Справа № 404/3970/21
Номер провадження 1-кс/404/1377/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі судового засідання Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0000780 за ст. 290 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 , в ході огляду місця події від 30 травня 2021 року, майно, а саме на: мопед «HONDA Dio 34ZX», чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 з номером шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 , ключі від вказаного мопеду та тимчасовий реєстраційний талон на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 .

Метою для накладення арешту є необхідність збереження тимчасово вилученого майна в якості речових доказів. Приводом для застосування такого виду заходу забезпечення є розбіжність номеру він-кода на кузові транспортного засобу, який не співпадає з номером він коду зазначеного в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

Оглянутий транспортний засіб і свідоцтво вилучили і помістили на майданчик зберігання транспортних засобів Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. Просить накласти арешт на вказаний мопед, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із забороною відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Заявлений володілець майна просить повернути належний йому автомобіль на відповідальне зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Зважаючи на сукупність наявних доказів, слідчий у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на автомобіль з тих підстав, що він є речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання), тобто перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

До ЄРДР внесли відомості про можливе підроблення офіційного документу, яким є тимчасовий реєстраційний талон на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 , за попередньою кваліфікацією по ст. 290 КК України.

У даному кримінальному провадженні треба забезпечити повну, об`єктивну та неупереджену перевірку тимчасового реєстраційного талону на вказаний транспортний засіб серії НОМЕР_3 , зокрема: правомірність перереєстрації; наявність або відсутність ознак підробки посвідчення; правомірність дій службових осіб сервісного центру, тобто об`єктивну ознаку злочину передбаченого ст. 290 КК України.

Дослідити кваліфікуючі ознаки в цьому кримінальному провадженню та провести експертизи можливо за умови збереження незмінним самого об`єкту посягання технічного паспорту про реєстрацію транспортного засобу.

Накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи». На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту на свідоцтво.

Дізнавач надав достатні данні: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; протокол огляду предмету-транспортного засобу, фотознімки, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра про розбіжність номеру він коду на кузові мопеду та номеру він коду в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, тобто наявність ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для накладення арешту на свідоцтво. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

У перші дні початку проведення цього досудового розслідування, неможливо і передчасно дати остаточну правову оцінку: належності, допустимості достатності доказів та правильності кваліфікуючих ознак злочину. Перераховані обставини остаточно з`ясовує суд за критерієм поза розумного сумніву на стадії судового розгляду. Питання кваліфікації злочину покладається на суд. Для вирішення клопотання достатньо встановити обґрунтованість пред`явленої підозри, що виконав прокурор.

Дії дізнавача відповідають вимогам закону. Останній довів наявність розумної підозри про існування ризику втрати значення речового доказу-свідоцтва, як такого. За таких умов свідоцтво, що було тимчасово вилучено дізнавачем відповідає вказаним критеріям і підлягає арешту. Також для проведення ефективного досудового розслідування, призначення та проведення спеціальних досліджень є потреба у збереженні свідоцтва у такому незмінному стані до встановлення фактичних обставин вчинення злочину. Зважаючи на перераховані обставини, підлягає задоволенню вимога дізнавача про необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з застосуванням заборони в користуванні та розпорядженні таким свідоцтвом.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. (ч.11 ст. 170 КПК України).

За таких умов констатую, що зайвим і надмірним стане застосування обтяження у виді накладення арешту на авто, тоді як треба вивчати обставини можливої підробки офіційного документу.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Необхідно зауважити, що ОСОБА_5 , як володілець вилученого транспортного засобу слідству не перешкоджав. З метою з`ясування всіх обставин справи він добровільно дозволив провести огляд керованого ним транспортного засобу. Запевняє, що і в подальшому надасть такий дозвіл до належного йому авто. Вважає себе добросовісним власником вилученого авто.

Акцентую увагу на тому, що у цьому провадженні транспортний засіб не є знаряддям злочину, його не набуто злочинним шляхом. Іншими словами йдеться про дотримання суспільно-корисних відносин пов`язаних з необхідністю з`ясування правомірності реєстрації транспортного засобу та законності видачі свідоцтва.

Після огляду, ретельної фіксації речового доказу, відпала потреба продовжувати утримувати раніше вилучене авто, тобто існують законні підстави для повернення автомобіля володільцю. За таких умов, дізнавач не довів, що арештом автомобіля буде досягнута мета в цьому провадженні (ст. 2 КПК України). Крім того, не існує реальних потреб та ризиків. Тому, вимога дізнавача про арешт автомобіля не підлягає задоволенню.

Пунктом 7 Постанови Кабінету Міністрів України № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", передбачено, що експлуатація транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Вказана імперативна вимога забороняє ОСОБА_5 експлуатувати дорогами України транспортний засіб мопед «HONDA Dio 34ZX», чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 з номером шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 .

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 175, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0000780 за ст. 290 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт та заборонити відчужувати, розпоряджатись, користуватись тимчасовим реєстраційним талоном на транспортний засіб серії НОМЕР_3 .

Відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на мопед «HONDA Dio 34ZX», чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 з номером шасі (кузова,рами) НОМЕР_2 , та ключі від вказаного мопеду HONDA Dio 34ZX, чорного кольору з державно номерним знаком НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1