ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1599/21 Справа № 185/9023/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, якою
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлограді Дніпропетровської області, громадянина України, ромської національності, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_6 , 2002 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
скасовано іспитовий строк і направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 , в режимі відеоконференції,
засудженого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року задоволено подання Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 . Скасовано ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання, призначене вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, і направлено його для відбування призначеного йому покарання.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали особової справи ОСОБА_5 свідчать про порушення ним обов`язків, покладених на нього рішенням суду та не бажання стати на шлях виправлення, що є підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання органу пробації в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги засуджений посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначається на тому, що суд першої інстанції у постановленій ухвалі обмежився лише перерахування доказів, не даючи їм аналізу. Апелянт вказує й на те, що звертав увагу суду про його неявку до органу пробації з поважних причин через перебування у реабілітаційному центрі на лікуванні, докази чого будуть надані у судовому засіданні. Окрім того, ОСОБА_5 указує, що характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а суд цим обставинам оцінки не надав.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які підтримали вимоги поданої ОСОБА_5 апеляційної скарги, просили скасувати ухвалу та відмовити в її задоволенні, а також прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали подання щодо ОСОБА_5 , дослідивши докази у провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Як убачається з матеріалів особової справи № 214/2019, ОСОБА_5 засуджено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 185 ч. 3 ст. 185 ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, надійшло 21 січня 2020 року для виконання до Павлоградського МРВ з питань пробації.
08 лютого 2021 року до суду надійшло подання органу пробації про скасування засудженому ОСОБА_10 іспитового строку і направлення його для відбування покарання призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції послався на те, що матеріали особової справи щодо ОСОБА_5 свідчать про його безвідповідальне відношення до покладених на нього обов`язків та дійшов висновку про порушення засудженим обов`язків покладених рішенням суду, його не бажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим скасував звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 та направив його для відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з такого.
З особової справи ОСОБА_5 убачається, що постановою органу пробації, згідно з вироком, встановлено дні явки засудженого на реєстрацію, а саме перший, другий, третій четвер кожного місяця.
Відповідно листа реєстрації, ОСОБА_5 не з`явився до органу пробації на реєстрацію 17.12.2020, 11.01.2021, 14.01.2021, 21.01.2021.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що 11.01.2021 є понеділком, а тому засудженому цього дня являтися до органу пробації було не потрібно, що свідчить про необ`єктивність допущену органом пробації.
Поряд з цим, відповідно до п. 5 глави 12 розділу IV наказу Міністерства Юстиції України Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі від 29.01.2019 № 272/5, поважними причинами неявки засудженої особи за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк відповідно до частини першої статті 34, частини першої статті 37, частини шостої статті 41 КВК України визнаються несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені).
В апеляційній скарзі засуджений свої неявки на реєстрацію до органу пробації обґрунтовує тим, що перебував на лікуванні в реабілітаційному центрі, про що його дружина повідомляла орган пробації.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції апелянт вказав, що у нього не було порушень покладенних на нього вироком обов`язків, після чого його направлено у реабілітаційний центр, про що він та його цивільна дружина повідомляли орган пробації.
Отже, за твердженням апелянта, в 2021 році він не зміг з`явитися до центру пробації з поважних причин, оскільки не мав змоги виїхати з установи в якій лікувався.
Що стосується неявки до органу пробації 17.12.2020, засуджений пояснив, що дійсно не з`явився на відмітку через те, що влаштовувався на роботу.
З наведеного випливає, що засуджений один раз в 2020 році не з`явився на реєстрацію до органу пробації, а саме 17.12.2020.
Разом з цим, колегія суддів зауважує на тому, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року № 211, на всій території України з 12 березня 2020 року діють карантинні обмеження.
Отже, у зв`язку із запровадження карантину, який зокрема охоплює період, в який ОСОБА_5 не з`явився на реєстрацію до органу пробації, колегія суддів вважає, що засуджений на реєстрацію не з`явився з поважних причин.
Стосовно іншого обов`язку покладеного на ОСОБА_5 вироком суду, дані про його невиконання засудженим відсутні.

Однак, зазначені обставини судом залишені поза увагою за відсутності у матеріалах справи доказів наявності умислу у засудженого на ухилення від виконання покладеного на нього обов`язку, внаслідок чого суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.
Отже, матеріали провадження не містять доказів, які прямо вказували б на стійке не бажання засудженого стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, що свідчить про передчасність внесення до суду подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а в задоволенні подання органу пробації про скасування випробувального терміну та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, призначеного вироком суду, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2021 року, якою ОСОБА_5 , скасовано іспитовий строк і направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2019 року у вигляді позбавлення волі строком три роки шість місяців, скасувати.
В задоволенні подання Павлоградського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання щодо засудженого ОСОБА_5 , відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4