. 131-132, 176-178, 182-184, 194, 196, 197, 205, 206 КПК України, -
УХВАЛИВ :
Клопотання сторони обвинувачення задоволити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.05.2021 року включно, без визначення розміру застави.
Клопотання сторони захисту щодо обрання підозрюваноному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - залишити без задоволення.
На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Незалежно від оскарження ухвала підлягає невідкладному виконанню, а також негайному врученню підозрюваному та прокурору після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1