Справа № 639/3967/21
Провадження № 1-кп/639/399/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМУКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2020 за №0001293, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, з повною вищою освітою, раніше несудимого, який проходив навчання в ВІТВ НТУ «ХПІ» на першому курсі, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вимогами ст. 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» старший солдат ОСОБА_4 25.09.2013 в добровільному порядку призваний на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 строком на 3 роки на посаду осіб рядового складу, за яким він був зобов`язаний проходити військову службу у Збройних силах України протягом строку контракту, а в разі настання особливого періоду - понад установлений строк, знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме протягом строку контракту, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних сил України (п.1 означеного контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2013№114-ПМ ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 3 парашутно-десантного взводу 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2013 №197 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, визнано таким, що справи прийняв, призначено посадовий оклад, надбавки та премію. Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в особливий період.

Наказом начальника гвардійського ордена Червоної Зірки факультету військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (спільною Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 07.10.2017 року №322/1/13дск вказаний факультет переформовано у Військовий інститут танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 31.07.2014 №263 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано курсантом першого курсу гвардійського факультету військової підготовки НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2014 №166 старшого солдата ОСОБА_4 визнано таким, що посаду здав, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення, видано належні атестати і направлено для подальшого проходження служби до м. Харків.

Наказом начальника гвардійського ордена Червоної Зірки факультету військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (спільною Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 07.10.2017 року №322/1/13дск вказаний факультет переформовано у Військовий інститут танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 08.08.2014 №161 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано курсантом особового складу факультету та на всі види забезпечення з 08.08.2014 НТУ «ХПІ».
Наказом начальника гвардійського ордена Червоної Зірки факультету військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (спільною Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 07.10.2017 року №322/1/13дск вказаний факультет переформовано у Військовий інститут танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 19.12.2014 №265 старшого солдата ОСОБА_4 відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання та на підставі п. 36 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ від 19.12.2014 достроково розірвано контракт про навчання, виключено із списків особового складу факультету та всіх видів забезпечення.

17 березня 2014 року Указом в.о. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17 березня 2014 року Верховною радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, необхідність забезпечення у військовій частині бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Знаходячись на службі у військовому інституті танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у старшого солдата ОСОБА_4 під час проходження військової служби в Збройних силах України у грудні 2014 року виник раптовий умисел стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах особливого періоду крім воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин після відрахування 19.12.2014 з числа курсантів гвардійського ордена Червоної Зірки факультету військової підготовки імені Верховної Ради України НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (спільною Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 07.10.2017 року №322/1/13дск вказаний факультет переформовано у Військовий інститут танкових військ НТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») не убув до нового місця служби, а самовільно залишив розташування інституту та направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, старший солдат ОСОБА_4 в період з 19.12.2014 і до 25.05.2021, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами місця несення служби, та проводив час за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

Протягом відсутності на постійному місці несення служби старший солдат ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами постійного місця несення служби, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляє, вільний час проводив на власний розсуд.

Прокурор у судовому засіданні зазначав про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України із застосуванням положень ст. 75 цього ж Кодексу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, надав пояснення щодо місця, часу, способу його вчинення так, як вони встановлені судом.

Суду пояснив, що в грудні 2014 року написав рапорт з приводу небажання проходити подальшу службу та перебувати в числі курсантів Харківського національного інститут факультету «військової підготовки» НТУ «ХПІ». Після підписання рапорту і відрахування з числа курсантів не дочекавшись інших розпоряджень самовільно покинув територію навчального закладу і перебував за місцем проживання до 25.05.2021. У вчиненому щиро розкаюється. Просив суворо не карати.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні не має, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає повне визнання вини та щире каяття.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, обставини, що пом`якшують покарання, - повне визнання вини, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора щодо необхідного та достатнього ОСОБА_4 покарання, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення останньому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, та про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1