КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 13 жовтня 2020 року в рамках кримінального провадження № 0000709 від 09 вересня 2020 року.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 13 жовтня 2020 року, підписане першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 та вручене прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадження органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання державного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_9 , та зобов`язати прокурорачи інших уповноважених на здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження службових осіб виключити відповідні відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000709 від 09 вересня 2020 року, в графі: «ПІБ, дата народження особи, яку повідомлено про підозру, наслідки розслідування щодо особи та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування щодо неї» відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Апелянт посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11 грудня 2019 року (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19), згідно якої виключно Генеральний прокурор, його заступник або керівник відповідної регіональної прокуратури (а не перший заступник) перевіряють підстави для повідомлення депутату місцевої ради про підозру, складають та підписують її текст, а також можуть повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру.
Вказує, що за приписами ст. 480 КПК адвокат належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 481 КПК письмове повідомлення про підозру адвоката здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

ОСОБА_6 зазначає, що повноваження на здійснення повідомлення про підозру спеціальних суб`єктів, визначених у ст. 480 КПК, щодо складання та підписання підозри належать лише прокурорам, названим у ст. 481 КПК України

Як стверджує підозрюваний, «доручення» Генерального прокурора (виконувачем обов`язків Генерального прокурора), його заступника, керівника регіональної прокуратури іншим прокурорам здійснити повідомлення про підозру спеціальному суб`єкту повинно оформлюватись виключно у формі постанови, яка має містити складові, визначені у ч. 5 ст.110 КПК України, у випадку недотримання такої форми актуалізації доручення, воно має вважатися неналежним процесуальним рішенням, що згідно ст.9 КПК України не породжує відповідних правових наслідків.
У даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення грубо порушені всі вказані норми.

Крім того, як вказує апелянт, протоколи, які виготовлені за наслідками проведення негласних слідчих дій є явно недопустимими доказами, оскільки дозвіл на проведення негласних слідчих дій щодо адвоката ОСОБА_6 надавався в умовах порушення ч. 5 ст. 258 КПК щодо заборони втручання у спілкування захисника та обвинуваченого. Повідомлення про підозру здійснено адвокату ОСОБА_6 , який представляв протягом кількох років інтереси обвинуваченого ОСОБА_10 як захисник у кримінальній справі за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 353 КК України, та, відповідно, дозвіл на проведення негласних слідчих дій щодо адвоката ОСОБА_6 наданий всупереч вимогам ч. 5 ст. 258 КПК України, згідно якої втручання у приватне спілкування захисника з підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, виправданим заборонене, що тягне за собою недопустимість доказів, що отримані з порушенням закону.

Також, як вказує підозрюваний ОСОБА_6 , при складанні повідомлення про підозру допущені порушення норм статей 277, 481 КПК України, зокрема повідомлення складено неналежною особою - першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_11 (згідно ст. 481 перший заступник Генерального прокурора не має повноважень здійснювати повідомлення про підозру адвокату); зміст підозри є неконкретним та незрозумілим, містить абстрактні юридичні формулювання, які безпосередньо вживаються у кримінальному законі; не наведена доказова база, відсутнє формулюванні логічних і несуперечливих висновків тощо; у повідомленні про підозру не зазначений ряд юридичних фактів, які є встановленими (процесуально доведеними) та які мають кримінально-правове значення і можуть істотно впливати на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 ..
При врученні повідомлення про підозру також допущені порушення норм статтей 278, 481 КПК України, зокрема повідомлення про підозру за ч. 3 ст. 369-2 КК України здійснено 13 жовтня 2020 року неуповноваженою на це особою - прокурором Офіса Генпрокурора ОСОБА_9 , оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 481 КПК повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень; здійснення повідомлення про підозру особам, указаним у главі 37 КПК (у тому числі й адвокату), не входить до кола повноважень слідчого або іншого прокурора, а отже, не може бути їм доручене в порядку пункту 4 частини другої статті 36 цього Кодексу, або в порядку ч. 2 ст. 481 КПК України.

Звертає увагу суду, що згідно постанови від 17 вересня 2020 року першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 він особисто перебуває у складі групи прокурорів у даному провадженні, але старшим групи він призначив прокурора Офіса Генпрокурора ОСОБА_13 , та, згідно вказаної постанови, саме ОСОБА_13 доручено керувати іншими прокурорами групи.
Апелянт стверджує, що перший заступник Генерального прокурора ОСОБА_14 не мав повноважень у даному кримінальному провадженні ні повідомляти підозру адвокату ОСОБА_6 , ні доручати здійснення такого повідомлення прокурору Офіса Генпрокурора ОСОБА_13 , через те, що у даному кримінальному провадженні тільки ОСОБА_13 уповноважений керувати іншими прокурорами групи, до складу якої входить ОСОБА_15 .
Крім того, звертає увагу, що в повідомлені про підозру зазначено що ніби то ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою з ОСОБА_16 , в той час як ухвалою Київського Апеляційного суду від 17 березня 2021 року повідомлення про підозру ОСОБА_16 скасовано та станом на 11 травня 2021року останньому будь яка підозра не вручалась.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження № 0000709 від 09 вересня 2020 року, в якому ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Вказане кримінальне провадження було розпочато Центральним апаратом Державного бюро розслідувань, однак в подальшому, 07 грудня 2020 року, процесуальним прокурором відповідною постановою було змінено його підслідність на ГСУ Національної поліції України.
В ході досудового розслідування вказаного провадження, 13 жовтня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру в тому, що він підозрюється у зловживанні впливом, а саме: одержанні неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.369-2 КК України.
Вказане повідомлення про підозру було підписане першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 та в подальшому було вручено прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадження органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання державного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора - ОСОБА_9
26 січня 2021 рокузахисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування повідомлення про підозру від 13 жовтня 2020 року в рамках кримінального провадження № 0000709 від 09 вересня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року відмовлено узадоволенні скарги захисника про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 .
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів, колегія суддів виходить з такого.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п. п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.369-2 КК України, викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання захисника на порушення порядку вручення повідомлення про підозру є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, випадках:
1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;
2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних
заходів;
3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень. Аналогічне положення закріплено в п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
До перелічених в п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України осіб, безумовно відноситься і посада першого заступника Генерального прокурора.
Згідно ч. 2 ст. 481 КПК України Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу. При цьому, статтю 481 було доповнено частиною другою згідно із Законом № 187-ІХ від 04.10.2019.

Як вбачається із матеріалів справи повідомлення про підозру ОСОБА_6 підписане першим вступником Генерального прокурора ОСОБА_11 та вручено підозрюваному старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .
Крім того, 13 жовтня 2020 року підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам, які були присутні при врученні письмового повідомлення про підозру, було надане для огляду з можливістю сфотографувати відповідне доручення першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_12 прокурору ОСОБА_13 на здійснення письмового повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_6 у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 КПК України.
Таким чином, підозрюваному ОСОБА_6 та його захисникам було достовірно відомо про наявність такого доручення в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, ОСОБА_6 13 жовтня 2020 року буз затриманий слідчим безпосередньо після вчинення злочину, в порядку ст. 208 КПК України. На місце затримання були запрошені адвокати ОСОБА_6 та представник ради адвокатів м. Києва. ОСОБА_6 були роз`яснені його процесуальні права, заходи фізичного впливу чи спеціальні засоби до ОСОБА_6 не застосовувалися. В подальшому, 13 жовтня 2020 року в присутності захисників ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та повторно роз`яснені його процесуальні права і обов`язки прокурором ОСОБА_9 , який вручив йому письмове повідомлення про підозру в день його складення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 КПК України.
Таким чином, підстав вважати, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 було вручене з грубим порушенням вимог КПК України, як про це зазначає сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та надану копію повідомлення про підозру від 13 жовтня 2020 року та прийшов до правильного висновку, що посилання сторони захисту та підозрюваного на те, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, є безпідставними, оскільки сама підозра була досліджена слідчими суддями при вирішенні питання про застосування та продовження запобіжного заходу, вказана підозра була визнана обґрунтованою, такою, що відповідає вимогам ст.277 КПК України.

Крім цього, Верховним Судом, зокрема колегією суддів Касаційного кримінального суду у справі № 200/13490/15-к (провадження № 51-1836 км 20) викладено правову позицію, згідно якої, виходячи з аналізу змісту Глави 22 КПК України, поняття "повідомлення про підозру" розуміється як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін "вручення повідомлення про підозру".

В даному ж випадку апелянтом фактично оскаржується не сам зміст повідомлення про підозру, а порушення порядку його вручення.

На підставі викладеного, висновок слідчого судді про відсутність підстав для визнання того, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, грунтується на вимогах Закону.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року, якою відмовлено узадоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 13 жовтня 2020 року в рамках кримінального провадження № 0000709 від 09 вересня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3320/2021
Єдиний унікальний номер 757/4242/20
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_17
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1