Дата документу 09.06.2021 Справа № 317/431/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/431/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/955/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 9 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

10.02.2021 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України.

Суд першої інстанції, вказавши, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення, а його заява є передчасною і необґрунтованою, прийшов до висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.

Просить ухвалу суду змінити, задовольнивши клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у суду першої інстанції були підстави для застосування до ОСОБА_7 положення cт. 81 КК України, оскільки засуджений досяг певного рівня зрілості, докорінно змінив свої погляди на життя, під час відбування покарання офіційно одружився і створив сім`ю; має неповнолітню доньку, про яку піклується; підтримує ввічливі стосунки з адміністрацією і засудженими; має охайний зовнішній вигляд; приймає участь в благоустрої території; має будівельну професію; за потребами колонії регулярно здійснює ремонтні роботи, що фактично заміняє працю (в колонії відсутня робота відповідної кваліфікації для ОСОБА_7 , але він фактично постійно працює на потреби колонії, виконуючи ремонтні та інші роботи); може чітко аргументувати свою життєву позицію щодо повного виправлення.

Вважає, що ОСОБА_7 повністю готовий до законослухняного життя на волі, виправився і втратив суспільну небезпеку.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, пославшись на виконання засудженим робіт з благоустрою та перше притягнення засудженого до кримінальної відповідальності, просив задовольнити апеляційну скаргу.
Засуджений у судовому засіданні вказав про те, що має шанс на застосування до нього ст. 81 КК України.
Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою, вказав про не доведення засудженим свого виправлення, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_7 засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 за час перебування в державних установах утримання характеризується наступним чином.

Заохочень засуджений не має (а.с. 9).

При цьому, ОСОБА_7 за час відбування покарання тричі допустив порушення режиму тримання, а саме за порушення локалізації, невиконання законних вимог та не з`явився до дисциплінарної комісії, за що має не зняті та не погашені стягнення(а.с. 9).

Наведене з негативного боку характеризує ОСОБА_7 та не дозволяє зробити висновок щодо сумлінності та бездоганної поведінки останнього за час відбутого покарання.

Перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку.

Натомість, вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

За час відбування покарання, починаючи з жовтня 2019 року, засуджений згідно довідки в установі виконання покарань не працював жодного дня (а.с. 11).

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого.

Твердження захисника про відсутність роботи в установі об`єктивно не підтверджено, а тому не приймаються судовою колегією до уваги.

Залучення ОСОБА_7 до робіт з благоустрою установи поряд із визначеними правовими підставами для застосування умовно-дострокового звільнення, з огляду на положення ст. 81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу, є недостатнім, що спростовує доводи засудженого в даній частині.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Також, з матеріалів клопотання за вироком суду у засудженого ОСОБА_7 є майнові зобов`язання, що становить 40882,81 гривень

Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою для невиконання судового рішення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, не працевлаштованість ОСОБА_7 , відсутність заохочень, наявність неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, комісією було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_7 заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 81, 82 КК України, ст. 101 КВК України (а.с. 8 зворотна сторінка).

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_7 , його стабільно позитивну поведінку.

Наявність позитивних відомостей зокрема щодо соціальних зв`язків засудженого, ставленням до вчиненого злочину, про що зазначалось захисником в апеляційній скарзі, у сукупності з неодноразовим допущенням засудженим порушень режиму відбування покарання не може свідчити про те, що ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Аргументи засудженого щодо упередженого ставлення адміністрації установи до засудженого, об`єктивно нічим не підтверджено, а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

Твердження сторони захисту про те, що засуджений підтримує ввічливі стосунки з адміністрацією і засудженими; має охайний зовнішній вигляд; приймає участь в благоустрої території; має будівельну професію; за потребами колонії регулярно здійснює ремонтні роботи, як підстави для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України, поряд із визначеними правовими підставами для застосування умовно-дострокового звільнення, судова колегія знаходить необґрунтованими з огляду на положення ст. 81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу.

На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 7 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4