КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000724 від 17 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя в ухвалі вказав, що прокурором не було доведеноіснування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому положення п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України не допускають у цьому випадку застосування таких заходів, а накладення арешту на майно при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
При цьому слідчий суддя врахував і ту обставину, що власник майна готовий у будь-який час надати органу досудового розслідування транспортний засіб з напівпричепом для проведення необхідних слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно, а саме: сідловий тягач «ВАБ 95 ХГ 430» реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричіпом «Воосіех КК 33», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів належать ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор вважає, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою, невмотивованою та незаконною, як наслідок такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Як зазначає прокурор, вилучені 16 квітня 2021 року об`єкти є речовими доказами у кримінальному провадженні і накладення арешту на автомобіль - сідловий тягач марки «DAF 95 XF 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричіпом «Boodex KIS 33», реєстраційний номер НОМЕР_2 , необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів та у разі необхідності - спеціальної конфіскації. Вищевказані транспортні засоби є рухомим видом майна, а тому не накладення арешту може призвести до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Звертає увагу на те, що ст. 239 КК України належить до розділу «Злочини проти довкілля», загальним об`єктом якого є навколишнє природне середовище, екологічна безпека громадян. Сідловий тягач із спеціалізованим напівпричіпом є знаряддям вчинення злочину, який порушує права не окремих приватних осіб, а може завдати негативного впливу на екологічний стан та здоров`я людей та крім того, може бути повторно використаний для вчинення тотожних порушень.
Також, на думку прокурора, при винесені ухвали про відмову у арешті майна, слідчим суддею не враховано, що саме вилучене майно необхідно буде використовувати як доказ у кримінальному провадженні (п.2 ч.2 ст. 173 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову, якою накласти арешт на майно, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000724 від 17 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України за фактом забруднення земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля внаслідок порушення спеціальних правил.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16 квітня 2021 року - відкритої ділянки місцевості з правої сторони від асфальтованої дороги у с. Великополовецьке у напрямку с. Андріївка Київської області, виявлено автомобіль сідловий тягач марки «DAF95 XF430», реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціалізованим напівпричіпом «Boodex KIS33», реєстраційний номер НОМЕР_4 , які вилучено та доставлено на зберігання на територію спеціального майданчика за адресою: Київська область, м. Сквира, вул. Залізнична, 10.
Постановою слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 17 квітня 2021 року сідловий тягач марки «DAF 95 XF430», реєстраційний номер НОМЕР_3 із спеціалізованим напівпричіпом «Boodex KIS 33», реєстраційний номер НОМЕР_4 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000724 від 17 квітня 2021 року.

19 квітня 2021 року прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотання про накладення арешту на вказане вище тимчасово вилучене майно.

Необхідність накладення арешту обґрунтована тим, що вищевказаний транспортний засіб з напівпричіпом відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 та п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та являються засобом вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року у задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що прокурором не було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

З таким висновком колегія суддів погодитись не може.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Також, положенням ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали даного провадження, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Твердження слідчого судді в ухвалі про те, що прокурором не було доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, є такими, що не грунтуються на матеріалах справи, оскільки клопотання та додані до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 239 КК України, що належить до розділу «Злочини проти довкілля», загальним об`єктом якого є навколишнє природне середовище, екологічна безпека громадян. Тобто, сідловий тягач із спеціалізованим напівпричіпом є знаряддям вчинення злочину, а відмова у накладенні арешту може призвести до відчудження цього майна.
Крім того, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, постановою слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 17 квітня 2021 року обгрунтовано визнано речовими доказами у даному кримінальному проваджені (а.с.12-13).

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, яке вилучене 16 квітня 2021 року під час огляду місця події, а саме: сідловий тягач «ВАБ 95 ХГ 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричіпом «Воосіех КК 33», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів належать ОСОБА_7 , відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки обґрунтовано визнане речовими доказами, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не було доведено необхідність накладення арешту, є безпідставним, оскільки прокурором надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому з метою збереження доказів у даному кримінальному провадженні, вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні прокурорамайно.
Що стосується заборони в тому числі і користування вищевказаним майном, то у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК Українитака заборона або обмеження може бути застосована лише уразі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Таких даних клопотання прокурора не містять, як і не обґрунтовано можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у разі незастосування такого заходу.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування та відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, без заборони користування вказаним майно.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000724 від 17 квітня 2021року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000724 від 17 квітня 2021року, - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене 16 квітня 2021 року під час огляду місця події, а саме: сідловий тягач «ВАБ 95 ХГ 430», реєстраційний номер НОМЕР_1 із спеціалізованим напівпричіпом «Воосіех КК 33», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно зі свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів належать ОСОБА_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , без заборони користування вказаним майном.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3052/2021
Єдиний унікальний номер 357/4156/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1