Справа № 635/2996/16-к
Провадження №1-кп/635/533/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_3
сторона захисту обвинувачений ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Поронайськ Сахалінської області Російської Федерації, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, не працевлаштований, має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений за вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова від 30 вересня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Київського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2005 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 23 квітня 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 2 дні; вироком Харківського районного суду Харківської області від 20 березня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 24 лютого 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 27 днів; вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 березня 2013 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 16 грудня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 5 днів; вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 03 січня 2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до арешту на 3 місяці, звільнений 15 травня 2017 року за відбуттям строку покарання; вироком Люботинського міського суду Харківської області від 06 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 05 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі; вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим за корисливі кримінальні правопорушення, після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

23 лютого 2016 року приблизно о 02:00 біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом розбиття водійського скла автомобіля ЗАЗ 11027 «Таврія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , таємно викрав з салону вказаного авто відеореєстратор Мystery MDR-700 в комплекті з зарядним пристроєм та кріпленням вартістю 1386,90 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Також, 23 лютого 2018 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, у приміщенні спільної кухні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрав газову плиту моделі «Брест 1457» біло-коричневого кольору, вартістю 1000,00 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому КП «ОЕК смт Буди» матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 27 червня 2018 року приблизно о 10:30 ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, в приміщенні магазину «Єва» за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрав чоловічий станок для гоління Gillette Fusion ProGlid, вартістю 280,00 гривень, дві упаковки по 4 картриджі чоловічих станків для гоління Gillette Fusion, вартістю 200,00 гривень за 2 картриджі. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 1280,00 гривень.

Також, 17 листопада 2018 року приблизно о 22:20 ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, в приміщенні супермаркету «Посад» за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Буди, вулиця Харківська, 5, таємно викрав банку ікри «Парсах» лосос. крас. ключ 140 г, ж/б, вартістю 299,00 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ТОВ «Посад» матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 30 березня 2019 року приблизно об 11:00 ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, попередньо переконавшись неуважністю продавця, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, в приміщенні ветеринарної аптеки за адресою: АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, таємно викрав поводок для тварин «Flexi classic xs13m made in Germany/Patented», вартістю 270,00 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 04 квітня 2019 року приблизно об 11:00 ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, попередньо переконавшись неуважністю продавця та, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, в приміщенні магазину ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , таємно викрав флеш-карту «Goodram» 16 gb micro SD original у кількості 2 одиниць, вартістю 124,00 гривні за одиницю, флеш-карту «Goodram» 16 gb original у кількості 2 одиниць, вартістю 109,00 гривень за одиницю, флеш-карту «Apacer» 16 gb original, вартістю 114,00 гривень. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 580,00 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, щодо обставин їх вчинення дав пояснення, як зазначено у вироку та підтвердив, що дійсно вночі 23 лютого 2016 року по АДРЕСА_5 таємно викрав з салону автомобіля ЗАЗ 11027 «Таврія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відеореєстратор з зарядним пристроєм та кріпленням; вдень 23 лютого 2018 року з кухні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , викрав газову плиту біло-коричневого кольору; вранці 27 червня 2018 року в магазині «Єва» у місті Мерефа таємно викрав чоловічий станок для гоління та дві упаковки по 4 картриджі чоловічих станків для гоління; також, в ранці 30 березня 2019 року в приміщенні ветеринарної аптеки міста Мерефа таємно викрав поводок для тварин; зранку 04 квітня 2019 року в магазині ТМ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » таємно викрав 5 флеш-карт; крім того, ввечері 17 листопада 2018 року в приміщенні супермаркету «Посад» за адресою: АДРЕСА_6 , таємно викрав банку червоної лососевої ікри; всім викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

З урахуванням такої позиції обвинуваченого, суд за згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, при цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною і роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, кваліфікує дії ОСОБА_4 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому, а по епізоду від 23 лютого 2016 року також і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, не працевлаштований, мешкає за зареєстрованим місцем проживання, де характеризується посередньо, з сусідами та в родині підтримує дружні стосунки, спиртними напоями не зловживає, раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, вчинив шість епізодів кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, при цьому виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 засуджено за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 березня 2013 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнено 16 грудня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 5 днів.

Крім того, вироком Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року змінено вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року та остаточно призначено ОСОБА_4 , покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Окрім цього, вироком Люботинського міського суду Харківської області від 06 листопада 2018 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 листопада 2020 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Люботинського міського суду Харківської області від 06 листопада 2018 року, з урахуванням вироку Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, у вигляді 3 місяців позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання рахувати з 30 травня 2019 року.

Вироком Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та з урахуванням вироку Люботинського міського суду Харківської області від 06 листопада 2018 року і вироку Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, урахуванням вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 04 липня 2019 року і вироку Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, відносно яких питання про застосування покарання визначено ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 24 листопада 2020 року, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, строк відбуття покарання рахується з 30 травня 2019 року.

З огляду на викладене, остаточне покарання має бути визначене ОСОБА_4 за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України та з урахуванням вироку Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 березня 2013 року, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України.

Стосовно вимог за цивільним позовом потерпілого ТОВ «РУШ» про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 1556,00 гривень спричиненої 25 квітня 2018 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, при цьому цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачення про вчинення 25 квітня 2018 року крадіжки майна ТОВ «РУШ» на суму 1556,00 гривень ОСОБА_4 не інкримінується, тому відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням і суд відмовляє в задоволенні заявлених вимог.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових товарознавчих експертиз № 2761 від 14 березня 2016 року в розмірі 123,00 гривень; № 5849 від 20 березня 2018 року в розмірі 286,00 гривень; №17894 від 31 липня 2018 року в розмірі 858,00 гривень; № 29166 від 28 грудня 2018 року в розмірі 715,00 гривень; № 7879 від 15 квітня 2019 року в розмірі 1570,00 гривень; № 10295 від 20 травня 2019 року в розмірі 314,00 гривень, що підтверджуються інформацією Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Київського районного суду міста Харкова від 03 грудня 2020 року більш суворим покаранням, що призначено за цим вироком, остаточно визначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю вироків та до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 12 березня 2013 року та остаточно визначити покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 травня 2019 року.

ТОВ «РУШ» в задоволенні вимог за цивільним позовом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз в загальному розмірі 3866 (три тисячі вісімсот шістдесят шість) гривень 00 копійок.

Речові докази:

DVD-R диск з ім`ям файлу VID_20181120_183809.mp4, об`ємом 685 МВ, тривалістю 07 хвилин 57 секунд, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, диск №МFP304VG16054209, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, диск №МFP331Т222228514, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

відеореєстратор Мystery MDR-700, зарядний пристрій та кріпленням до нього, які передані на зберігання ОСОБА_6 - повернути власнику ОСОБА_6 ;

чоловічий станок для гоління Gillette Fusion ProGlid, дві упаковки з картриджами для чоловічих станків для гоління Gillette Fusion, які передані на зберігання за розпискою матеріально-відповідальній особі магазину ТОВ «РУШ» «Єва» ОСОБА_9 - повернути власнику ТОВ «РУШ»;

газову плиту моделі «Брест 1457» з духовою шафою, біло-коричневого кольору, яка передана на зберігання за зберігальною розпискою представнику КП «ОЕК смт Буди» ОСОБА_10 - повернути власнику КП«ОЕК смт Буди»;

поводок для тварин «Flexi classic xs13m made in Germany/Patented», який переданий на зберігання за зберігальною розпискою ОСОБА_7 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

флеш-карту «Goodram» 16 gb micro SD original у кількості 2 одиниці, флеш-карту «Goodram» 16 gb original у кількості 2 одиниці, флеш-карту «Apacer» 16 gb original, які передані на зберігання до кімнати зберігання Харківського ВП ГУНП в Харківській області, назву якого змінено на відділ поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області - повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а обвинувачений, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1