Справа № 461/1860/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/330/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року про накладення арешту на майно,

встановила:

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого відділення слідчого відділу Управління Служби Безпеки України у Львівській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_8 . Накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 04 березня 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 3095000 (три мільйона дев`яносто п`ять тисяч) грн 00 коп., які знаходились у 6 (шістьох) сейф-пакетах.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, вказав, що враховує мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження. Враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення майна. Приходячи до такого висновку, слідчий суддя врахував й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено. До уваги також прийнято слідчим суддею, що є достатні підстави вважати, що збереження речових доказів необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, ступінь втручання у права та свободи володільця виправдовуюся потребами досудового розслідування.
На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на зазначені в клопотанні грошові кошти в сумі 3 095 000,00 грн., добровільно видані ОСОБА_7 під час огляду місця події від 04.03.2021 р.

В обґрунтування вказує, що арештовані слідчим суддею грошові кошти були здобуті ОСОБА_7 у законний спосіб, а саме шляхом одержання від ОСОБА_9 позики в розмірі 3 100 000, 00 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи договором позики від 15.01.2021, розпискою від 15.01.2021 та податковою декларацією про майновий стан і доходи, а відтак не можуть бути речовим доказом за будь-яких підстав, не можуть мати будь-якого відношення до злочинів, які розслідуються у кримінальному провадженні № 0000026.

Звертає увагу, що, як вбачається із кримінального провадження, в рамках якого слідчим суддею був накладений арешт, досудове розслідування здійснюється за тим фактом, що мешканець Львова, за попередньою змовою з невстановленими особами, готувався до переміщення через митний кордон України до країн Євросоюзу сильнодіючих та отруйних речовин в особливо великих розмірах. Також, згідно матеріалів досудового розслідування, невстановлені особи незаконно придбали з метою збуту та зберігають з цією метою, а також збувають, транспортують з метою збуту незаконно виготовлені тютюнові вироби.
Наголошує, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, матеріали клопотання не містять і містити не можуть. Єдиним підтвердженням протиправної діяльності невідомих осіб, які при цьому не мають жодного відношення до ОСОБА_7 , і яка нібито мала місце, є якесь повідомлення ГВКЗЕ УСБУ у Львівській № 62/8/1-196 від 03.03.2021, яке в розумінні КПК України не може вважатися належним та допустимим доказом скоєння злочину, яке розслідується у даному кримінальному провадженні.

Апелянт вважає, що вилучення і утримання органом досудового розслідування належних ОСОБА_7 грошових коштів є протиправним, та таким, що не відповідає вимогам та суперечить завданням кримінального процесуального закону.

Як убачається зі справи, всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, після здійсненого 04 березня 2021 року слідчими огляду належного ОСОБА_7 автомобіля "Hyundai Tucson", д.н.з. НОМЕР_1 , орган досудового розслідування не звернувся з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а подав лише клопотання про арешт добровільно виданих ОСОБА_7 грошових коштів.

Тобто, ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук автомобіля органом досудового розслідування в даній справі отримано не було, в зв`язку з чим, вказана слідча дія відбувалась з порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 233 КПК України.

Враховуючи те, що у даній справі метою накладення арешту на грошові кошти є забезпечення їх збереження як речових доказів у кримінальному провадженні № 0000026, які, як докази були одержані з порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч. 2 ст. 237, ч. 2 ст. 233 КПК України, а тому не можуть визнаватися допустимими в розумінні ст. 86 КПК України, у зв`язку з цим, накладення слідчим суддею арешту на належне ОСОБА_7 майна фактично суперечить завданню такої процесуальної дії як накладення арешту.

Оскаржувана ухвала була оголошена судом 16.03.2021, отже строк для її оскарження не пропущений.

22 квітня 2021 року, адвокат ОСОБА_6 представник ОСОБА_7 подала заяву про відмову від апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 405 КПК України, колегія суддів, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників кримінального провадження, які не з`явились, про час та місце розгляду справи такі належним чином повідомлені, клопотань, заяв про відкладення не надходило.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з таких підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки адвокат ОСОБА_6 представник ОСОБА_7 відмовилась від поданої апеляційної скарги, а іншими учасниками провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була, апеляційне провадження слід закрити.

Керуючись ч.2 ст. 403 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16 березня 2021 року про накладення арешту на майно закрити в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4