Справа № 577/2029/21
Провадження № 1-кс/577/656/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"06" травня 2021 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі клопотання старшого слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка, Калінінського району, Фрунзенської області, Киргизія, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2021 року старший слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з процесуальним прокурором, про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Клопотання обґрунтовується тим, що 04.05.2021 року близько 14.20 год. ОСОБА_6 , переслідуючи злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, прибув до господарства за місцем проживання престарілих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 . Шляхом вільного доступу через незачинені вхідні двері проник до житлового будинку.

Завчасно спланувавши злочині дії, ОСОБА_6 під виглядом уповноваженої особи, переконав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у необхідності вакцинації від COVID-19 та з метою приведення останніх у безпорадний стан, зробив обом ін`єкції невідомого снодійного препарату, після чого залишив будинок.

У подальшому ОСОБА_6 почекав деякий час, доки потерпілі під дією лікарського препарату заснуть, з метою реалізації задуманого повернувся до вказаного господарства та шляхом вільного доступу через незачинені двері знову проник до житлового будинку, де став обшукувати речі та меблі, але грошей та цінностей не знайшов. У цей час виявивши, що ОСОБА_7 прокинулась, наказав останній віддати наявні гроші, після чого з метою залякування та примушування наніс потерпілій три удари рукою в праву ділянку обличчя, а також пригрозив вбивством, тобто застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи.

Переконавшись, що грошей в будинку немає, ОСОБА_6 відкрито для ОСОБА_7 викрав два мобільні телефони марки «Самсунг GT-E 12021BISEK» та «Нокіа-1110і» з сім-картками оператора мобільного зв`язку «Київстар», загальною вартістю 500 грн., а також банківську картку АТ КБ «Приватбанку» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_6 залишаючи місце злочину, з метою приховування слідів, у сінях підпалив стос газет, внаслідок чого в будинку розгорілася пожежа, що загрожувала життю та здоров`ю потерпілих.

Проте, ОСОБА_7 вчасно покликала на допомогу сусідів, які й загасили полум`я.

Невдовзі ОСОБА_6 разом з викраденими речами був затриманий працівниками поліції Конотопського РВП ГУНП в Сумській області в с. Лобківка Конотопського району.

Відомості про дане кримінальне правопорушення 04.05.2021 року внесено до ЄРДР за №0000325 за ознаками ст. 187 ч.3 КК України.

04.05.2021 року о 17 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а наступного дня повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Під час допиту в якості підозрюваного та слідчого експерименту ОСОБА_6 підтвердив факт проникнення до житла подружжя ОСОБА_9 та заволодіння майном останніх, а також підпалу будинку, водночас заперечив нанесення ударів по обличчю ОСОБА_7 та висловлювання на її адресу погроз вбивством.

Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на підставі яких були встановлені фактичні обставини вчинення злочину та викладена суть підозри, протоколом огляду місця події, згідно якого у сінях житлового будинку за місцем проживання потерпілих виявлено сліди горіння, протоколом особистого обшуку ОСОБА_6 , під час якого у останнього вилучено майно потерпілих, запальничка, ін`єкційні голки, 2 флакони з медичними препаратами «Септил+» і «Седацил» та флакон з рідиною з наліпкою, що містить напис «COVID-19 вакцина», а також іншими доказами в їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

На підтвердження вказаних ризиків наводять такі обставини.

ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за вчинення якого загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Дане кримінальне правопорушення було поєднаний із погрозою застосування фізичного насильства до престарілих потерпілих, а також спробою приховати сліди злочину шляхом підпалу житла, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_6 , а усвідомлення підозрюваним невідворотності покарання за вчинення інкримінованого злочину дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності, що перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінального покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, ОСОБА_6 ніде не працює, схильний до скоєння правопорушень, зокрема раніше чотири рази засуджувався за скоєння злочинів, в тому числі тяжкого насильницького, а саме: 1) 15.02.1993 Славутичським міським судом Київської області за ст. 140 ч.2 КК України (в редакції Закону України 1960 року) до 1 року позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 14.10.1994 Дніпровським районним судом м. Києва за ст. 101 ч.3 КК України (в редакції Закону України 1960 року) до 9 років позбавлення волі; 3) 17.01.2012 Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 309 ч. 1, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік; 4) 03.06.2013 Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 263 ч. 1, 309 ч.2, 69, 70 ч.1 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 01.09.2014 звільнений по відбуттю покарання, проте протягом року після погашення всіх судимостей, вчинив умисний тяжкий злочин.

Крім того, підозрюваний з 2015 року перебуває на обліку у лікаря психіатра, періодично вживає наркотичні засоби, що свідчить про можливість перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор та слідчий, кожен окремо, підтримали клопотання фактично пославшись на обставини викладені вище.

ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_4 , кожен окремо, не спростовуючи обґрунтованість підозри, просять застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту посилаючись на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, а також, що останній має статус потерпілого від наслідків ЧАЕС, співпрацює зі слідством і немає наміру переховуватись від правоохоронного органу чи перешкоджати іншим чином розслідуванню інкримінованого злочину.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали клопотання і дослідивши представлені докази суд приходить до переконання, що клопотання є законним і обгрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Задовольняючи клопотання суд виходить з того, що під час розгляду доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, а також - ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний висновок зроблений з огляду на таке.

ОСОБА_6 інкримінується скоєння особливо тяжкого злочину, за який загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, вчиненого зухвалим способом, а саме, під приводом необхідності вакцінації, застосування до осіб похілого віку ін`єкцій снодійного та спробу шляхом підпалу житла потерпілих знищити сліди кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 перебуває на консультативному психіатричному обліку у лікаря психіатра та на обліку лікаря нарколога з діагнозом «епізодичне вживання канобіоідів».

За таких обставин слід дійти висновку, що знаходячись на свободі підозрюваний може не тільки перешкоджати кримінальному провадженню, а й становити небезпеку для суспільства.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Зокрема судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд бере до уваги мету застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка передбачає досягнення дієвості провадження (ст.131 КПК), з огляду на необхідність попередження ризику переховування ОСОБА_6 від суду, під тиском тягаря можливого відбування покарання.

На переконання суду прокурор довів, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, запобігання спробам, зазначених у пунктах 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та спокій громадян.

З огляду на викладене доводи сторони захисту на необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, за відсутності належних та допустимих доказів на їх підтвердження (медичних висновків, довідок, посвідчення тощо), не заслуговують на увагу суду.

Враховуючи, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину із погрозою застосування насильства, слід погодитись з пропозицією прокурора не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки така вимога ґрунтується на положеннях п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись: ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 години 30 червня 2021 року без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1