ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/502/21 Справа № 932/2024/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000051 за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Звільнено ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі суду.
Своє рішення про відмову у задоволенні клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд мотивував відсутністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, а саме у незаконному придбані, зберіганні з метою збуту та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинено особою, яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 309 КК України, а докази надані стороною обвинувачення та дослідженні в судовому засіданні не вагомими та такими, що не свідчать про обґрунтованість підозри.
Крім того, в своєму рішенні слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу який би свідчив чи підтверджував той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 покидав попередньо межі своєї квартири та міг розкладати закладки, на відміну від його дружини, яка жодним запобіжним заходом обмежена не була, її можлива причетність до кримінального правопорушення не перевірялась.

Не погоджуючись з вказаним рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на строк досудового розслідування, тобто строком до 08 травня 2021 року.
Мотивуючи апеляційну скаргу, прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що під час судового розгляду стороною обвинувачення були наданні докази причетності ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні, а саме: протокол обшуку від 09.03.2021 року в ході якого було виявлено та вилучено 14 шприців частково заповнених рідиною коричневого кольору, 2 використаних шприца з залишками речовини коричневого кольору, 10 сліп пакетів частково заповнених речовиною білого кольору. Слід зазначити, що обшук проводився в будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , проте всі вилучені речі перебували в одній кімнаті, в якій знаходились речі підозрюваного, крім того в ході обшуку самим підозрюваним ОСОБА_8 було повідомлено, що саме в цій кімнаті він проживає.
Вказує, що слідчим суддею не було взято до уваги особу підозрюваного, який був засуджений 21.01.2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із випробувальним терміном строком 2 роки; 03.12.2020 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік, поглинуто покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі із випробувальним терміном строком 2 роки вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2020 року та призначено покарання у вигляді З років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено із випробувальним терміном 2 роки. Дані факти свідчать по те, що підозрюваний двічі на протязі 2020 року був притягнутий до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Звертає увагу, що підозрюваний перебуває під цілодобовим домашнім арештом на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, без застосування електронних заходів контролю, тобто постійний контроль за його пересуванням не здійснюється.
На думку апелянта, слідчий суддя не надав належної оцінки доводам викладеним у клопотання слідчого, та необґрунтовано визнав недоцільність обрання будь-якого запобіжного заходу для унеможливлення ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення.
Вказує, що слідчим суддею в ухвалі взагалі не вказано про відсутність чи наявність у підозрюваного ОСОБА_8 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкцію за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, будучи особою, у якої судимість не знята та не погашена за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, будучи особою, яка вчинила злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, перебуваючи на випробувальному терміні, які були встановлені вироками Красногвардійського суду від 21.01.2020 року та Ленінського суду від 03.12.2020 року, знову вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин. ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, є не одруженим, тобто відповідно не має стійких соціальних зв`язків за місцем проживання, крім того, характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість майбутнього покарання, у слідчого є всі підстави вважати, що ОСОБА_8 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП ГУП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, не дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.
Як вбачається з наданих матеріалів, клопотання слідчого було подано в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 09.03.2021 року.
В цьому ж кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Так, згідно повідомлення про підозру від 10.03.2021 року, ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, за обставин, що викладені вище.
Вказане кримінальне провадження виділене з іншого кримінального провадження - № 0000037 від 10.01.2021 року, що підтверджується постановою прокурора від 09.03.2021 року.
Водночас, вказана постанова не містить переліку доказів та матеріалів, які виділяються в окреме провадження (а.с. 49).
В межах кримінального провадження № 0000037 слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 .
В ході проведення обшуку у вказаній квартирі, що мав місце 09.03.2021 року, в квартирі було віднайдено 14 шприців із речовиною коричневого кольору.
Згідно проведеної експертизи від 10.03.2021 року в одному із шприців міститься особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса опію в перерахунку на суху речовину становить 0,0246 г.
В ході проведеного обшуку вилучено також мобільний телефон «Ergo», в якому містилась фотографія із географічними позначеннями точок, де згодом виявлено пачки з-під цигарок, в яких містились шприци із речовиною коричневого кольору. Експертиза вказаної речовини на даний час не проведена.
Під час апеляційного перегляду, прокурор не зміг пояснити, чому сторона обвинувачення робить висновок, що вилучені наркотичні речовини належать саме підозрюваному, а не його дружині, чи іншій особі.
В наданих суду апеляційної інстанції матеріалах відсутні будь-які докази, протоколи допиту свідків, які б підтверджували причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінальному правопорушення.
Вказані докази не були надані стороною обвинувачення ані у суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що із тих доказів, які були додані стороною обвинувачення до матеріалів клопотання, не можливо дійти обґрунтованого висновку, що вилучена наркотична речовина належить саме ОСОБА_8 , оскільки таким же самим чином можна стверджувати, що наркотичні речовини ймовірно належать його дружині, і саме остання могла ймовірно їх збувати.
Як встановлено в ході розгляду, чого не заперечується сторонами, ОСОБА_8 перебуває під цілодобовим домашнім арештом.
Ні в матеріалах клопотання, ні в судовому засіданні, прокурором не було надано жодного доказу, який би свідчив та підтверджував той факт, що ОСОБА_8 покидав попередньо межі своєї квартири та міг розкладати закладки.
За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
За положеннями ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Виходячи із вказаних процесуальних норм, фундаментальною підставою для застосування до особи будь-якого запобіжного заходу, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, при цьому, обов`язок по доведенню наявності та обґрунтованості цієї підозри покладається на сторону обвинувачення.
В свою чергу, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.
Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка сформована в тому числі із багатьох справ проти України, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою, затримання особи чи застосування щодо неї інших заходів забезпечення кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що докази додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні не є вагомими та не свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України.
А тому, за умови відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, застосування будь-якого запобіжного заходу до особи є свавільним, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого.
Доводи, на які посилається прокурор в обґрунтування апеляційної скарги, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення про відмову у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.
Доказів на спростування висновків слідчого судді прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході розгляду цієї апеляційної скарги не здобуто.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, є законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4