ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №614/371/17-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/830/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

- обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №11кп/818/830/21 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свердловка Сватівського району Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 27.03.2001 року Рубіжанським міським судом Луганської області за ст.94 КК України (в редакції від 1960 року) на 11 років позбавлення волі. 05.05.2009 року звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 2 роки 8 місяців 18 днів;

- 30.06.2011 року Борівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.296 КК України на 3 роки позбавлення волі,-

засуджено за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Як встановив суд, 01.05.2017, вдень, більш точний час, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходився на літньому майданчику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований на вул. Шкільній, б.1, с. Першотравневе, Борівського району, Харківської області, де разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вживав спиртні напої.

В ході спільного вживання спиртних напоїв, між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виникла бійка, в яку втрутилися обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 з метою її припинити.

Після припинення бійки між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , близько 20.30 більш точний час, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, відбувся конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого виник намір, спрямований на спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з метою помсти потерпілому ОСОБА_9 , пішов в напрямку свого дому за ножом. Після чого, повернувшись на АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого та діючи з прямим умислом, направленим на спричинення смерті іншій особі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи заподіяння смерті ОСОБА_9 , передбачаючи небезпечні наслідки у вигляді настання смерті потерпілого, наніс один удар кухонним ножом, в життєва-важливу область - грудну клітину зліва, чим спричинив ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 146 від 03.05.2017, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини, що супроводжувалося ушкодженням 6-го ребра, по ходу ранового каналу, які по ступеню тяжкості, є тяжкими тілесними ушкодженнями, які небезпечні для життя в момент спричинення.

Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_9 , але кримінальне правопорушення не було закінчено, з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 своєчасно надано медичну допомогу.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, обвинувачений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що ініціатором конфлікту був потерпілий та його друзі, які першими почали його бити. Указав, що показання потерпілого та свідків мають істотні суперечності, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що в нього не було ножа, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 . Наголосив, що в нього був відсутній умисел на позбавлення життя потерпілого, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України. На думку обвинуваченого його показання підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №148-13/17 від 04.05.2017 року, відповідно до якого в нього маються легкі тілесні ушкодження. Указав, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Також наголосив, що суд, у порушення вимог ст.68 КК України, призначив йому покарання за вчинення замаху на злочин, яке перевищує дві третини від максимального розміру покарання, передбаченого ч.2 ст.115 КК України. Указав, що висновки суду про присутність під час слідчого експерименту захисника є безпідставними, оскільки на той час йому ще не було призначено захисника.

Просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України та призначити йому найбільш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що потерпілий ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_13 першими почали бити обвинуваченого ОСОБА_8 , а останній наніс удар потерпілому з метою захисту і умислу на вбивство в нього не було.

Указав, що показання потерпілого та свідків різняться та не узгоджуються між собою, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння та погано пам`ятають обставини, які відбулися 01.05.2017 року. На думку захисника суд першої інстанції безпідставно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України, а їх слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України. Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України на ч.1 ст.121 КК України, призначити йому покарання в межах санкції цієї статті та зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що суд, у порушення вимог ч.2 ст.416 КПК України, призначив ОСОБА_8 більш суворе покарання ніж було призначено вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року, хоча не мав такого права, оскільки ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року зазначений вирок суду першої інстанції було скасовано лише у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України покарання - 10 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити їхні апеляційні скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника - частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильною.

Доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неповноту судового розгляду, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_9 показав, що 01 травня 2017 року, у селі Першотравневе Борівського району Харківської області він разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 вжили спиртні напої. Після чого, вони пішли на літню площадку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де випивали пиво. Під час розпиття напоїв на літній площадці між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виникла сварка, яка переросла в бійку, після чого їх розняли. Коли з ОСОБА_10 вирішили йти додому, його покликав ОСОБА_8 і коли він підійшов до нього, ОСОБА_8 обійняв його та наніс удар ножом в ліву частину грудної клітини, в результаті чого він втратив свідомість, був доставлений до лікарні де йому зробили операцію. Звідки з`явився ніж у ОСОБА_8 не знає.

Свідок ОСОБА_14 показав, що 01 травня 2017 року біля магазину «Затишок» він зустрів ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які вживали спиртне. ОСОБА_11 та ОСОБА_10 посварилися через родинні суперечки та почали бійку, а ОСОБА_9 і ОСОБА_8 їх розняли. ОСОБА_11 відправили додому, а вони продовжили вживати спиртне. Через деякий час, між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в якому ОСОБА_9 ображав ОСОБА_8 та намагався з ним побитися, їх розмірили. Після цього ОСОБА_8 пішов в напрямку свого дому, а вони всі залишилися на літній площадці біля магазину. Потім він, ОСОБА_14 пішов до Будинку Культури, а ОСОБА_10 і ОСОБА_9 залишилися на місці. Повертаючись назад у вечорі, в районі центру, почули дитячий крик про те, що ОСОБА_9 підрізали. Він побіг до них і побачив, що ОСОБА_9 лежить на асфальті, на його тілі, в області живота була кров і порізана футболка, а метрів з 10 стоїть ОСОБА_8 , тримаю у своїй руці кухонний ніж. Він забрав у ОСОБА_8 ніж сказавши: «Що ти наробив!?», а потім повернув ніж обвинуваченому і останній пішов десь. Після цього викликали швидку медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що в період часу з 20.00 год. до 21.00 год. він знаходився, зі своїм другом ОСОБА_12 біля кафе «Затишок» в с. Першотравневе. Бачив, що ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знаходилися на літньому майданчику магазина «Затишок», розпивали спиртні напої. Потім на вулиці почалась бійка через суперечку між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Після припинення бійки, ОСОБА_8 пішов у напрямку школи, а ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишилися. Через деякий час, він побачив, як біля продуктового магазину, ОСОБА_8 підійшов до потерпілого та вдарив ножем ОСОБА_9 , і останній втратив свідомість. Куди дівся ніж, він не бачив. Про те, що сталося повідомив він ОСОБА_14 , який прибіг на місце. ОСОБА_8 після цього пішов.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 01 травня 2017 року, він разом зі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 і ОСОБА_8 розпивали спиртні напої на літній площадці біля магазину с. Першотравневе. Приблизно о 18.00 год. між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт, який був припинений ОСОБА_9 і ОСОБА_8 . Через деякий час він пішов із ОСОБА_9 до дому, однак повернулися за велосипедом. Коли поверталися зустріли ОСОБА_8 , який йшов зі сторони свого будинку, підійшов до ОСОБА_9 та вони удвох відійшли. Біля трансформаторної будки він побачив, як ОСОБА_9 впав і тримався рукою за бік. Після удару, ОСОБА_8 розвернувся та побіг у напрямку свого дому. Коли він підбіг, то побачив, що з лівого боку у ОСОБА_9 йшла кров в області легень. ОСОБА_8 допомогу не надавав ОСОБА_9 , а покинув місце і його затримали в районі клубу.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 01 травня 2017року він випивав спиртні напої разом зі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Між ним та ОСОБА_10 відбувся конфлікт, так як вони родичи, в який втрутилися ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Потім конфлікт припинився і він пішов додому. Свідком нанесення удару ножом ОСОБА_9 не був.

Свідок ОСОБА_16 показала, що 01 травня 2017 року ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 біля магазину «Затишок» розпивали спиртне. Після 18.00 год. між ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зав`язався конфлікт, вони ображали друг друга та трохи побилися, після чого їх розняли. З магазину «Затишок» вийшла працівник та почала їх проганяти. Всі вийшли з літнього майданчика, але сперечалися далі. Після цього, ОСОБА_8 на деякий час десь зник і коли він повернувся, то вона побачила у нього в руках ніж. ОСОБА_8 висказував погрози в бік потерпілого, після чого вдарив ножом ОСОБА_9 та після цього, забрав ніж і десь з ним зник.

Показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків щодо обставин нанесення йому удару обвинуваченим є логічними та послідовними, істотних суперечностей не містять і не викликають сумнівів в їх правдивості, а тому доводи скарг обвинуваченого та захисника про зворотне - є безпідставними.

Винуватість ОСОБА_8 також підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та яким судом надано належну та обґрунтовану оцінку.

Згідно даним протоколу огляду місця події від 01 травня 2017 року, в ході його проведення, недалеко від місця розташування магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Студентська в с. Першотравневе Борівського району, була виявлена чоловіча футболка сіро-зеленого кольору зі слідами бурого кольору та дві паперові серветки зі слідами бурого кольору схожі на кров (а.с.8-11 т.1).

Відповідно до довідки лікаря-хірурга Борівської ЦРЛ, огляд ОСОБА_9 був проведений 01 травня 2017 року о 23.00 год., та встановлено проникаюче ножове поранення лівої половини грудної клітини, алкогольне сп`яніння (а.с. 12 т.1).

Доводи обвинуваченого про відсутність доказів перебування його в стані алкогольного сп`яніння спростовуються висновком щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого огляд ОСОБА_8 був проведений 02 травня 2017 року о 00 год. 30 хв., та встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 13 т.1).

Згідно протоколу огляду місця події від 02 травня 2017 року у ОСОБА_8 в присутності понятих були вилучені спортивні брюки темно-синього кольору та чоловіча жилетка коричневого кольору (а.с.24-25 т.1).

Відповідно до протоколу огляду предметів від 02 травня 2017 року та ілюстрованим матеріалом до нього були оглянуті спортивні брюки темно-синього кольору та чоловіча жилетка коричневого кольору, які були вилучені у ОСОБА_8 , пошкоджень на них виявлено не було. Також була оглянути футболка, яка належить ОСОБА_9 та вилучена під час огляду місця події. На лівій боковій частині футболки, від рукава до низу виявлені сліди бурого кольору, схожі на кров, та в лівій боковій частині футболки виявлено пошкодження у вигляді наскрізного розрізу розміром 25 мм. (а.с.26-29 т.1)
Згідно висновку експерта №146-ІЗ/17 від 03 травня 2017 року у ОСОБА_9 мало місце проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини, яке супроводжувалося пошкодженням 6-го ребра по ходу ранового каналу, розташованого в 6-му міжребір`ї по середній паховій лінії. За ступенем тяжкості це тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя. Дане поранення у ОСОБА_9 могло утворитися від дії колюче-ріжучої зброї, можливо ножа, з шириною клинка не більше 2,5 см. Колото-різане поранення лівої половини грудної клітини у ОСОБА_9 не могло виникнути при падінні з висоти власного зросту, а також не могло бути спричинено власною рукою (а.с.33-34 т.1).

За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04 травня 2017 року, в ході цієї слідчої дії ОСОБА_8 добровільно, за участю захисника, судово-медичного експерта, у присутності понятих, докладно розповів та на місці показав про обставини події та механізм спричинення ним потерпілому ножом тілесного ушкодження (а.с.76-79 т.1).
Посилання обвинуваченого на відсутність у нього захисника під час проведення вказаної слідчої дії є безпідставними та спростовуються особистим підписом захисника ОСОБА_17 , який був присутній під час проведення слідчого експерименту.

Відповідно до висновку експерта №159-ІЗ/17 від 15 травня 2017 року, проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини ОСОБА_9 , могло утворитися за обставин, на які вказав обвинувачений ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту 04 травня 2017 року (а.с.83 т.1).

Відповідно до висновку експерта №361-Ис/17 від 16 травня 2017 року, на спортивних брюках, які належать ОСОБА_8 , виявлена кров, походження якої від ОСОБА_9 не виключається. Від ОСОБА_8 ця кров не могла залишитися (а.с.101-102 т.1).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 409, ОСОБА_8 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 , відповідно до свого психічного стану, в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.148-150 т.1).

Посилання сторони захисту на висновок експерта №148-ІЗ/17 від 04 травня 2017 року, згідно якого, у ОСОБА_8 виявлені синці на лівій боковій поверхні грудної клітини, в області лівого стегна та першого пальця лівої стопи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, як на підставу відсутності в нього умислу на вбивство потерпілого, є безпідставними.
Вказаний висновок експерта фактично підтверджує, що між обвинуваченим та потерпілим відбувалася бійка, що також підтверджується показаннями самого потерпілого та свідків, однак згідно показань цих же осіб, бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_18 мала місце задовго до нанесення потерпілого удару ножом, з яким обвинувачений повернувся зі свого домоволодіння.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного суду України від 02 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Розмежовуючи замах на умисне вбивство та умисне заподіяння тілесних ушкоджень, потрібно надати оцінку сукупності обставин, які можуть бути передумовою для висновку про спрямування умислу обвинуваченого. Сама лише локалізація тяжкого тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, без урахування інших обставин, не свідчать про умисел на позбавлення життя. Замах на позбавлення життя особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли обвинувачений усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у виді смерті людини і бажає їх настання.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_8 прямого умислу на позбавлення ОСОБА_9 життя, про що свідчать дії самого обвинуваченого, який після конфлікту, за власною ініціативою, ціленапрвлено пішов до свого домоволодіння, де взяв ніж, та повернувшись до потерпілого умисно наніс ним прицільний удар у місце розташування життєво важливих органів потерпілого, а ненастання смерті потерпілого зумовлено лише тим, що йому було надано своєчасну медичну допомогу. При цьому обвинувачений не довів свого умислу до кінця, оскільки йому завадили свідки.
З урахуванням сукупності обставин, які були передумовою нанесення обвинуваченим ножового удару потерпілому, локалізація тілесного ушкодження та спосіб його нанесення, свідчать про наявність в діях обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , а тому доводи сторони захисту про зворотне є безпідставними.

Таким чином, дослідивши та давши належну оцінку всім зібраним у справі доказам, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 в замаху на умисне протиправне заподіянні смерті ОСОБА_9 та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено у скаргах захисника та обвинуваченого, підстав не має.

При призначенні ОСОБА_8 покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, який має середню-спеціальну освіту, неодружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше двічі судимий, у тому числі за вчинення умисного вбивства. Також враховано відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Разом з цим, доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого про безпідставність призначення судом першої інстанції занадто суворого за своїм розміром покарання є обґрунтованими.

Згідно вимог ч.2 ст.416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України було призначено покарання - 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року зазначений вирок суду першої інстанції за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника було скасовано у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. При цьому, прокурор та потерпілий не звертався з апеляційною скаргою на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року і суд апеляційної інстанції не вирішував питання про необхідність посилення покарання за вчинений ОСОБА_8 злочин.

Отже, при новому розгляді суд першої інстанції, виходячи з вимог ч.2 ст.416 КПК України, був позбавлений можливості призначати ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України більш суворе за своїм розміром покарання.

Таким чином вирок суду підлягає зміні на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України, з призначенням ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України, покарання, яке було визначено за вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2018 року.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково

Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2020 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Знизити ОСОБА_8 покарання, призначивши йому покарання за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України - 10 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 02 травня 2017 року по 09 лютого 2021 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: