Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/118/18
Провадження № 1-кп/490/12/2018
У Х В А Л А
12 лютого 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участі прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0003208 за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. 08 грудня 2020 року обвинувачена надіслала до суду клопотання, у якому просила змінити раніше обраний відносно неї запобіжний захід на більш м`який.

В обґрунтування послалася про те, що перебуває під домашнім арештом протягом тривалого часу, що наразі для неї є обтяжливим.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження заявлене клопотання підтримав та просив змінити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід на особисте зобов`язання, спираючись про те, що необхідність у більш суворому запобіжному заході наразі є відсутньою.

2. Прокурор під час розгляду цього клопотання у суді зазначив таке.

На його думку, протягом судового розгляду строк тримання особи під домашнім арештом в будь-якому випадку не може перевищувати двох місяців.

Оскільки ж, ухвала про продовження тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом виносилась судом у 2019 році та судом не визначався строк дії ухвали, на думку прокурора, на теперішній час жодного запобіжного заходу відносно неї не існує.

Далі прокурор зазначав, що у разі, якщо обвинувачена та суд вважають, що визначений попередньою ухвалою запобіжний захід діє, слід дійти висновку про те, що він є дієвим та повною мірою забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

За такого, прокурор просив залишити, як раніше обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід, так й покладені на неї обов`язки, без змін.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 звинувачено у вчиненні злочину за таких обставин.

В період часу з 18 по 20 липня 2017 року вона, перебуваючи за місцем свого проживання - у квартирі АДРЕСА_2 , діючи на ґрунті неприязнених відносин до своєї матері ОСОБА_9 , під час словесного конфлікту із нею, долонями рук здавила її шию, внаслідок чого сталась смерть потерпілої.
Після чого ОСОБА_6 , розуміючи суспільно-небезпечний характер вчиненого нею злочину, не бажаючи бути притягненою до кримінальної відповідальності за його вчинення, та бажаючи сліди злочину, вирішила вчинити підпал квартири. З цією метою ОСОБА_6 віднайшла ковдру та накрила нею труп своєї матері, після чого підпалила його, а сама у цей час, продовжуючи вчинювати дії, направлені на укриття слідів вчинення кримінального правопорушення, пішла до приміщення кухні, де відкрила газові конфорки та відкрила подачу газу до духової шафи, а сама покинула приміщення квартири.
Ці дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 115 Кримінального Кодексу України - як умисне вбивство, тобто - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

2. Під час досудового розслідування 21 липня 2017 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_10 відносно обвинуваченої ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 березня 2019 року раніше обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід був змінений на домашній арешт у квартирі АДРЕСА_2 , заборонивши їй залишати це житло протягом періоду часу з 20-00 години до 07-00 години наступного дня.

При цьому на ОСОБА_6 були покладені такі обов`язки:

-не залишати квартиру АДРЕСА_2 протягом періоду з 20-00 години до 07-00 години наступного дня;

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-з`являтись до Центрального районного суду міста Миколаєва до помічника судді ОСОБА_1 кожного вівторка та четверга у період часу з 13-00 години до 14-00 години для реєстрації.

Під час обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 слідчий суддя та суд виходили з того, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду.

3. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 травня 2019 року строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту було продовжено.

При цьому обвинуваченій були встановлені такі обов`язки:

-не залишати квартиру АДРЕСА_2 протягом періоду з 20-00 години до 07-00 години наступного дня;

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-з`являтись до Центрального районного суду міста Миколаєва до помічника судді ОСОБА_1 кожного вівторка та четверга у період часу з 13-00 години до 14-00 години для реєстрації;

-не відлучатися за межі міста Миколаєва.

4. Після 15 травня 2019 року жодних клопотань щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченої, зокрема щодо продовження строку його дії, його зміни, продовження строку на який на обвинувачену покладені відповідні обов`язки або їх зміну, прокурор не подавав.

5. За період розгляду кримінального провадження судом було досліджено усі зібрані під час досудового розслідування докази, призначено огляд житла обвинуваченої та отримано його результати, призначено судову пожежно-технічну експертизу та отримано її результати.

6. Після зміни запобіжного заходу судом 20 березня 2019 року ОСОБА_6 з`являється на судові засідання /навіть у разі їх призначення в терміновому порядку/, сприяє суду в отриманні додаткових доказів (надала дозвіл на огляд її житла та на тримання від неї біологічних зразків). Відомості про вчинення ОСОБА_6 у цей період діянь, що можуть бути розціненими, як протиправні, матеріали справи не містять.

До того ж, вона систематично вчиняє дії, що відповідають покладеним на неї судом обов`язкам.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
/частина 1/.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
/частина 2/.

2. Відповідно до статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби

/частина 1/.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого
/частина 3/.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження

/частина 4/.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю
/частина 5/.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим
/частина 6/.

3. Відповідно до статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України:

якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9) носити електронний засіб контролю.
/частина 5/.
В інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, крім обов`язків, передбачених частиною п`ятою цієї статті, суд може застосувати до особи, яка підозрюється у вчиненні такого кримінального правопорушення, один або декілька таких обмежувальних заходів:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку із роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження лікування від алкогольної, наркотичної або іншої залежності, від хвороб, що становлять небезпеку для оточуючих, направлення для проходження програми для кривдників.
/частина 6/.

4. Відповідно до статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
/частина 1/

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу
/частина 2/

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
/частина 3/.
Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
/частина 4/.

5. Відповідно до статті 197 Кримінального Процесуального Кодексу України

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів /частина 1/.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше
/частина НОМЕР_1 /.
Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:
1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;
2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів
/частина 3/.

6. Відповідно до частини 4 статті 196 Кримінального Процесуального Кодексу України

"Слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом."

7. Відповідно до Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради Суддів України № 21 від 18 травня 2018 року помічник судді - це працівник патронатної служби у суді, який забезпечує виконання суддею повноважень щодо здійснення правосуддя. Помічник судді з питань підготовки та організаційного забезпечення судового процесу підзвітний лише відповідному судді. Суддя є його безпосереднім керівником.

Відповідно до частини 4 пункту 20 вказаного Положення, за дорученням судді помічник судді може здійснювати повноваження секретаря судового засідання під час його відсутності у разі неможливості замінити його іншим секретарем.

Відповідно до пункту 1.2 Типової посадової інструкції секретаря судового засідання місцевого суду, секретар судового засідання є посадовою особою місцевого загального суду.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Стосовно обставин цієї справи суд відзначає таке.

І. Стосовно обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

1. 15 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

2. Стосовно строку дії ухвали в цій частині, суд відзначає таке.

2.1. У самому тексті ухвали дата закінчення її дії не визначена.

2.2. Ухвалюючи таке рішення суд виходив з того, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту мав застосовуватись відносно ОСОБА_6 протягом усього періоду розгляду справи. Виходячи ж з того, що дата закінчення розгляду справи на момент винесення ухвали не могла бути визначеною, така дата в ухвалі не зазначалась.

3. Встановлення строку дії домашнього арешту такої тривалості під час судового розгляду кримінального провадження, не суперечить вимогам діючого законодавства.

3.1. Так, відповідно до прямих вказівок у частині 2 статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України

"Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу."

Порядок же вирішення питання щодо запобіжного заходу є врегульований статтями 194-196 Кримінального Процесуального Кодексу України, та ними, поза розумним сумнівом, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу, зокрема - у вигляді домашнього арешту, не передбачається.

3.2. Конструкція процитованої вище статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України, поза розумним сумнівом вказує про те, що норма частини 6 є спеціальною та передбачає особливості застосування домашнього арешту саме під час досудового розслідування, а отже - строк дії ухвали виключно слідчого судді, але - не суду.

3.3. На підтвердження такого слід звернути увагу на конструкції, за допомогою яких законодавець регулює порядок застосування іншого запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням свободи особи - тримання під вартою.

Так, стаття 197 Кримінального Процесуального Кодексу України передбачає строк дії ухвали про застосування цього запобіжного заходу під час досудового розслідування.

В той же час, частина 3 статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України передбачає строк дії цього запобіжного заходу під час судового розгляду кримінального провадження. При цьому слід звернути увагу й на те, що під час досудового розслідування строки тримання особи під вартою обраховуються днями (добами), а під час судового розгляду - місяцями.

Таке доводить, що законодавець по-різному регулює застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та в суді; підстави вважати, що такий спосіб регулювання застосування запобіжного заходу не застосовувався законодавцем до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є відсутніми.

Отже, наразі відносно обвинуваченої ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло протягом періоду часу з 20-00 години до 07-00 години наступного дня.

ІІ. Стосовно наявності в ОСОБА_6 додаткових обов`язків.

Відповідно до прямих вказівок у наведеній частині 6 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України, ухвала суду від 15 травня 2019 року, в частині покладення на обвинувачену ОСОБА_6 додаткових обов`язків, після 15 липня 2019 року припинила свою дію, а вказані у ній обов`язки є скасованими.

ІІІ. Щодо доцільності подальшого застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

1. Суд відзначає, що протягом періоду з 15 травня 2019 року до теперішнього часу судом отримані додаткові докази, які будучи більш вагомими, ніж зібрані прокурором під час досудового розслідування, тим не менш не надають додаткових підстав для сумнівів в обґрунтованості висунутої ОСОБА_6 підозри.

Більше того, отримані під час судового розгляду кримінального провадження докази надають раніше висунутій підозрі додаткове обґрунтування.

2. Досліджені в судовому засіданні матеріали вказують про ймовірність навмисного неналежного поводження обвинуваченої з вогнем, що може призвести до вчинення нею нових правопорушень.

Таке доводить наявність на теперішній час ризику передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України, а саме того, що обвинувачена вчинить інше кримінальне правопорушення.

3. В той же час, обвинувачена демонструє бажання брати участь у судових засіданнях та збиранні додаткових доказів.

До того ж, вона об`єктивно не має можливості ані змінити місце проживання, ані переховуватись від суду.

Таке доводить, що інші ризики з числа передбачених у часті частині 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України наразі є відсутніми.

4. Поза розумним сумнівом є те, що запобігти встановленому судом ризику можливо лише шляхом здійснення контролю за поведінкою обвинуваченої. Завданням такого контролю повною мірою відповідає обраний раніше відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Застосування ж інших запобіжних заходів не є доцільним.

Так, такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, не передбачає контролю за поведінкою обвинуваченої взагалі, а фактичні передумови для застосування застави або особистого зобов`язання є відсутніми.

Разом із цим, строк дії цього запобіжного заходу, з огляду на тривалість його застосування та неможливість наразі закінчити розгляд справи, має бути обмеженим конкретною датою.

5. Додатково на обвинувачену слід покласти обов`язки прибувати за кожною вимогою до суду.

6. Прокурор вважав за необхідне покласти на ОСОБА_6 додаткові обов`язки, що визначались ухвалою від 15 травня 2019 року.

З цього приводу, суд відзначає таке.

6.1. Згаданою ухвалою на ОСОБА_6 покладався обов`язок щодо періодичної явки до помічника судді.

Встановлюючи такий обов`язок, суд виходив лише з необхідності забезпечувати участь обвинуваченої у судових засіданнях та її повідомлення про наступні дату та час судового засідання, з огляду на неможливість чіткого визначення строку перерви.

Та наразі судом на обвинувачену покладається такий самий обов`язок - прибувати за кожною вимогою до суду.

З огляду на поведінку обвинуваченої необхідність наперед визначати дати її прибуття до суду наразі є відсутніми, проти чого, до речі, прокурор не заперечував.

6.2. Згаданою ухвалою на обвинувачену покладався обов`язок не відлучатись з житла протягом визначеного в ухвалі періоду. Але такий обов`язок є змістом застосовуваного відносно неї запобіжного заходу, з огляду на що згадка про нього є зайвою.

6.3. Згаданою ухвалою на ОСОБА_6 покладався обов`язок повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну, але з урахуванням встановлення обов`язку щодо явки до суду покладення додаткових обов`язків, спрямованих на забезпечення можливості повідомлення про час та місце розгляду справи, є зайвими.

6.4. Що ж стосується обов`язку не відлучатись за межі м. Миколаєва, то його наявність природно випливає з сутності обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

За такого, окреме встановлення такого обов`язку також є зайвим.

З огляду на таке, клопотання обвинуваченої підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 276, 369 - 371, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1.Клопотання обвинуваченої - задовольнити частково.
2.Продовжити строк тримання ОСОБА_8 під домашнім арештом у квартирі АДРЕСА_2 , заборонивши їй залишати це житло протягом періоду часу з 20-00 години до 07-00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду.

Визначити, що ця ухвала діє до 12 квітня 2021 року включно.

Копію ухвали направити до відділу поліції за місцем проживання обвинуваченої.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

Судді = ОСОБА_2 =

= ОСОБА_3 =