Справа 369/8181/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1045/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

6 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, одружений, без місця реєстрації (знятий з місця реєстрації АДРЕСА_1 за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 18.12.2015 року), проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: вироком від 12.07.2013 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 263 КК України до 510 грн. штрафу; вироком від 20.02.2017 року Красноградського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у вигляді у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить на праві власності обвинуваченому.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу, - виконувати самостійно.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Пісківка Бородянського району Київської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживав за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий: вироком від 21.10.2010 року Карлівського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.07.2013 року на підставі ухвали від 09.07.2013 року Ленінського районного суду м. Полтави умовно-достроково на невідбутний строк 1 рік 3 місяці 28 днів; вироком від 26.09.2019 року Бородянського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у вигляді у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить на праві власності обвинуваченому.

На підставі ч. 4 ст. 70 КПК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком від 26.09.2019 року Бородянського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, покаранням, призначеним за даний злочин, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить на праві власності обвинуваченому.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 визнані винні та засуджені за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

ОСОБА_7 28.03.2019 року о 21 год. 30 хв. маючи прямий умисел, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_11 , корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_11 , керуючись спільним умислом, погрожуючи застосуванням до потерпілого ОСОБА_11 насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, а саме ОСОБА_7 висловив погрозу позбавити життя ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 нанесли потерпілому удари кулаками, ногами та дерев`яним предметом у вигляді палиці по голові та іншим частинам тіла, внаслідок чого потерпілий знепритомнів. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_10 заволоділи належним ОСОБА_11 майном: банківською карткою «Ощадбанк» та мобільним телефоном марки «Nomi», модель і184 білого кольору, вартістю, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1490 від 26.04.2019 року, 273,36 грн.

Відповідно до висновку експерта № 113/Д від 28.05.2019 року у ОСОБА_11 виявлено: забиті рани чола та носа, наскрізна забита рана нижньої губи; описані тілесні ушкодження утворились не менше ніж від 3-х дій тупого предмета (тупих предметів), якими могли бути кулаки, ноги, дерев`яна палиця та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння ран необхідний термін більше 6, але менше 21 дня.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора Київської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок змінити, виключити з резолютивної частини вироку абзац, відповідно до якого на підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу визначено виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу із змінами, в якій просив правову кваліфікацію кримінального правопорушення змінити з ч. 2 ст. 187 на ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі із врахуванням особи обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений послався на те, що вирок суду є незаконним. Вважає, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також наявна невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Також вважає, що суд не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та поклались на розсуд суду щодо апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами, а саме:

- висновком експерта № 113/Д від 28.05.2019 року, згідно якого у ОСОБА_11 виявлено: забиті рани чола та носа, наскрізна забита рана нижньої губи; описані тілесні ушкодження утворились не менше ніж від 3-х дій тупого предмета (тупих предметів), якими могли бути кулаки, ноги, дерев`яна палиця та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння ран необхідний термін більше 6, але менше 21 дня.

- поясненнями ОСОБА_7 , відповідно до яких вказав, що ОСОБА_12 його товариш, вони разом працювали. ОСОБА_13 його знайомий, спільних інтересів не мають, ввечері 28.03.2019 року просто разом випивали. До їхньої компанії долучився ОСОБА_10 , разом направились до квартири ОСОБА_11 , дорогою ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_11 купляв в магазині вино. Дорогою він посварився та побився з ОСОБА_11 , в квартирі ОСОБА_11 продовжили випивати, конфлікт продовжився, всі були на підпитку, першим ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_10 , як конкретно не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 був затриманий правоохоронцями, при затриманні в нього вилучили картку ОСОБА_11 , яка в нього залишилась оскільки він раніше ходив з ОСОБА_11 в магазин.

- поясненнями ОСОБА_10 , відповідно до яких вказав, що ОСОБА_14 його товариш, вони разом працювали на будівництві. Ввечері 28.03.2019 року він зустрів ОСОБА_15 в компанії старшого чоловіка, як потім з`ясувалось ОСОБА_11 . Всі разом вони продовжили випивати, пізніше направились до ОСОБА_16 додому, дорогою ОСОБА_7 та ОСОБА_11 посварились і побились. В квартирі сварка продовжилась. Під час сварки ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_11 , як і куди не пам`ятає. Оскільки ОСОБА_17 знепритомнів, то його затягли в ванну, де і залишили. З квартири ОСОБА_10 пішов разом з ОСОБА_7 , тільки різними виходами, в подальшому, ОСОБА_10 затримали. Обвинувачений ОСОБА_10 вказав, що наміру у них нападати на ОСОБА_11 не було, це була бійка з п`яну.

- поясненнями ОСОБА_11 , відповідно до яких вказав, що з ОСОБА_18 він перебував у нормальних дружніх відносинах, знав його близько двох місяців, ОСОБА_10 28.03.2019 року бачив вперше. 28.03.2019 року ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_7 поблизу ЖК «Білий шоколад», де вони випивали та розмовляли про життя, дорогою додому зустріли ОСОБА_10 , вирішили ще випити, пішли до ОСОБА_11 додому до його власної однокімнатної квартири АДРЕСА_6 , де продовжили пити на кухні. ОСОБА_11 , оскільки був п`яний, почав відключатися, а хлопцям, напевно, було мало, тому вони почали збирати речі по квартирі. ОСОБА_10 пішов в сторону ванної кімнати, де у ОСОБА_11 , стоїть ящик з інструментом, тому ОСОБА_19 сказав, щоб вони нічого не чіпали, на що отримав удари у відповідь, вважає, що бив ОСОБА_10 , оскільки вони перебували разом у ванній, а ОСОБА_7 в цей час перебував у кімнаті. Також ОСОБА_11 , вказав, що точно вказати, чи втрачав він свідомість, не може, оскільки міг і заснути, так як був п`яний. На місце події приїхала швидка медична допомога, яку викликали сусіди, каретою швидкої його доправили в Боярську ЦРЛ, де надали необхідну медичну допомогу, звідти він поїхав до сестри в місто Київ, куди наступного дня приїхав слідчий та відібрав у нього пояснення та заяву.

- поясненнями свідка ОСОБА_20 , який суду повідомив, що він сусід ОСОБА_21 , проживає у квартирі АДРЕСА_7 . Сусіда ОСОБА_11 охарактеризував як п`яницю. 28.03.2019 року йому зателефонувала матір та попросила викликати муніципальну варту, оскільки у квартирі ОСОБА_11 крики та бійка. Коли ОСОБА_20 підійшов до дверей квартири 21 чув голос, який вимагав ПІН-код картки, ОСОБА_22 викликав муніципальний патруль та бачив як двоє незнайомців вибігли з квартири, другий з них ніс пакет з речами сусіда (ікони, електрочайник). Муніципальна варта затримала двох невідомих, з вікна вилазив ОСОБА_7 . Коли зайшли до квартири, до ОСОБА_11 лежав у ванній в крові, був п`яний.

- поясненнями свідка ОСОБА_23 , який під час допиту в суді показав, що він також сусід ОСОБА_11 , проживає у квартирі АДРЕСА_8 . 28.03.2019 року він перебував в коридорі разом з сусідом ОСОБА_24 та почув незрозумілі звуки у квартирі ОСОБА_11 , свідок ОСОБА_25 знає, що ОСОБА_24 чув погрози з квартири ОСОБА_11 з вимогою сказати ПІН-код картки, або заріжуть. На місце події була викликана «Козацька варта», коли правоохоронці приїхали, то один з них пішов до дверей квартири ОСОБА_11 через коридор, а інший пішов до інших дверей, які ведуть з квартири ОСОБА_11 безпосередньої на вулицю, саме через ці двері хлопці тікали, проте в саду поруч затримали ОСОБА_7 , у якого вилучали банківську картку. Також свідок ОСОБА_23 бачив ОСОБА_11 , який мав різані рани на обличчі.

- з матеріалів кримінального провадження слідує, що відомості до ЄРДР за № 0001515 були внесені 28.03.2019 року (том 1 а.с. 42-43) за заявою потерпілого ОСОБА_11 про те, що 28.03.2019 року двоє наглядно знайомих йому, а саме ОСОБА_26 та ОСОБА_27 нанесли тяжкі тілесні ушкодження у дворі будинку, де він проживає, та потім затягли у його квартиру, де продовжили наносити тілесні ушкодження, під час чого вимагали віддати гроші та цінні речі, які йому належать (том 1 а.с. 47-48).

- відповідно до рапорту ст. інспектора Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_28 , зареєстрованого за № 13655 від 28.03.2019 року о 21.58 цього дня було отримано повідомлення члена громадського формування ОСОБА_29 про те, що 10 хвилин тому невідомі побили чоловіка, що саме забрали невідомо, одного нападника затримано, інший втік в сторону «Білого шоколаду» (том 1 а.с. 44).

- відповідно до рапорту ст. інспектора Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_28 , зареєстрованого за № 13656 від 28.03.2019 року о 22.00 цього дня було отримано повідомлення від ОСОБА_20 про те, що приблизно 30 хвилин тому невідомі особи два чоловіка проникли до квартири сусіда на ім`я ОСОБА_30 та побили, погрожували зарізати, вимагали дізнатися персональні дані від банківського рахунку, намагалися відібрати речі та ікони, швидка медична допомога на місці події, одного правопорушника затримали, знаходиться в автомобілі «Козацької варти», одягнений в коричневий комбінезон на сірий светр, при собі має ножиці, рукавиці будівельні, один втік з місця події, куди та в якому напряму невідомо, прикмети нападника невідомі, заявник більш конкретною та детальною інформацією не володіє, сусід перебуває в тяжкому стані (том 1 а.с. 45). В подальшому, о 22.35 28.03.2019 року зареєстровано повідомлення з органів охорони здоров`я про надання медичної допомоги ОСОБА_11 , з пояснень якого: проживає в АДРЕСА_9 , діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забійна рана голови в лобній ділянці та ділянці нижньої губи, факт алкогольного сп`яніння, повідомив, що його побили, наряд поліції на місці (том 1 а.с. 46).

- протоколом огляду огляду місця події, відповідно до якого в приміщенні квартири АДРЕСА_6 на кухні, коридорі та у ванній кімнаті було виявлено сліди речовини бурого кольору (том 1 а.с. 49-64).

- відповідно до довідки № 2691 КНП «ЦРЛ Києво-Святошинської районної ради» - 28.03.2019 року о 22.25 ОСОБА_11 була надана амбулаторна допомога з приводу забійних ран чола, носа, наскрізної забійної рани нижньої губи та проведено огляд за допомогою приладу «Драгер», за результатами якого у повітрі, видихнутому ОСОБА_11 , зафіксовано 3,12 проміле етилового спирту (том 1 а.с. 65).

- заяви про приєднання №225975811/111218 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно якої, картка «Ощадбанку» з номером рахунку № НОМЕР_1 на підставі договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 11.12.2018 року належить ОСОБА_11 (том а.с. 66-67).

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, згідно якого 30.03.2019 року потерплій ОСОБА_11 під час проведення впізнання за фотознімками серед чотирьох фото впізнав на фото під номером №3, на якому зображений ОСОБА_10 , чоловіка, який 28.03.2019 року у квартирі АДРЕСА_10 спільно зі знайомим ОСОБА_27 погрожували позбавити ОСОБА_19 життя, завдавали тілесних ушкоджень та заволоділи телефоном «Nomi» (том 1 а.с. 68-70).

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого, Павла ОСОБА_31 було затримано 28.03.2019 року о 23.40, під час затримання нічого не вилучалось (том 1 а.с. 72-75).

- протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, згідно якого, ОСОБА_32 було затримано 28.03.2019 року о 22.50, під час затримання у нього була вилучена банківська картка «Ощадбанк» НОМЕР_2 та мобільний телефон «Nomi» (том 1 а.с. 84-87).

- відповідно до висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 1490 від 07.05.2019 року ринкова вартість мобільного телефону білого кольору марки «Nomi» моделі «і184», придбаного у грудні 2018 року, станом на 28.03.2019 року, з урахуванням зносу, складає 273,36 грн. (том 1 а.с. 101-105).

- відповідно до висновку експерта № 113/Д від 07-28.05.2019 року згідно наданій медичній документації у ОСОБА_11 мались забиті рани чола та носа, наскрізна забита рана нижньої губи; описані тілесні ушкодження утворились не менш ніж від 3-х дій тупого предмету (тупих предметів), якими могли бути кулаки, ноги, дерев`яна палиця, за давністю можуть відповідати 28.03.2019 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння ран необхідний термін більше 6, але менше 21 дня. Судово-медичних даних для визначення напрямку дії травмуючого предмету (травмаючих предметів) та послідовності спричинення тілесних ушкоджень немає (том 1 а.с. 108-109).

Також, під час проведення 14.06.2019 року слідчого експерименту ОСОБА_7 вказав, що 28.03.2019 року ввечері він зустрівся з потерпілим ОСОБА_11 біля магазину «Лоток» у с. Білогородка, де, в подальшому, купили алкогольні напої та пішки пішли в центр, де ОСОБА_19 зняв кошти, за які придбали пакет вина та банку «Рево», які почали розпивати біля сільради; після цього ОСОБА_33 пішов проважати ОСОБА_19 , по дорозі зустріли ОСОБА_10 та разом пішли до місця проживання ОСОБА_19 , дорогою між ОСОБА_34 та ОСОБА_35 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_33 вдарив ОСОБА_19 , а той впав на землю. Подвойський забрав у ОСОБА_19 ключі від квартири та віддав ОСОБА_36 , коли ОСОБА_19 впав взяли у ОСОБА_19 банківську картку та мобільний телефон. У подальшому, вони втрьох пішли в сторону будинку ОСОБА_19 , сіли на лавочку біля будинку, де пили вино та «Рево». Після цього ОСОБА_37 повів ОСОБА_19 додому, а ОСОБА_33 повернувся на лавочку за вином та «Рево». Всі втрьох продовжили випивати в квартирі ОСОБА_19 . Через деякий час вони захотіли піти придбати спирті напої, проте грошей у них не було, тому вони почали вимагати у ОСОБА_19 гроші та пін-код до банківської карти, почали між собою битися, ОСОБА_33 наніс декілька ударів ОСОБА_19 ніжкою табуретки та бив кулаками, після чого затягнули ОСОБА_19 , який був у крові до ванної кімнати. Після цього ОСОБА_37 пішов, через деякий час почала стукати у двері «Козацька варта», ОСОБА_33 виплигнув у вікно (том 1 а.с. 131-135).

В свою чергу під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 вказав, що 28.03.2019 року близько 19 години він йшов додому, дорогою в центрі с. Білогородка зустрів свого друга ОСОБА_38 та потерпілого ОСОБА_21 . При цьому ОСОБА_37 був з пляшкою пива, а ОСОБА_33 та ОСОБА_19 розпивали спирті напої. Пішки вони пішли до місця проживання ОСОБА_19 . По дорозі ОСОБА_27 почав сваритися з потерпілим і бити його та, у подальшому, забрав ключі від квартири. ОСОБА_37 підняв ОСОБА_39 та повів додому, ключі від квартири ОСОБА_36 дав ОСОБА_33 . У будинку вони пили, курили, спілкувались. Через деякий час до квартири прийшов ОСОБА_33 з пакетом вина та потерпілий з ОСОБА_34 продовжили пити. Потім ОСОБА_33 та ОСОБА_37 почали бити потерпілого та вимагати в нього гроші, ОСОБА_19 був у крові, тому вони його повели у ванну кімнату та поклали у ванну, ОСОБА_33 включив воду, щоб «освіжити» ОСОБА_19 . Після цього ОСОБА_37 пішов додому, а ОСОБА_33 та ОСОБА_19 залишились у квартирі (том 1 а.с. 141-145).

Суд першої інстанції визнав, що сукупність досліджених судом доказів свідчить про те, що 23.08.2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_10 напали на потерпілого ОСОБА_11 , нанісши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого заволоділи його банківською карткою та мобільним телефоном, що доведено під час розгляду справи як показаннями потерпілого, так і свідка ОСОБА_20 , який безпосередньої чув погрози з квартири ОСОБА_11 , даними, отриманими під час проведення слідчих експериментів за участю обвинувачених та дійшов до обґрунтованого висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у висунутому їм обвинуваченні доведена повністю, тому кваліфікував дії кожного з них за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки ні обвинуваченим, ні його захисником не спростовані висновки про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо виключеня з резолютивної частини вироку рішення про самостійне виконання вироку Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2017 року, яким ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 850 грн. штрафу, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Система покарань, визначена ст. 51 КК України, викладена за ступенями тяжкості від найменш суворого покарання (штраф) до найсуворішого (довічне позбавлення волі), з чого вбачається, що штраф є менш суворим покаранням відносно обмеження волі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення злочину до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт або арешту, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 90 КК України, до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання. Зупинення ж перебігу строку давності відбувається у разі ухилення засудженого від відбування покарання, тобто у вчиненні дій, спрямованих на невиконання засудженим обов`язку щодо відбування призначеного вироком покарання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання 850 грн. штрафу. Проте, станом на час вчинення останнього злочину та на час ухалення вироку, ОСОБА_40 штраф не сплатив. Факт вчинення ОСОБА_41 будь-яких перепон для державних органів з метою перешкоджання виконанню вироку не встановлено. Отже, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком від 20.02.2017 року стосовно ОСОБА_42 минуло понад 2 роки, а тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про наявність у останнього непогашеної у встановленому законом порядку судимості.

Таким чином, суд першої інстанції застосував ст. 72 КК України, яка не підлягала застосуванню, а отже, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.413 КК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а вирок зміні, а саме виключення з резолютивної частини вироку рішення про самостійне виконання вироку Красноградського районного суду Харківської області від 20.02.2017 року щодо ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурораКиївської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку рішення про самостійне виконання вироку Красноградського районного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Суддя Суддя Суддя