ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1691/21 Справа № 200/4676/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0002555 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 червня 2021 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить поновити пропущений строк на оскарження ухвали суду від 26.04.2021 року, оскільки розгляд провадження відбувався за його відсутності, а з вказаною ухвалою він ознайомився лише 05.05.2021 року, також просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки розгляд клопотання про продовження йому строків тримання під вартою було проведено без його участі.
Зазначає, що прокурором було порушено вимоги, передбачені ч.1 ст.199, ч.2 ст.184 КПК України, оскільки вказане клопотання не було подано за 5 днів до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою, також копія цього клопотання йому не була вручена.
Стверджує, що в клопотанні прокурора не наведено обставин, які дають підстави продовжувати йому строк тримання під вартою, окрім того не вказано підстави, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, звертає увагу на те, що він з 06.10.2018 року перебуває під вартою.
Вказує на те, що прокурор в клопотанні не зазначив жодного доказу на підтвердження вказаних ним ризиків, а суд не дав цьому жодної оцінки.
Посилається на відсутність обгрунтованої підозри, а також на те, що тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачують особу, не може слугувати самостійною підставою для її тримання під вартою.
Окрім того, просить врахувати те, що він хворіє на COVID-19.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року ОСОБА_9 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 червня 2021 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з спричиненням смерті іншій особі, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому, усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, він може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки свідки сторони обвинувачення ще не допитані судом.
Також судом враховано стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до наданих матеріалів, обвинувачений ОСОБА_9 не був присутнім у суді першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, та зазначає, що з ухвалою від 26.04.2021 року він ознайомився лише 05.05.2021 року, що не спростовано матеріалами провадження, при цьому апеляційна скарга була подана 11.05.2021 року, що підтверджується конвертом (а.п. 44), тобто протягом 5-денного строку з дня отримання копії ухвали, оскільки останній день строку на подачу апеляційної скарги припадає на 10.05.2021 року, який був вихідним, а тому останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, у зв`язку із викладеним строк апеляційного оскарження не є пропущеним.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження на розгляді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0002555 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 08.10.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 26.04.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Відповідно до вимог ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції не дотримався.
З матеріалів провадження вбачається, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 26.04.2021 року розглядалося за відсутності обвинуваченого, при цьому суд в своєму рішенні послався на те, що обвинувачений ОСОБА_9 до суду не доставлений, оскільки відповідно до довідки чергового фельдшера Державної установи «Дніпропетровська установа виконання покарань (№4)», ОСОБА_9 не виданий у судове засідання, у зв`язку з захворюванням COVID-19, а також на те, що заяв про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції від обвинуваченого не надходило.
Окрім того, суд, в якості можливості розгляду клопотання прокурора за відсутності обвинуваченого, послався на п.20-5 Перехідних положень до КПК України.
Разом з тим, відповідно до абз. 7 п.20-5 Перехідних положень до КПК України розгляд питань, віднесених до повноважень слідчого судді, суду (крім розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) за його рішенням, прийнятим з власної ініціативи або за клопотанням сторони кримінального провадження, може бути проведено у режимі відеоконференції, про що повідомляються сторони кримінального провадження у порядку, визначеному статтею 135 цього Кодексу. Слідчий суддя, суд не має права прийняти рішення про проведення судового засідання щодо розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою у режимі відеоконференції, в якому поза межами приміщення суду перебуває підозрюваний (обвинувачений), якщо він проти цього заперечує.
З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції відповідно до п.20-5 Перехідних положень до КПК України не повідомив обвинуваченого про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, при цьому відсутність його заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не вказує на те, що суд позбавлений був можливості призначити такий розгляд та з`ясувати думку обвинуваченого щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
При цьому, колегія суддів не має можливості перевірити, чи мав суд першої інстанції можливість відкласти розгляд провадження на іншу дату за вказаних вище обставин, оскільки відсутні відомості щодо закінчення строку дії попередньої ухвали, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , у зв`язку з відсутністю в наданих матеріалах провадження такої ухвали, та щодо строку, протягом якого обвинувачений хворів.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого.
Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є частково обґрунтованими.
Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним.
Відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризику переховування.
Показання відповідно до ст.95 КПК України суду надаються безпосередньо, а тому з огляду на значну кількість свідків, відповідно до обвинувального акта, які як зазначає суд першої інстанції, є знайомими обвинуваченого, колегія суддів погоджується із встановленим ризиком можливого впливу на свідків, які ще не допитані.
Разом з тим, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає таким, що не доведений прокурором, оскільки клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 не містить фактів, які підтверджують наявність цього ризику.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора та встановлені судом апеляційної інстанції.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що спричинило смерть потерпілого, а тому, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Посилання обвинуваченого на те, що клопотання прокурора, в порушення вимог ч.1 ст.199, ч.2 ст.184 КПК України, не було подано за 5 днів до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою, також копія цього клопотання йому не була вручена, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Відповідно до журналу судового засідання сторона захисту не просила час на ознайомлення з матеріалами клопотання.
Твердження обвинуваченого про те, що в клопотанні прокурора не вказано підстав, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є безпідставним, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України.
Доводи обвинуваченого про те, що він хворіє на COVID-19, не є підставами для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки надана довідка щодо захворювання не містить часу, коли саме вказані обставини мали місце.
Посилання обвинуваченого на відсутність обгрунтованої підозри не може бути взято до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Також посилання обвинуваченого щодо знаходження під вартою з 06.10.2018 року колегія суддів вважає таким, що не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, оскільки відповідно до наданих матеріалів судом допитані потерпілі, досліджені письмові докази, переглянуті відеоматеріали, суд перейшов до допиту свідків, щодо яких є ризик можливого впливу, а також наявний ризик переховування від суду.
Відомості щодо необгрунтованого тривалого розгляду справи суду апеляційної інстанції, яким відповідно до ч.2 ст.422-1 КПК України витребувані передбачені матеріали, не надані.
Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно задовольнити частково, ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.06.2021 року включно.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року - задовольнити частково.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.06.2021 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4