Справа № 991/2749/21
Провадження № 11-сс/991/299/21
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23.04.2021 скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суд від 23.04.2021 та постановити нову, якою задовольнити його скаргу .

Посилається на такі обставини.

Оскаржуване рішення підлягає скасуванню згідно з п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 409, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 411, ч. 1 ст. 412 КПК України, так як постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді, викладені в його тексті, не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, в заяві про злочин наявний короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Жодних припущень, всупереч твердженням слідчого судді, заява не містить і її зміст відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України. Крім того, конкретизація посадових осіб, названих ОСОБА_6 державних органів, є завданням органу досудового розслідування відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України. Слідчий суддя ставить під сумнів підсудність скарги на бездіяльність НАБУ Вищому антикорупційному суду. Проте у скарзі є посилання на п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, оскільки до вчинення злочину ймовірно причетні Голова, заступник Голови, член чи інспектор Вищої ради правосуддя (далі ВРП).

Представник НАБУ у судове засідання не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, про поважність причин свого неприбуття не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття представника НАБУ не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга розглядається без участі зазначеної особи.

ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та навів доводи, аналогічні зазначеним у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_6 , дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Із матеріалів провадження вбачається, що 19.04.2021 за вх. № М-5063 НАБУ було зареєстровано заяву ОСОБА_6 , у якій йшлося про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, яке полягало у наданні ВРП та Державною судовою адміністрацією України (далі ДСА) за допомогою ДП «Інформаційні судові системи» неправомірної реклами сайту приватної компанії ТОВ «ЛІГА ЗАКОН» шляхом розміщення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі ЄДРСР) інтерактивних посилань на розміщені на цьому сайті нормативно-правові акти.

20.04.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність НАБУ щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга ОСОБА_6 обґрунтована тим, що 19.04.2021 він звернувся до НАБУ із заявою про кримінальне правопорушення. У заяві зазначив, що всупереч Порядку ведення ЄДРСР, затвердженому Рішенням ВРП № 1200/0/15-18 від 19.04.2018, яким передбачено надання до ЄДРСР безоплатного доступу на офіційному веб-порталі «Судова влада України», інтерактивні посилання, розміщені в ЄДРСР, на нормативні акти спрямовані не до нормативних актів, розміщених в Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, а до нормативних актів, розміщених на сайті приватної компанії ТОВ «ЛІГА ЗАКОН». На думку заявника, це безоплатно рекламує згадану компанію. Вважає, що надання ВРП та ДСА за допомогою ДП «Інформаційні судові системи» такої неправомірної вигоди ТОВ «ЛІГА ЗАКОН» призвело не тільки до фактичного витіснення з ринку та зникнення (або ж до максимального звуження послуг) інших інформаційно-правових систем України, але й до неправомірного збагачення ТОВ «ЛІГА ЗАКОН» на сотні мільйонів гривень внаслідок монопольного становища на ринку інформаційно-правових систем України, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, громадським інтересам та інтересам юридичних осіб. Тобто, вказані особи вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України. Відомості за заявою не були внесені до ЄРДР.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя вважав встановленими такі обставини.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення відсутній короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тому її не можна вважати належною правовою підставою для вжиття органом досудового розслідування дій, передбачених ст. 214 КПК України.

Заявник не конкретизує посадових осіб ВРП, ДСА та ДП «Інформаційні судові системи», про імовірне вчинення кримінальних правопорушень якими йдеться мова у його заяві. Це унеможливлює оцінку правил визначення підсудності Вищому антикорупційному суду (ст. 33-1 КПК України), яка здійснюється із урахуванням положень ч. 5 ст. 216 КПК України. У ході розгляду скарги не було отримано відомості про дотримання будь-якого критерію, зазначеного у ч. 5 ст. 216 КПК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя дійшов висновку, що заява не містить обставин, які б свідчили про вчинення службовими особами ВРП та ДСА кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, а також обставин, які б конкретизували імовірного суб`єкта вчинення кримінального правопорушення, що б дозволили оцінити дотримання правил підсудності за критеріями, визначеними ч. 5 ст. 216 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з такими висновками слідчого судді не можливо погодитись у повній мірі.

Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 214 КПК України, згідно з якою внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч.5 ст.115 КПК України, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей.
Як вбачається з матеріалів провадження, заяву про вчинення кримінального правопорушення подано до НАБУ 19.04.2021, а скаргу на бездіяльність працівників НАБУ 20.04.2021, тобто до початку строку для подання скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, оскільки такий почався 21.04.2021.
Також матеріалами провадження стверджується, що розгляд скарги ОСОБА_6 на бездіяльність НАБУ щодо невнесення відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення проведено за відсутності представника НАБУ та будь-яких його пояснень, тобто питання щодо підтвердження наявності чи відсутності оскаржуваної бездіяльності не розглядалось.
Таким чином, слідчий суддя, взявши до уваги лише доводи скарги ОСОБА_6 , у якій вказано, що відомості за його заявою від 19.04.2021 не були внесені до ЄРДР уповноваженими особами НАБУ, не встановивши належним чином чи дійсно існує факт бездіяльності НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для розгляду скарги відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Крім того, факт розгляду по суті скарги ОСОБА_6 не узгоджується з висновком слідчого судді про можливу непідсудність цієї скарги Вищому антикорупційному суду та суперечить приписам п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, відповідно до якої скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Із огляду на вказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_6 слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, а матеріали скарги направити до Вищого антикорупційного суду для виконання вимог, визначених ст.ст. 304, 306 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 квітня 2021 року скасувати та направити матеріали скарги до Вищого антикорупційного суду для виконання вимог, визначених ст.ст. 304, 306 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4