Справа № 289/927/20
Номер провадження 1-кп/289/12/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000236 від 28.05.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні нікого не має, особа з інвалідністю ІІІ групи, працюючого взуттєвиком в КУ «Радомишльський психоневрологічний інтернат», на момент скоєння злочину в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,

16.09.2020 засуджений вироком Радомишльського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.05.2020 близько 9-30 години ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки прийшов до господарства АДРЕСА_2 , де шляхом вільного доступу через незамкнені двері, без дозволу власника будинку ОСОБА_6 зайшов до будинку, в якому в той час знаходився в спальній кімнаті онук власниці будинку неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, дочекавшись, коли останній вийшов з будинку на вулицю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, таємно викрав дві акустичні колонки торгівельної марки «Sven» моделі «SPS-517» вартістю 344,70 грн., які знаходилися на комп`ютерному столі в спальній кімнаті, сховавши ці акустичні колонки під куртку, в яку був одягнутий, та в подальшому залишив господарство, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 344,70 грн.

Під час допиту в судовому засіданні 21.04.2021 обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки двох акустичних колонок з господарства ОСОБА_6 винуватим себе визнавав частково, а саме заперечував, що зайшов до будинку без дозволу власника. Повідомив, що він дуже хворіє, в той день в травні 2020 року, більш точної дати не пам`ятає, вранці він їхав на роботу, в нього різко погіршився стан здоров`я, тому він підійшов до першого найближчого будинку, постукав у двері, гукав господарів, вийшов хлопчина, у якого обвинувачений попросив води, хлопець не заперечував пройти обвинуваченому в будинок, в кімнаті вони розмовляли про комп`ютерну техніку, на столі в той час стояли комп`ютер та колонки від нього. Потім хлопець вийшов з кімнати, а обвинувачений взяв колонки, так як йому здалося, що вони домовилися про їх ремонт, поклав колонки під куртку, так як на дворі ішов дощ, і пішов з будинку, однак через декілька кроків його покликала якась жінка і сказала, що він взяв чужі речі. Після цього ОСОБА_4 повернувся з цією жінкою до будинку, поклав на стіл ці колонки, а потім приїхали працівники поліції. Обвинувачений наголошував, що він не мав на меті викрадення колонок, зазначав, що того ранку він вживав ліки та перебував під дією препарату, який йому призначив лікар.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що він повністю визнає свою винуватість у скоєному кримінальному правопорушенні, просить суд врахувати його стан здоров`я, ту обставину, що після скоєння крадіжки він не втікав, відразу повернув викрадені колонки так як не хотів заподіяти зла цим людям. Дуже шкодує та кається у вчиненому, про що повторно заявив під час останнього слова, просить суд його суворо не карати та не позбавляти волі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі так як вона не має можливості прийти до суду за станом здоров`я, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що в 2020 році в теплу пору року, більш точної дати не пам`ятає, близько 10 години ранку, до неї додому прибіг її племінник ОСОБА_9 , який був переляканий та повідомив, що якийсь чужий дядько зайшов до них в будинок АДРЕСА_2 і риється в речах. Свідок зі своїм сином ОСОБА_10 побігли до вказаного будинку, коли підбігли сусідка їм показала, в який бік побіг чоловік, який вийшов з будинку, свідок з дитиною рушили в указаному сусідкою напрямку, побачили чоловіка, який пришвидшив ходу після того, як ОСОБА_8 почала кричати вслід, потім він зупинився, нахилився і в цей час із-за пазухи випали колонки, син свідка повідомив, що ці колонки належать племінниці свідка ОСОБА_11 . Свідок попросила цього чоловіка повернутися до будинку, щоб він розповів для чого прийшов до будинку, на що останній погодився, однак говорив якусь маячню, в зв`язку з чим свідок вирішила, що він знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, так як запаху алкоголю від нього не було чутно, а вів себе неадекватно. Свідок зателефонувала племінниці ОСОБА_11 , а потім викликала поліцію. Повідомила, що раніше не зустрічала обвинуваченого і не знайома з ним.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 повідомила суду, що ця подія сталася в травні 2020 року на свято Воскресіння, вона зранку їхала на роботу в м. Київ, коли зателефонувала її тітка ОСОБА_8 і повідомила, що до неї прибіг син свідка ОСОБА_9 та повідомив, що якийсь чужий чоловік риється в речах в будинку, в якому проживає ОСОБА_13 , остання сказала ОСОБА_14 , щоб викликали поліцію. Телефоном ОСОБА_14 повідомила свідку, що той чоловік вирвав колонки з комп`ютера, які купляли ОСОБА_12 з чоловіком та її мати ОСОБА_15 (потерпіла у справі). Дитина свідка ОСОБА_9 був дуже наляканий. ОСОБА_16 в подальшому повернули власникам.

В судовому засіданні були допитані неповнолітні свідки в присутності їх законних представників і з дотриманням визначеного КПК України порядку.

Так, неповнолітній свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що рік по тому, точну дату не пам`ятає, він був вдома разом із мамою ОСОБА_18 , до них прибіг ОСОБА_19 та повідомив, що якийсь чужий чоловік риється в речах в його будинку, після чого вони всі побігли до будинку ОСОБА_20 . Коли підходили до будинку сусідка повідомила в яку сторону пішов той чоловік, вони пішли за ним і мама почала гукати того чоловіка, останній повернувся, побачив їх і пришвидшився, однак біля перехрестя зупинився бо випали колонки із-під чорної куртки. Свідок ОСОБА_10 побачив, що це колонки ОСОБА_21 , бо він часто буває в останнього, однак чоловік сказав, що ці колонки належать йому, що він спішить на роботу, однак мама свідка ОСОБА_8 попросила чоловіка повернутися до будинку і викликала поліцію.

Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив суду, що в травні 2020 року зранку десь близько 9-10 години він лежав на ліжку та дивився кіно, в будинку в цей час він був сам, в двері будинку ніхто не стукав, ніхто не гукав. Раптом до кімнати зайшов чужий чоловік і спитав, чи тут ремонтують телефони, потім той чоловік почав ритися в речах, свідок злякався, вискочив з будинку та побіг спочатку до сусідки, а потім до хрещеної ОСОБА_22 ( ОСОБА_8 ) та розповів про того чоловіка, який залишився в будинку. Вони побігли до хати свідка, їм сусідка повідомила в якому напрямку чужий чоловік пішов з їх будинку, Потім ОСОБА_20 пішов до свого будинку, де побачив, що відсутні колонки, а потім прийшли хрещена ОСОБА_23 та її син ОСОБА_24 , з ними був той чоловік, що зайшов до будинку і рився в речах, хрещена з ним розмовляла, в цей час ОСОБА_20 вийшов на вулицю і не знає що було далі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 повідомила суду, що вона проживає по сусідству із ОСОБА_6 . Минулого літа вранці, точну дату не пам`ятає, до неї прибіг онук сусідки ОСОБА_6 . ОСОБА_20 і сказав, що в його хату зайшов якийсь сторонній чоловік, а потім ОСОБА_20 побіг до його тітки, яка проживає по цій же вулиці неподалік. Після цього свідок ОСОБА_25 вийшла з будинку на двір і побачила, що якийсь чоловік в темному одязі вийшов із будинку і пішов в бік інтернату. Коли прибігли ОСОБА_20 з його тіткою та її сином, свідок повідомила їм, в який бік пішов той чоловік, після чого вони побігли його наздоганяти, більше повідомити суду нічого не має, так як їй не відомі подальші події.

Винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, крім його визнання своєї винуватості в повному обсязі та зазначених вище показів свідків, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:
- рапортом помічника чергового Радомишльського ВП про отримання та реєстрацію ЄО заяви ОСОБА_26 згідно повідомлення зі служби 102 про те, що 28.05.2020 о 09-38 годині невідомий чоловік самовільно зайшов до будинку сестри заявниці, де перебувала дитина 14 років, та почав перебирати речі в будинку, в подальшому заявниця наздогнала даного чоловіка та виявила у нього речі з будинку колонку (музичну) та викрутку, у кармані вказаного чоловіка знаходиться велика кількість шприців (а.с.145);
- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 від 28.05.2020 про проникнення до її будинку 28.05.2020 біля 9-00 години невідомого чоловіка та вчинення ним крадіжки аудіо-колонки марки «SVEN» з будинку по АДРЕСА_2 (а.с.146);

- протоколом огляду місця події від 28.05.2020 - домоволодіння по АДРЕСА_2 та фото таблиці до нього, в якому власниця господарства ОСОБА_6 повідомила про викрадення з її будинку шляхом вільного доступу особою, як пізніше було встановлено це був ОСОБА_4 , аудіо колонок до комп`ютера марки «SVEN», які в подальшому в останнього було відібрано біля будинку. Також в протоколі вказано про вилучення колонок до Радомишльського ВП (а.с.147-148);

- постановою від 28.05.2020 про визнання речовими доказами колонки торгівельної марки «SVEN» моделі SPS-517 та про їх повернення на зберігання потерпілій ОСОБА_6 після проведення відповідних експертиз (а.с.149);

- висновком експерта від 02.06.2020 №12/1-523, згідно якого ринкова вартість наданих на експертизу двох акустичних колонок торгівельної марки «SVEN» моделі SPS-517 станом на 28.05.2020 могла становити 344,70 грн. (а.с.151-158);

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта слідує, що експертизу проведено на підставі постанови слідчого від 01.06.2020, проведення судової експертизи доручено судовому експерту сектору товарознавчих та гемологічних досліджень відділу товарознавчих, …досліджень та оціночної діяльності Житомирського НДЕКЦ МВС ОСОБА_27 , яка має вищу економічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів» (свідоцтво № НОМЕР_1 , видане ЕКК МВС 12.09.2018), стаж експертної роботи з 2018 року. Про відповідальність за завідомо неправдивий висновок судового експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків відповідно до ст. 384, 385 КК України експерт попереджена, про що свідчить її підпис у висновку. Ринкову вартість наданих на експертизу двох акустичних колонок визначено з урахуванням втрати якості виробу (зносу) у відсотках до вартості нового майна.

Переконливих аргументів на спростування вказаного висновку експерта обвинуваченим не зазначено. Враховуючи викладене судом відхиляються заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невірно визначеної, завищеної експертом вартості вказаних колонок (без урахування зносу);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.06.2020 за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_28 та законного представника ОСОБА_12 , в якому зафіксовано як ОСОБА_28 в будинку по АДРЕСА_2 розповів та показав на місці події як 28.05.2020 близько 09-00 години, коли ОСОБА_28 знаходився сам вдома в кімнату зайшов незнайомий чоловік та почав щось шукати в тумбі, в якій лежать документи, в цей час ОСОБА_28 вискочив з будинку та побіг спершу до сусідки, а потім до хрещеної. До протоколу додається DVD-R диск з записом слідчого експерименту, який було досліджено в судовому засіданні (а.с.163-165).

Заява ОСОБА_4 про умисну фальсифікацію під час проведення слідчого експерименту доказів досудовим слідством, не може бути прийнята судом до уваги, так як носить характер припущення, слугує обґрунтуванням позиції обвинуваченого що до обраної на той час лінії захисту.
При цьому суд вважає слушною позицію прокурора, яка, з посиланням на ст. 240 КПК України зазначила, що слідчий експеримент було проведено 09.06.2020, а про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 повідомлено 10.06.2020, тобто на час проведення слідчого експерименту останній не мав статусу підозрюваного, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 10.06.2020 та протоколом роз`яснення права на захист від 10.03.2020 (а.с.166-167,168).
Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на відмову останньому слідчим у задоволенні клопотання про проведення слідчого експерименту за його участю з метою фальсифікації його результату не підтверджені жодними належними доказами, із скаргами на дії слідчого обвинувачений ОСОБА_4 не звертався ні під час досудового слідства, ні під час проведення підготовчого засідання.

Зауваження обвинуваченого ОСОБА_4 , що під час слідчого експерименту дитина плуталася в своїх свідченнях, а питання слідчим ставилися некоректно не заслуговують на увагу суду, так як під час допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, останній надав покази, які не відрізнялися від його показів, наданих слідчому під час слідчого експерименту, при цьому надаючи покази дитина вочевидь хвилювалася, згадуючи ті події, як під час слідчого експерименту, так і в судовому засіданні.

- постановою про зміну кваліфікації злочинних дій від 10.06.2020, якою змінено кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_4 з ч. 1 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.169);

- розпискою ОСОБА_12 від 10.06.2020 про отримання від поліції дві акустичні колонки марки «SVEN» моделі SPS-517 (а.с.170);

- актом спеціальної медичної комісії з проведення медичних оглядів Д-122 для направлення на примусове лікування від 16.06.2020, згідно висновку якого ОСОБА_4 має психічні та поведінкові розлади внаслідок дії вживання опіоїдів, лікування не потребує (знаходиться на програмі ЗПТ) (а.с.171);

- протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 18.06.2020, в якому підписами підозрюваного ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_29 підтверджується факт надання доступу та їх ознайомлення з матеріалами розслідування, чим спростовуються твердження обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що його не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження (а.с.172).

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до положень ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Проаналізувавши та оцінивши зазначені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вони є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.
В той же час, суд критично оцінює та не бере до уваги надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.06.2020 за участі свідка ОСОБА_7 (а.с.159,160) та від 04.06.2020 за участі свідка ОСОБА_8 (а.с.161,162), суд не може покласти їх в основу вироку, оскільки ці докази отримані з порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним законом, а саме ч. 1 ст. 228 КПК України, відповідно до якої перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнавати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
Проте із досліджених в судовому засіданні протоколів впізнання особи по фотознімкам за участю свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дотримання встановленого ч. 1 ст. 228 КПК України порядку не вбачається, не вказано, за якими прикметами, чи сукупністю ознак свідки можуть впізнати особу. В протоколах зазначено, що «понятим та учасникам роз`яснено, що для впізнання пред`являється фотознімок підозрюваного ОСОБА_4 , який у фото таблиці розміщений під номером (цифру заретушовано коректором)», при цьому не зрозуміло коли саме було закрашено номер з фотознімком підозрюваного ОСОБА_4 : до чи після пред`явлення фото таблиці впізнаючому свідку.
До того ж, в протоколах особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_4 від 02.06.2020 та від 04.06.2020 зазначається як підозрюваний, однак, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування останньому про підозру було повідомлено 10.06.2020.
Таким чином, зазначені протоколи впізнання від 02.06.2020 та 04.06.2020 суд визнає недопустимими доказами.

Однак, суд вважає, що у сукупності доказів, на яких базується обвинувачення, вказані протоколи пред`явлення особи для впізнання не відіграють вирішальну роль.

Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Суд вважає доведеним скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Згідно ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_4 обставиною суд вважає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: на час скоєння кримінального правопорушення в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, працював взуттєвиком в КУ «Радомишльський психоневрологічний інтернат»; не одружений; на утриманні нікого не має; за місцем реєстрації за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, звертався за допомогою до лікаря нарколога; за місцем реєстрації надана формальна характеристика про відсутність заяв про неналежну поведінку ОСОБА_4 ; за місцем роботи ОСОБА_4 характеризується позитивно; згідно наданої медичної документації ОСОБА_4 являється пацієнтом програми замісної підтримуючої терапії (ЗПТ), має ряд захворювань, згідно довідки до акту огляду МСЕК ОСОБА_4 встановлено третю групу інвалідності до 01.08.2021.

Згідно досудової доповіді ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності, проживає з матір`ю, з якою склалися дружні відносини, не схильний до вживання алкоголю, зі слів ОСОБА_4 він раніше близько 15 років вживав наркотичні речовини, протягом двох останніх років перебуває безперервно на державному лікуванні програми замісної терапії, з моменту початку лікування нелегальних наркотиків не вживає, крім лікувальних. Спілкуючись з працівниками органу пробації ОСОБА_4 зазначав, що свою вину визнає та шкодує про вчинене. В подальшому планує позбавитися від наркотичної залежності та повернутися на попередню роботу. Ризик вчинення повторного правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства визначено середній (а.с.52-53).

При призначені ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення діяння, вчинене обвинуваченим, є тяжким злочином та являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності.

При цьому суд також враховує наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховує незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , його критичне ставлення до скоєного, наявність у нього постійного місця проживання, роботи, одиничний епізод злочину та незначна вартість викраденого майна не свідчать про стійкий характер його злочинної діяльності, завдана потерпілому матеріальна шкода відшкодована повністю, беручи до уваги досудову доповідь органу з питань пробації з інформацією про соціально - психологічну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд погоджується із позицією прокурора щодо застосування до останнього покарання у виді позбавлення волі, однак не у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, та можливість його виправлення без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України з покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, вважаючи, що застосування більшого розміру покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи, поведінки та стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , в даному випадку є явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачає.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, тоді суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об'єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 (справа № 199/1496/17), якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі та в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно із ч. 4 ст. 70 КК України.
Призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк у порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
З матеріалів провадження вбачається, що за попереднім вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
Епізод нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке ОСОБА_4 засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, він вчинив у травні 2020 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.09.2020.
Судові витрати слід стягнути на користь держави з обвинуваченого згідно положень ст. 124 КПК України (а.с.158).
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався і підстави для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень з врахуванням вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 16.09.2020 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання - 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України:
- періодично з'являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 653,80 грн.

Речовий доказ по справі - акустичні колонки торгівельної марки «Sven» моделі «SPS-517», які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1