Провадження №1-кп/523/594/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури (Одеської місцевої прокуратури №4) ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002038 від 05.06.2019 року та №0002625 від 10.09.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, українця за національністю, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зі слів до затримання працюючого за наймом у сфері будівництва, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого та засудженого:

- 20.11.2018 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.3 ст.186, ст.71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05.06.2019 року, приблизно о 15:50 годині, підсудний ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимим та маючи не зняту й непогашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи біля будинку №103 по вул.Капітана Кузнецова 103 в м.Одесі, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, шляхом натискання аварійної кнопки відкрив передні пасажирські двері запаркованого неподалік від зазначеного будинку автобусу марки «Еталон», номерний знак НОМЕР_1 , із салону якого таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 269 гривень, заволодівши якими вказаний підсудний з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд та спричинивши таким чином означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.
Крім того, 10.09.2020 року, приблизно об 11:45 годин, підсудний ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №1/4 по вул.Десантний бульвар в м.Одесі, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, пересвідчившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, шляхом зламу замка пасажирських дверей припаркованого неподалік від означеного будинку автомобіля марки «Opel Combo», номерний знак НОМЕР_2 , проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав належний ТОВ «ЛЄКОЛ» зварювальний апарат марки «Mini 4S», вартістю 66857 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом та спричинивши таким чином зазначеному підприємству матеріальну шкоду у наведеному розмірі.
В зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого ОСОБА_8 та представника потерпілого ТОВ «ЛЄКОЛ» ОСОБА_9 , які належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду та перший із зазначених осіб звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи без його участі, суд з метою дотримання розумності строків судового розгляду й з урахуванням позиції інших сторін, вирішив здійснити розгляд об`єднаного кримінального провадження за відсутністю зазначених осіб.
Підсудний ОСОБА_7 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому та викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні у об`єднаному кримінальному провадженні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які жодною із сторін не оспорюються. При цьому з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_7 своїми умисними діями за епізодом від 05.06.2019 року скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за епізодом від 10.09.2020 року таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), зокрема вчинене повторно, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яті років або позбавленням волі на той самий строк, а за ч.3 ст.185 цього ж Кодексу кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане зокрема з проникненням у сховище, що карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Зі змісту п.1 примітки ст.185 КК України слідує, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Положення ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України встановлюють, що, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 , суд приймає до уваги суспільно-небезпечний характер і обставини вчиненого ним та те, що скоєні ним діяння в силу ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких і тяжких злочинів, що мали місце після постановлення вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року і до відбуття покарання за ним, з яких останнє за часом (епізод від 10.09.2020 року) мало місце під час судового розгляду кримінального провадження за першим епізодом від 05.06.2019 року, а також судом враховуються в певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації та перебування підсудного у розшуку під час досудового розслідування, позиція потерпілого ОСОБА_10 з цього приводу та відсутність до підсудного матеріальних претензій з боку потерпілої сторони у зв`язку з поверненням викраденого майна, стан здоров`я підсудного та характеризуючі його особу дані неодружений та офіційно не працевлаштований, забезпечений місцем реєстрації та проживання в м.Одесі, де характеризується посередньо, на диспансерному обліку в КНП «Міський психіатричний диспансер» та в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває, страждає деякими захворюваннями внутрішніх органів, але раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини та в теперішній час відбуває покарання за означеним вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року (набрав законної сили 21.05.2020 року), сукупність чого свідчить про схильність підсудного до вчинення протиправних діянь та небажання встати на шлях виправлення, що обумовлює неможливість його виправлення в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 , як визначено в обвинувальному акті за епізодом ч.2 ст.185 КК України та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання зазначеної особи, у кримінальному провадженні не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК України), а якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує частину покарання за попереднім вироком та остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, та й від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.ч.1, 4 ст.71 КК України).

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини і суспільну небезпечність інкримінованих підсудному ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, їх тяжкість, спосіб вчинення та наслідки, спрямованість умислу й характеризуючі особу підсудного дані, які обумовлюють неможливість його виправлення без тимчасової ізоляції від суспільства, а також ураховуючи пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд у контексті ст.ст.50, 56-57, 65, 70, 71 КК України доходить висновку про необхідність призначення покарання лише у виді позбавлення волі, за сукупністю скоєного в силу ст.70 цього Кодексу та із застосуванням положень ч.ч.1, 4 ст.71 цього ж Кодексу, з призначенням остаточного покарання за сукупністю вироків з урахуванням вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі закритого типу реально, що за переконанням суду є необхідним й достатнім для виправлення вказаного підсудного і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Аналогічну правову позицію визначив Пленум Верховного Суду України в п.п.2, 25, 26 Постанови №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами і доповненнями.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_7 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 року (справа №663/537/17) ураховує строк його тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні в період з 09.12.2019 по 30.03.2020 року, а також висновки суду за наведеним вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року (справа №523/5989/16-к, провадж.№1-кп/522/126/18).

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавленні волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 9 (дев`ять) місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

В силу ч.5 ст.72 КК України, строк остаточного покарання ОСОБА_7 рахувати з дня його поміщення до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для відбування покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 20.11.2018 року, зарахувавши йому у строк покарання:

- термін попереднього ув`язнення за означеним вироком суду від 20.11.2018 року з 18.04.2016 до 10.11.2017 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

- період тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні з 09.12.2019 по 30.03.2020 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII від 18.05.2017 року (додатково див. правові позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 року по справі №663/537/17), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази у об`єднаному кримінальному провадженні грошові кошти в сумі 269 гривень, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 , та зварювальний апарат марки «Mini 4S», переданий на зберігання під розписку представнику ТОВ «ЛЄТОЛ» ОСОБА_9 , відповідно, - вважати повернутими за належністю вказаним особам, а рюкзак темно-синього кольору «SPORT», чоловічу кепку темно-синього кольору з написом «UFC», чоловічі спортивні штани чорного кольору «Adidas», чоловічу футболку темно-синього кольору з коротким рукавом «TECHNO GEAR», чоловічі спортивні кросівки синього кольору марки «Adidas», чоловічі сонцезахисні окуляри, які згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002625 (п.п.11, 12 розділу І) зберігаються у камері зберіганні речових доказів Суворовського ВП в м.Одесі (квитанція №001228) та належать ОСОБА_7 , - повернути за належністю останньому.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_7 , надати іншим заінтересованим особам, а також направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (Суворовський ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області) - для виконання, в межах наданих їм повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення його копії.

С у д д я: ОСОБА_1