У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги в.о. начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000152.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,
підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 21.08.2021 р. із забороною з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло, з покладенням певних обов`язків.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді i постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.08.2021 р.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляд особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи апелянтів.

Прокурор вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Зазначає, що наявний ризик переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання до 8 років позбавлення волі, не одружений, дітей не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працює, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та був затриманий працівниками поліції. Ризик впливу на потерпілого та свідка підтверджується тим, що потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 вказують на причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.
За наведених обставин прокурор вважає, що підстав для застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не має.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
На думку захисника, пред`явлена ОСОБА_6 підозра є необґрунтованою, оскільки начальник відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області має особисту неприязнь до підозрюваного.
В даному випадку сталась дорожньо-транспортна пригода, в ході з`ясування обставин якої, ОСОБА_6 наніс удар потерпілому, і такі дії, не є об`єктивною стороною кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.
На думку апелянта, ОСОБА_6 безпідставно затримали о 12.10 год., і підозру пред`явили лише о 20.55 год., після того, як потерпілий показав на ОСОБА_6 , як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Суд, встановивши наявність ризику впливу підозрюваним на потерпілого, безпідставно не прийняв до уваги заяву потерпілого ОСОБА_8 про те, що він не має претензій до ОСОБА_6 , а відтак, в даному випадку, вбачаються цивільно-правові відносини з приводу відшкодування збитків після дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, проживає із матір`ю та цивільною дружиною, має хронічні хвороби, є фізичною особою підприємцем, який здійснює свою діяльність в м. Южноукраїнську, а тому знаходження останнього під домашнім арештом в смт. Костянтинівка позбавить його можливості матеріально забезпечувати цивільну дружину та її малолітнього сина, тобто застосування до підозрюваного ОСОБА_6 домашнього арешту, є надто суворим запобіжним заходом.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000152, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 20.06.2021 р. об 11.40 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебуваючи на АДРЕСА_2 , діючи відкрито та за попередньою змовою між собою, через відчинені водійські та пасажирські двері проникли до належного ОСОБА_8 автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_10 сів за кермо автомобіля, та за допомогою ключа запалювання, що знаходився в салоні, привів у дію двигун автомобіля, на якому надалі останні зникли з місця події, розпорядившись викраденим автомобілем за власним розсудом.
20.06.2021 р. о 12.10 год. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
21.06.2021 р. об 11.05 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
22.06.2021 р. слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, потерпілий та свідок вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, тобто наявні ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Врахувавши, що докази, надані стороною обвинувачення, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що це може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, доведення слідчим та прокурором існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але не доведення існування ризику переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, а також недостатності застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленому ризику, з огляду на дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є фізичною особою-підприємцем, проживає з матір`ю, має постійне місце мешкання, слідчий суддя дійшов висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленому ризику можливо шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення підозрюваного та його захисника, на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

За змістом вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.
Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання у кримінальному провадженні, зокрема, дані протоколів огляду місця події від 20.06.2021 р., допиту потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , та інші матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зазначеного у повідомленні про підозру.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, потерпілий та свідки вказали на останнього, як на особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що дає підстави вважати, що останній може незаконно впливати на свідків та потерпілих, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначеного ризику.

Разом з тим, вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За положеннями ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
За змістом ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжних заходів і повинен застосовуватись лише тоді, коли прокурор доведе, що інший запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя, врахувавши всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не обґрунтовано слідчим належним чином, оскільки останнім не надано даних чи доказів, які б свідчили про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного чи про можливість такої поведінки.

Доводи прокурора про наявність ризику можливого переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду з огляду на дані про особу підозрюваного та тяжкість кримінального правопорушення є необґрунтованими, оскільки слідчим та прокурором не наведено доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце мешкання, має певні соціальні зв`язки та хронічні хвороби, буде ухилятись від органів досудового розслідування.
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурором також не наведено фактів переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, безпосередньо після повідомлення 21.06.2021 р. ОСОБА_6 про підозру.
Будь-яких інших обставин, які б підтвердили доводи клопотання, або виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, прокурором не наведено.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання та певних соціальних зв`язків, не можуть бути безумовними підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Зазначені обставини, в повній мірі враховані слідчим суддею у сукупності з іншими обставинами при постановленні оскаржуваного рішення.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, які зазначені в апеляційних скаргах захисника та прокурора, та які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційних скарг прокурора та захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційні скарги в.о. начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3