ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1234/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №646/3781/21 (пров. 1-кс/646/1190/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000352 від 09.06.2021, за ознаками злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року задоволено клопотання слідчого Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000352 від 09.06.2021, за ознаками злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України.

До ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком на 60 діб, до 13 серпня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подалаапеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року скасувати та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційної скарги, адвокат ОСОБА_7 посилалась на недоведеність вказаних в клопотанні ризиків та не врахування судом наявності у підозрюваного місця проживання та батьків, які потребують допомоги сина, а також відсутність судимості та повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Вказала, що підозрюваний не має намірів переховуватись, впливати на потерпілу та свідків, а також здійснювати дії, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України або вчиняти новий злочин. Вважає, що в даному випадку буде достатнім обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, а також прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000352 від 09.06.2021року, за ознаками складу злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України.

15 червня 2021року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбої), а також у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, без її добровільної згоди (зґвалтуванні).

Того ж дня слідчий Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, у вчиненні злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України, яка підтверджується відомостями, які наявні у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_10 , протоколах допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколів предявлення осіб для впізнання з участю потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Слідчий вважав, що є підстави вважати що у підозрюваного ОСОБА_13 можуть виникнути передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України спроби: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити або сховати чи спотворити будь-який доказ; незаконно впливати на потерпілого чи іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, міра покарання за які передбачає: за нетяжкий у виді позбавлені волі строком від 3 до 5 років, а за тяжкий у виді позбавлення волі на строк до семи років, не має постійного місця роботи та офіційного працевлаштування, не одружений, дітей не має, що на думку слідчого свідчить про наявність високого ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду та продовження вчинення ним злочинів. Оскільки підозрюваному відома адреса потерпілих та свідків він мрже незаконно впливати на них.

На даний час органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, а також одягу підозрюваного, у який він був одягнутий у момент вчинення злочинів, необхідного для проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні. Вказані обставини свідчать про існування високого ступеню ризику знищення, сховання або спотворення речей, що мають істотне значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вважав доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи існування зазначених ризиків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним, а також те, що ОСОБА_8 не має постійного місця роботи та офіційного працевлаштування, а лише тимчасові заробітки, посередні соціальні зв`язки у місці проживання, враховуючи, що він проживає за місцем реєстрації разом з батьками, не одружений, дітей не має. Вказане, на думку слідчого судді вказує на наявність високого ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду та продовження вчинення ним злочинів. При цьому, як зазначено слідчим суддею, з показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що підозрюваного ОСОБА_8 вона неодноразово бачила на АДРЕСА_1 , що в сукупності з характером насильства до потерпілої, у застосуванні якого він обґрунтовано підозрюється, свідчить про існування високого ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків. Оскільки, на даний час органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження знаряддя злочину, а також одягу підозрюваного, у який він був одягнутий у момент вчинення злочинів, необхідного для проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважав, що висока імовірність ризику знищення, сховання або спотворення речей, що мають істотне значення для справи.

Слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе, а тому, обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених, передбачених ч.1 ст.152, ч.1 ст.187 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, враховуючи також відомості та конкретні обставини вчинення злочинів, які інкримінується підозрюваному, а також те, що підозрюваний хоча раніше не був судимий, проте вчинив злочин проти статевої свободи, зокрема, здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні. У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема, здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за один з яких, а асаме за нетяжки передбачено покарання у вигляді позбавленні волі строком до п1яти років, а за інший тяжкий, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що свідчить про високу вірогідність здійснення ним спроб переховування від органів слідства та суду. Враховуючи, що постійного місця роботи та офіційного працевлаштування він не має, є ризик вчинення ним іншого злочину, беручи до уваги, що один із скоєних ним злочинів, згідно підозри, а саме за ч. 1 ст. 187 КК України, є корисливим злочином, проти власності. При цьому, міцних соціальних зв`язків у місці проживання він не має, хоча і проживає разом з батьками, проте не одружений, дітей не має. Вказані обставини у своїй сукупності вказують на наявність високого ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду та продовження вчинення ним злочинів.
Також колегія суддів, враховуючи характер та конкретні обставини справи, вважає, що є високий ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, враховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно якої на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Також колегія суддів погоджується з високою ймовірністю вчинити підозрюваним дії, передбачені п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявністю високого ступеню ризику знищення, сховання або спотворення речей, що мають істотне значення для справи, беручи до уваги відомості стосовно не встановлення на даний час органом досудового розслідування місцезнаходження знаряддя злочину та одягу підозрюваного, у який він був одягнутий на момент вчинення злочинів, який необхідний для проведення судових експертиз у даному кримінальному провадженні.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи апеляційної скарги підозрюваного з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на цьому етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність у підозрюваного батьків, які потребують його допомоги, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення, згідно підозри, і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій згідно підозри.

Доводи захисника стосовно відсутності у підозрюваного намірів переховуватись, чинити вплив на потерпілих та свідків, а також неможливість вчиняти інші кримінальні в такому випадку, не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні. За таких обставин, незгода захисника з висновками суду першої інстанції щодо наявності ризиків, ґрунтується лише на його суб`єктивних оціночних судженнях, внаслідок чого колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

ЗА таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді