Справа № 487/1448/21
Провадження № 1-кс/487/1647/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 05.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_5 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному 05.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, неможливо застосувати до підозрюваного інші, більш м`які запобіжні заходи, крім домашнього арешту. Відповідно до ст. 184 КПК України, встановлено наявність ряду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) - підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування (наприклад на тимчасово окупованих територіях). Окрім того, ОСОБА_4 , може використовувати здобутий ним досвід під час проходження служби у правоохоронних органах, оскільки ОСОБА_4 , наразі є працівником правоохоронного органу та може використовувати певні навички для переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин та чинити перешкоди досудовому розслідуванню іншим чином. Незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень ОСОБА_4 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами правоохоронних органів, органів державної влади, місцевими жителями, що дає змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, використовуючи свої зв`язки. Також, на даний час встановлюються інші особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у тому числі й працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим розголошення відомостей результатів досудового розслідування призведе до неповноти досудового розслідування, а також можливої втрати доказів стосовно вини останніх. Крім того, хоча органом досудового розслідування на даному етапі розслідування виконана певна кількість слідчих (розшукових) дій, завдяки яким вдалось зібрати достатні докази для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у той же час у кримінальному провадженні встановлюються інші службові та цивільні особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи постійно на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення у проваджені. Таким чином, жодний інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню вищевказаних ризиків. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Застава не може бути обрана, оскільки вказаний захід не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечував.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що Групою слідчих Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 05.03.2021 за ч. 2 ст. 307 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Миколаївської обласною прокуратурою.
Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КАЗАНКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№93)» № 5 о/с-21 від 05.01.2021, ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КАЗАНКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№93)» зі званням молодшого сержанта внутрішньої служби.
Зважаючи на обсяг владних повноважень, визначених Конституцією України, Кримінально-виконавчим кодексом України, Посадовою інструкцією молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки, затвердженою 19.02.2019 начальником ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КАЗАНКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№93)», ОСОБА_4 згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та частини 3 статті 18 Кримінального кодексу України є працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, обіймаючи в установі органу державної влади посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, яким особу наділено повноважним органом державної влади, повноважною службовою особою установи та законом.
Під час прийому на службу ОСОБА_4 попереджений під особистий підпис відповідними пам`ятками попередженнями про кримінальну відповідальність за вчинення службових злочинів, недопущення проявів корупції у відповідності до закону України «Про запобігання корупції». Надав підписку не допускати позаслужбових зав`язків із спецконтингентом, про дотримання заборони передачі засудженим спиртних напоїв, наркотичних речовин, медикаментів, зброї, ріжучих та колючих предметів при виконанні своїх службових обов`язків.
Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, у ОСОБА_4 всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, став на шлях злочинної діяльності та умисно вчив злочин у сфері обігу наркотичних засобів при наступних обставинах.
Так, не пізніше 05 березня 2021 року, напередодні чергової зміни за місцем несення служби, ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, діючи в інтересах третіх осіб та всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та зловживанню ними, реалізуючи виниклий у нього умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу, з метою його подальшого збуту, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно придбав у невстановленому у ході досудового розслідування місці, у невстановленої слідством особи не менше 27 пігулок наркотичного засобу «Метадон - 3Н», у яких загальна маса метадону складає 0,6808г, та зберігав при собі у своєму форменому одязі, а саме у лівій та правій зовнішніх кишенях штанів, з метою його подальшого збуту.
Продовжуючи реалізацію свого умислу, 05 березня 2021 року у період з 12 години 30 хвилин до 13 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно в інтересах третіх осіб, у порушення посадової інструкції, пам`яток-попереджень про кримінальну відповідальність за вчинення службових злочинів та підписки про недопущення позаслужбових зв`язків із спецконтингентом, про отримання заборони передачі засудженим спиртних напоїв, наркотичних речовин, медикаментів, зброї, ріжучих та колючих предметів, тощо, зберігаючи при собі у форменому одязі не менше 27 пігулок наркотичного засобу «Метадон - 3Н», у яких загальна маса метадону складає 0,6808г, незаконно перевіз їх з метою подальшого збуту на приватному транспорті до с. Новоданилівка, Казанківського району Миколаївської області, звідки, переніс до місця своєї роботи - ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КАЗАНКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№93)», що розташована по вул. Індустріальна, 4 у с. Новоданилівка, Казанківського району Миколаївської області, та 13 годині 30 хвилин пройшов зону внутрішнього контролю та незаконно проніс у своєму форменому одязі, а саме у лівій та правій зовнішніх кишенях штанів, не менше 27 пігулок наркотичного засобу «Метадон - 3Н», у яких загальна маса метадону складає 0,6808г, на охоронювану територію ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КАЗАНКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№93)», де у правій та лівій зовнішніх кишенях штанів форменого одягу зберігав з метою його подальшого збуту невставленим особам на території зазначеної установи до 14 години 00 хвилин 5 березня 2021 року, тобто, до виявлення та вилучення у ході проведення особистого огляду працівниками оперативного відділу виправної колонії, який мав місце у кабінеті начальника оперативного відділу (без номеру), на 1 поверсі ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «КАЗАНКІВСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№93)».
18.03.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 307 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 , це, зокрема, дані: протоколу огляду місця події від 05.03.2021; протоколів допиту свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколу огляду речей і документів від 16.03.2021; висновку експертизи від 11.03.2021 № СУ19/115-21/3236-НЗПРАП.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Згідно ч. 1 ст. 307 КК України передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.
Отже, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким, що дає підстави вважати, що підозрюваний з метою ухилення від кримінального покарання може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Крім того, на даний час встановлюються інші особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у тому числі й працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим розголошення відомостей результатів досудового розслідування призведе до неповноти досудового розслідування, а також можливої втрати доказів стосовно вини останніх. Хоча органом досудового розслідування на даному етапі розслідування виконана певна кількість слідчих (розшукових) дій, завдяки яким вдалось зібрати достатні докази для повідомлення про підозру ОСОБА_4 , у той же час у кримінальному провадженні встановлюються інші службові та цивільні особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного злочину, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи постійно на волі, може повідомити зазначених осіб про його переслідування правоохоронними органами, а вказані особи можуть знищити або сховати предмети злочинної діяльності, які мають доказове значення у проваджені, у зв`язку з чим наявний ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до восьми років позбавлення волі. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 не одружений, дітей не має, на утриманні у нього нікого не перебуває; має постійне місце мешкання за яким проживає з матір`ю, бабцею та сестрою. ОСОБА_4 працює на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки Державної установи «Казанківська виправна колонія (№93)», має звання молодшого сержанта внутрішньої служби. Раніше не судимий, повідомлень про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не має.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло в певний період доби, а саме: з 21:00 години до 07:00 години, в межах строку досудового слідства з урахуванням дати повідомлення про підозру (18.03.2021 року), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_4 на свободу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
При цьому згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 95, 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати строком до 18 травня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло, а саме: фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 21:00 години до 07:00 години.
Зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- заборонити спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні.
Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 що за невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду; а також може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід
Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала слідчого судді діє до 18.05.2021 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 23.03.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1