Справа № 308/5966/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке 08.12.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000524, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Середнє, Ужгородського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, обіймав посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, ч.2 ст. 15, ч.1 ст.190 та ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області був призначений на посаду дільничного офіцера поліції Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та в подальшому наказом від 29.01.2021 призначений на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

16.11.2020 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що її чоловік ОСОБА_7 , а також інша особа, погрожують, ображають її честь та гідність.

У відповідності до п. 3 розділу ІІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 100 (далі Порядок), заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 розділу ІІ вказаного Порядку, поліцейський органу (підрозділу) поліції, якому доручено розгляд заяви або повідомлення про іншу подію та прийняття відповідного рішення в межах Закону України «Про звернення громадян» або Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі встановлення в матеріалах відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, невідкладно рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки. Керівник органу (підрозділу) поліції або особа, яка виконує його обов`язки, доручає уповноваженій службовій особі невідкладно зареєструвати рапорт працівника поліції в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та не пізніше 24 годин з моменту реєстрації надіслати зазначені матеріали до органу досудового розслідування органу (підрозділу) поліції для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Вказану заяву зареєстровано в ІТС ІПНП за номером єдиного обліку (далі ЄО) № 9271 та її розгляд доручено дільничному офіцеру поліції ОСОБА_4 16.11.2020 ним складено довідку № 106/25/2-2020 про результати проведення перевірки звернення гр. ОСОБА_6 , яке зареєстроване в ІТС ІПНП Ужгородського РВП № 9271 від 16.11.2020, згідно якої інформація про погрози не знайшла свого підтвердження, та прийнято рішення про припинення перевірки та розгляду звернення ОСОБА_6 .

Під час розгляду даної заяви у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на особисте збагачення шляхом прохання та одержання неправомірної від

ОСОБА_7 за розгляд заяви у його інтересах.

З метою реалізації даного умислу, ОСОБА_4 17.11.2020 через додаток для смартфонів месенджер «Вайбер» зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що відносно нього надійшло звернення від ОСОБА_6 та у нього можуть виникнути проблеми із законом. В подальшому, в ході переписки через месенджер «Viber» ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_7 надати йому неправомірну вигоду у розмірі 400 доларів США за не скерування даної заяви до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Впродовж листопада 2020 року січня 2021 року ОСОБА_4 неодноразово, в телефонному режимі а також із використанням месенджеру «Вайбер», повторював своє прохання про передачу йому неправомірної вигоди.

21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі ОСОБА_4 попрохав ОСОБА_7 про надати йому неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США за те, що у листопаді 2020 року він не скерував заяву ОСОБА_6 до органу досудового розслідування, а розглянув у порядку Закону України «Про звернення громадян», а також вказав на необхідність надання частини з цієї суми 100 доларів США не пізніше наступного дня.

22.01.2021 о 15 год. 04 хв. ОСОБА_4 за попередньою домовленістю зустрівся біля автозаправки «ОККО» за адресою: АДРЕСА_2 , із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, під контролем правоохоронних органів одержав від останнього частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 2800 гривень, що еквівалентно ста доларам США, які ОСОБА_4 таким чином одержав для себе як неправомірну вигоду за не скерування заяви ОСОБА_6 , зареєстрованої 16.11.2020 в ІТС ІПНП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за номером ЄО № 9271 до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_8 продовжив свої прохання щодо передачі повної суми неправомірної вигоди та впродовж 23.01.2021-01.02.2021 неодноразово в телефонному режимі, а також із використанням месенджерів «Viber» та «WhatsAPP», повторював своє прохання про передачу йому неправомірної вигоди.

Зокрема, під час телефонної розмови, яка відбулась за допомогою месенджера «WhatsAPP»

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. за попередньою домовленістю ОСОБА_4 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород, із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, під контролем правоохоронних органів, одержав від останнього частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США, що станом на 01.02.2021 згідно курсу НБУ становило 2813 гривень, які ОСОБА_4 таким чином одержав для себе як неправомірну вигоду за не скерування заяви ОСОБА_6 , зареєстрованої 16.11.2020 в ІТС ІПНП Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за номером ЄО № 9271 до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, після чого був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

Крім цього, в ході спілкування із ОСОБА_7 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 у розмірі 300 доларів США шляхом обману.

Так, 21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_4 зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі з метою введення ОСОБА_7 в оману та створення умов для заволодіння його грошима, повідомив останньому, що його колишня дружина ОСОБА_6 має намір написати відносно нього нову заяву в поліцію про начебто несплату ОСОБА_7 аліментів на утримання спільних дітей, внаслідок чого у останнього можуть виникнути серйозні неприємності у вигляді позбавлення батьківських прав, примусового стягнення майна, заборони на виїзд за кордон та кримінальної відповідальності.

Користуючись необізнаністю ОСОБА_7 про порядок подачі, розгляду заяв та повідомлень громадян поліцією, а також про коло повноважень дільничного офіцера поліції, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 наміру писати заяву про несплату ОСОБА_7 аліментів не має, а також про те, що притягнення до кримінальної відповідальності осіб не входить до кола його службових обов`язків, повідомив ОСОБА_7 , що у випадку надання йому грошових коштів розмірі 300 доларів США він може вмовити ОСОБА_6 не подавати таку заяву або ж у випадку її подання вирішити питання щодо розгляду даної заяви в інтересах ОСОБА_7 , тим самим викликав у останнього хибну впевненість у вигідності передачі йому грошових коштів.

З метою посилення впевненості ОСОБА_7 у необхідності сплати грошових коштів, ОСОБА_4 у ході телефонних розмов із

ОСОБА_6 , які відбулись 21.01.2021 о 08 год. 48 хв. та о 08 год. 51 хв., схилив останню повідомити ОСОБА_7 про те, що вона має намір написати заяву про несплату останнім аліментів, а цього ж дня о 16 год. 52 хв. зателефонував їй та повідомив, що у випадку, якщо ОСОБА_7 буде цікавитись, чи написала вона заяву про несплату аліментів, ОСОБА_6 слід відповісти що вона писала таку заяву, при цьому достовірно знаючи, що таку заяву ОСОБА_6 не писала та наміру писати не мала.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_8 продовжив свої прохання щодо надання йому грошових коштів та впродовж 23.01.2021-01.02.2021 неодноразово в телефонному режимі а також із використанням месенджерів «Viber» та «WhatsAPP» повторював на необхідності надання йому грошових коштів за вирішення питання із заявою ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 про несплату аліментів.

Зокрема, в ході телефонної розмови, яка відбулась 28.01.2021 за допомогою месенджера «WhatsAPP», ОСОБА_4 повторно наголосив на необхідності надання йому грошових коштів, а також з метою посилення впевненості ОСОБА_7 у необхідності їх передачі, повідомив останньому, що ОСОБА_6 написала заяву про несплату аліментів та вона перебуває у нього на розгляді, при цьому достовірно знаючи, що таку заяву ОСОБА_6 не писала.

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. за попередньою домовленістю ОСОБА_4 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою особистого протиправного збагачення, під контролем правоохоронних органів, шляхом обману ОСОБА_7 одержав від останнього 300 доларів США, що станом на 01.02.2021, згідно курсу НБУ, становило 8439 гривень, однак вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі, кримінальне правопорушення не закінчив, оскільки одразу після отримання вказаних коштів ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, що позбавило його можливості розпорядитися грошима.

12.10.2020 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява ОСОБА_6 про те, що її чоловік ОСОБА_7 наніс їй тілесні ушкодження.

На підставі вказаної заяви, 13.10.2020, сектором дізнання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Про вказаний факт стало відомо особі, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, після чого у неї виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 шляхом обману.

З метою реалізації даного умислу, особа, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, в середині жовтня у точно невстановлені слідством дату та час прийшов додому до ОСОБА_7 та, достовірно усвідомлюючи, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження не входить до кола службових повноважень дільничного офіцера поліції, користуючись необізнаністю останнього про реальні можливості та повноваження дільничного офіцера поліції, з метою введення в оману ОСОБА_7 повідомила, що у випадку надання йому грошових коштів у розмірі 1000 гривень він може вирішити питання про призначення м`якої міри покарання за результатами судового розгляду кримінального провадження.

В подальшому, 17.10.2020 через додаток для смартфонів месенджер «Вайбер» вказана особа направила ОСОБА_7 повідомлення із номером картки, на яку необхідно надіслати грошові кошти.

19.10.2020 інспектором сектору дізнання Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за погодженням з прокурором ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та цього ж дня обвинувальний акт відносно останнього скеровано до Ужгородського міськрайонного суду для розгляду по суті, номер судової справи 308/11043/20.

В подальшому, для збільшення тиску на ОСОБА_7 та з метою уникнення особистих контактів, особа, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час залучив до вчинення кримінального правопорушення дільничного офіцера поліції Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , який діючи за попередньою змовою із особою, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, повинен був повторно висловити ОСОБА_7 прохання про надання особі, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, грошових коштів та виступити посередником при їх передачі, та який починаючи із кінця листопада 2020 року під час особистих зустрічей та телефонного спілкування періодично нагадував ОСОБА_7 про необхідність передачі особі, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, грошових коштів.

21.01.2021 близько 14 год. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із особою, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, зустрівся біля супермаркету «Сільверленд» за адресою: вулиця Гагаріна, 38, м. Ужгороді із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 про необхідність особисто зв`язатись із особою, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021 з приводу передачі останньому коштів.

В ході телефонної розмови яка відбулась 26.01.2021 о 10 год. 49 хв.,

особа, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, достовірно усвідомлюючи, що жодних повноважень щодо призначення покарання за результатами розгляду кримінального провадження він не має, жодного впливу на вирішення у неї не має, та не збираючись реально впливати на вирішення даного питання, запевнила ОСОБА_7 про те, що за результатами судового розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_7 йому буде призначено покарання у виді штрафу у розмірі близько тисячі гривень та про те, що більше жодних проблем у ОСОБА_7 не буде, а також повідомила, що обставини передачі грошей та точну її суму ОСОБА_7 необхідно узгодити із ОСОБА_4 .

Вказаними діями особа, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження

№ 0000049 від 30.04.2021, викликала у ОСОБА_7 хибну впевненість у вигідності передачі йому грошових коштів за вирішення вказаного питання.

28.01.2021 в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 , яка відбулась за допомогою месенджера «Вотсап», ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_7 слід передати йому для особи, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, грошові кошти у розмірі 1500 гривень.

01.02.2021 близько 16 год. 18 хв. ОСОБА_4 зустрівся біля магазину «Кефір» за адресою: вулиця Другетів, 109, м. Ужгород із ОСОБА_7 , де в ході зустрічі діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та метою протиправного збагачення на користь особи, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, діючи за попередньою змовою та у групі із особою, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, тобто заздалегідь, до вчинення кримінального правопорушення, домовившись із останньою про спільне його вчинення, під контролем правоохоронних органів, одержав від ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 1500 гривень, та таким чином вчинив пособництво у створенні необхідних умов особі, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, у спробі заволодіти вказаними коштами шляхом обману ОСОБА_7 , однак вчинивши усі дії, які він та особа, матеріали стосовно вчинення якою кримінального правопорушення виділено у окреме кримінальне провадження № 0000049 від 30.04.2021, вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, кримінальне правопорушення не закінчили, оскільки одразу після отримання вказаних коштів ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, що позбавило їх можливості розпорядитися грошима.

16 липня 2021 до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 16 липня 2021 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_9 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, визначену в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Із змісту угоди про визнання винуватості від 16.07.2021 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання:

- за ч. 1 ст.368 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (один) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. Враховуючи особу винного, який притягується до кримінальної відповідальності вперше, визнав вину та сприяв органу досудового розслідування, сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, а також виконає передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

Основне покарання за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі гривень), а також додаткове покарання за ч. 1 ст. 368 КК України у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 1 (один) рік виконувати самостійно.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.368 КК України, як прохання службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, та в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, як закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), та за ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України, як пособництво на закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, - кваліфіковано вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 16.07.2021 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінальних правопорушень, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України - угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 16.07.2021 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно з ст.65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 , може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 16 липня 2021 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_9 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 , визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 Кримінального кодексу України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 , визначити узгоджену міру покарання в угоді.

Питання про речові докази по кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 липня 2021 року укладеної між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000524 від 18.12.2020.

ОСОБА_4 , визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368, ч.2 ст. 15, ч.1 ст.190 та ч.5 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання :

- за ч.1 ст.368 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання за ч.1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі гривень), а також додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 1 (один) рік виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення технічної експертизи документів № 528/539/540 від 22.04.2021 року, в розмірі 5 663,13 гривень

Речові докази:

-грошові кошти у розмірі 400 дол. США, а саме дві купюри номіналом 50 доларів США гривень серія JB 21427936 А, МК 74333249 А та три купюри номіналом 100 доларів США серія AB 64016804 K, KB 49931166 A, AE 73743292 A, які поміщено в спецпакет (сейфпакет) В2018776 повернути заявнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон (кінцеве обладнання) марки «МЕЙЗУ» чорного кольору із номером мобільного телефону НОМЕР_1 , що зверігається в камері зберігання речових доказів в ТУ ДБР у м. Львові повернути власнику ОСОБА_4 ;

- рапорт зареєстрований в ЄО від 02.05.2020 за №3036 та списаний шляхом швидкого розгляду 02.05.2020 на 1 арк, матеріали перевірки за зверненням гр. ОСОБА_6 ЄО №9271 від 16.11.2020 на 10 арк., копію витягу з системи ІТС ІПНП по ЄО №7958 від 11.10.2020 на 2 арк., копію витягу з системи ІТС ІПНП по ЄО №8007 від 12.10.2020 на 2 арк., упаковані у спецпакет (сейфпакет) із номером В2018779 залишити при матеріалах кримінального провадження;

- журнал реєстрації заяв сектору превенції Ужгородського РВП прошитий, без нумерації в якому здійснено реєстрацію документів починаючи з 31.12.2018 по 20.01.2021 повернути Ужгородському РУП ГУНП в Закарпатській області.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1