Справа № 755/4709/21
№1-кп/755/916/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976 від 11.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовнине Чорнобаївського р-ну Черкаської обл., українця, громадянина України, працюючого неофіційно майстром на будівництві, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , за попередньою змовою з групою осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, на початку жовтня 2018 року, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, у невстановлений час, за невстановлених обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені окреме провадження, незаконно придбали у великих розмірах наркотичний засіб -метадон, який почали зберігати за місцем проживання, у квартирі АДРЕСА_2 . У подальшому, 06 жовтня 2018 року, у період часу з 03 години 45 хвилин до 04 години 04 хвилини, у ході проведення огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_3 , у квартирі АДРЕСА_2 , працівниками поліції виявлено та вилучено наркотичний засіб метадон, масою 18,848 г., що становить великі розміри, який ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Відповідно до висновків експерта № 11-2/6117 від 07.12.2018 року, № 11-2/6100/1 від 07.11.2018 року, № 11-2/6147 від 28.11.2018 року, № 11-2/5888 від 12.12.2018 року та № 11-2/5725 від 28.11.2018 року: 1. Надані на дослідження кристалоподібні речовини білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено та сильнодіючий лікарський засіб. 2. Надані на дослідження кристалоподібні речовини білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон) та сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол).

Метадон (фенадон), згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». «Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці II», є наркотичним засобом.

Відповідно до наказу МОЗ України №188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону у великих розмірах, настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу, зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: від 1,6 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 06 жовтня 2018 року, за його, на той час, місцем проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було вилучено наркотичний засіб метадон, який він зберігав для власного вживання без мети збуту. Даний наркотичний засіб він придбав на початку жовтня через мережу Інтернет разом зі своїми знайомими для власного вживання. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, розуміє, що його дії були незаконними, прохав суворо його не карати та не позбавляти волі, оскільки зробив для себе висновки, тривалий час наркотичні засоби не вживає, до кримінальної відповідальності притягується вперше, нічого протиправного більше не вчиняв.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновків експерта № 11-2/6100/1 від 07.11.2018 року, № 11-2/6147 від 28.11.2018 року, № 11-2/5888 від 12.12.2018 року, 11-2/5725 від 28.11.2018 року, № 11-2/6117 від 07.12.2018 року, № 11-2/5723 від 26.11.2018 року, № 11-2/5724 від 21.11.2018 року, № 11-2/5803 від 05.12.2018 року, № 8-1/2536 від 01.11.2018 року, № 8-1/2732 від 03.12.2018 року; квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав повністю, раніше не судимий), наявності пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у даному кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз: № 11-2/6147 від 28.11.2018 року в розмірі 3146 гривень 00 копійок; № 11-2/6117 від 07.12.2018 року в розмірі 3146 гривень 00 копійок; № 11-2/5888 від 13.12.2018 року в розмірі 5148 гривень 00 копійок; № 11-2/5723 від 26.11.2018 року в розмірі 2288 гривень 00 копійок; № 11-2/5724 від 21.11.2018 року в розмірі 2288 гривень 00 копійок; № 11-2/5803 від 05.12.2018 року в розмірі 2860 гривень 00 копійок; № 8-1/2536 від 01.11.2018 року в розмірі 1430 гривень 00 копійок; № 8-/2732 від 03.12.2018 року в розмірі 1573 гривень 00 копійок; № 11-2/5725 від 28.11.2018 року в розмірі 1144 гривень 00 копійок; № 11-2/6100/1 від 07.11.2018 року в розмірі 1144 гривень 00 копійок, а всього на загальну суму в розмірі 24167 гривень 00 копійок.

Речові докази у даному кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: