Справа № 344/8946/21
Провадження № 11-сс/4808/184/21
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_8 ,

представника скаржника-алдвокат ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року про арешт майна, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «BMW520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони на його відчуження, користування та розпорядження, а також на грошові кошти у розмірі 2000 грн., 310 Євро, 200 доларів США, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , банківську платіжну картку «Monobank» № НОМЕР_3 , банківську платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , банківську платіжну картку «Heabank» № НОМЕР_5 , квитанцію про переказ коштів на ім`я ОСОБА_10 , квитанції про переказ коштів на ім`я ОСОБА_11 від 24.02.2021 у кількості 10 шт., квитанцію про переказ коштів на ім`я ОСОБА_12 , довіреність від 21.01.2021 НМН329090, якою ОСОБА_13 уповноважує ОСОБА_14 на розпорядження мікроавтобусом марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_6 , квитанцію ТОВ «Новапей» від 24.05.2021, квитанцію ПриватБанк» від 26.05.2021 про переказ коштів ОСОБА_10 та квитанцію «ПриватБанк» від 25.05.2021 про переказ коштів ОСОБА_10 , квитанцію «ПриватБанк» від 06.04.2021 про переказ коштів ОСОБА_10 , квитанцію ТОВ «Нова Пошта» №0744, банківські платіжні картки ПАТ КБ «ПриватБанк» №№ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , автомобільні номерні знаки НОМЕР_9 .

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.06.2021 року, скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.06.2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому СВ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_15 у кримінальному провадженні №0000153 у накладенні арешту на автомобіль «BMW520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на свідоцтво про його державну реєстрацію, що належить ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що оскаржуваною ухвалою накладено арешт на його власний автомобіль, який він позичив своєму знайомому ОСОБА_16 . При цьому, ні він, ні його автомобіль не мають відношення до правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_16 . Таким чином, вказана ухвала, в частині накладення арешту на його автомобіль, є незаконною, необґрунтованою, грубо порушує його конституційні права.

Стверджує, що слідчим не доведено те, що його автомобіль містить ознаки речового доказу, передбачені ч.1 ст. 98 КПК України, а слідчий суддя не звернув на це уваги. При цьому, слідчий суддя всупереч ч.1 ст. 172 КПК України не забезпечила його виклик у судове засідання, як власника автомобіля. Також слідчий суддя не виконала свій обов`язок щодо визначення розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третьої особи, яка була їй відома. Зокрема, позбавлення його єдиного транспортного засобу порушує звичне життя його та його сім`ї.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали, вказує, що слідчим суддею грубо порушено вимоги ч.7 ст. 173 КПК України, оскільки копію ухвали він отримав тільки 20.07.2021 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Під час апеляційного розгляду:

- скаржник ОСОБА_8 та його представник - адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що ухвала слідчого судді є законною, а подана апеляційна скарга є необґрунтованою, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківські області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000153, внесеному до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України.

Органом досудового розслідування було встановлено, що протягом 2021 року ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , діючи у складі організованої групи, незаконно виготовляли, зберігали, пересилали з метою збуту та збували психотропні речовини на території Івано-Франківської області.

04 червня 2021 року, ОСОБА_16 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

05 червня 2021 року, ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Проведеним 04.06.2021 року обшуком автомобіля марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_16 , було виявлено та вилучено: грошові кошти у розмірі 2000 грн., 310 Євро, 200 доларів США, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , банківську платіжну картку «Monobank» № НОМЕР_3 , банківську платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , банківську платіжну картку «Heabank» № НОМЕР_5 , квитанцію про переказ коштів на ім`я ОСОБА_10 , квитанції про переказ коштів на ім`я ОСОБА_11 від 24.02.2021 у кількості 10 шт., квитанцію про переказ коштів на ім`я ОСОБА_12 , довіреність від 22.01.2021 НМН329090 якою ОСОБА_13 уповноважує ОСОБА_14 на розпорядження мікроавтобусом марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_6 , а також сам автомобіль.

Окрім того, 04.06.2021 в ході проведення обшуку у домоволодінні за координатами АДРЕСА_1 , ОСОБА_16 добровільно видав квитанцію ТОВ «Новапей» від 24.05.2021, квитанцію «ПриватБанк» від 26.05.2021 про переказ коштів ОСОБА_10 та квитанцію «ПриватБанк» від 25.05.2021 про переказ коштів ОСОБА_20 .

Також, 04.06.2021 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 у будинку АДРЕСА_2 було виявлено і вилучено: квитанцію «ПриватБанк» від 06.04.2021 про переказ коштів ОСОБА_20 , квитанцію ТОВ «Нова Пошта» № 0744, банківські платіжні картки ПАТ КБ «ПриватБанк» №№ НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , автомобільні номерні знаки НОМЕР_9 .

Постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_15 від 05 червня 2021 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000153 вилучені під час обшуку транспортного засобу, домоволодінь у АДРЕСА_2 , речі, а також автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_16

06 червня 2021 року слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на зазначене майно, зокрема, і на автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , шляхом заборони на його відчуження, користування та розпорядження, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до положень абз.2 ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3 ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що він не має відношення до вчиненого ОСОБА_16 кримінального правопорушення, є такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Крім того, матеріали судового провадження, свідчать, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що проведення досудового розслідування дозволяє встановити нові обставини, які вимагають постійного перегляду заходів, які забезпечують кримінальне провадження, а тому суд апеляційної інстанції оцінює законність судового рішення на час його ухвалення.

Водночас, пунктом 5 ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, згідно вимог ч. 4 вказаної статті, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Але, накладаючи арешт на транспортний засіб, слідчим суддею не були враховані наслідки арешту майна, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто судом був зазначений спосіб арешту, який обмежує власника права користування майном, який не має будь-якого відношення до зазначеного кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 , не містить ознаки зазначені в ч.1 ст.98 КПК України, у зв`язку з чим не може бути визнане речовим доказом.

Згідно п.2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням зазначених обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів апеляційного суду, керуючись п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, скасовує ухвалу в частині накладення арешту на автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та постановляє нову ухвалу, якою вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого частково та накласти арешт на автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом заборони на його відчуження та розпорядження.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та постановляючи нову ухвалу апеляційний суд вважає, що за вище наведених підстав, не підлягає задоволенню клопотання слідчого в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . Вищевказане свідоцтво є складовою права користування транспортним засобом і не може бути використане самостійно, що свідчить про відсутність необхідності в ухваленні окремого рішення про його арешт.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 червня 2021 року про арешт майна скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «BMW 520», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони на його відчуження та розпорядження.

Відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та повернути його ОСОБА_8 .

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5