Справа № 308/1588/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селеща міського типу Вузлове, Берегівського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, неодруженого, з базовою середньою освітою, судимого 02 листопада 2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на (1) один рік з покладеними на нього обов`язками, передбачені ч.1, п.1,2 ст. 76 КК України; 12.02.2021 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло подання начальника Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Подання мотивоване тим, що 20.12.2018 року на адресу уповноваженого органу з питань пробації з Ужгородського міськрайонного суду надійшли розпорядження № 308/8244/18 від 17.12.2018 року та копія вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 року (вирок набрав законної сили 04.12.2018 року) відносно громадянина ОСОБА_4 , яким останній засуджений за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладеними на нього обов`язками відповідно до ст. 76 ч.І п.1,2 КК України.

21.08.2020 року Ужгородським МРВ до Ужгородського міськрайонного суду було скеровано подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2018 року. 19.02.2021 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду в поданні було відмовлено, так як ОСОБА_4 скоїв новий злочин під час іспитового строку.

26.03.2021 року до Ужгородського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області надійшли розпорядження №308/1588/21 від 18.03.2021 року та копія вирокуУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2021 року (вирок набрав законної сили 16.03.2021 року), відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , засудженого за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Однак, у вироку Ужгородського міськрайонного суду від 12.02.2021 року не враховано відповідно до ст. 71 КК України чи ст. 70 ч. 4 КК України покарання за попереднім вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 року.

У зв`язку з наведеним начальник Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду із поданням про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 .

Начальник Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд подання у його відсутності, вказав, що орган пробації підтримує заявлене клопотання.

Засуджений ОСОБА_4 подав аналогічне клопотання про розгляд подання у його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд подання у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на (1) один рік з покладеними на нього обов`язками, передбачені ч.1, п.1,2 ст. 76 КК України.

Згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді 150 (сто п`ятдесяти) годин громадських робіт.

При цьому, на час постановлення вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року відомості щодо засудження ОСОБА_4 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2018 року були у матеріалах справи відсутні.

В наданій стороною обвинувачення вимозі УІЗ ГУНП в Закарпатській області від 12.01.2021 року зазначено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2018 року (вирок набрав законної сили 04.12.2018 року) за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладеними на нього обов`язками відповідно до ст. 76 ч.1 п.1,2 КК України.

Виконання вироку про звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути здійснено тільки за умови вступу вироку в законну силу; 04.12.2018 вирок набрав законної сили, отже іспитовий строк, призначений ОСОБА_4 за вироком суду від 02.11.2018 року закінчився 04.12.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. В свою чергу згідно ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Відомості про задоволення або відмову в задоволенні подання органу пробації про звільнення ОСОБА_4 від покарання з випробуванням, після закінчення іспитового строку, в матеріалах кримінального провадження були відсутні.

В обвинувальному акті від 08.01.2021 відомості про судимість ОСОБА_4 /в тому числі непогашену/ відсутні /а.с.83/, в протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 18.01.2021 зазначено, що судимість ОСОБА_4 погашена /а.с.78/.

З подання начальника Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 , зареєстрованого 30.03.2021 судом, суду стало відомо, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 19.02.2021, тобто постановленою після вироку суду від 12.02.2021, відмовлено у задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_4 від покарання, призначеного йому за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02.11.2018.

Відповідно до абзацу 7 пункту 25 постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до абзацу 7 пункту 26 постанови ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. Абзац сьомий пункту 26 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 8 (v0008700-09) від 12.06.2009.

Відповідно до абзацу 4 пункту 10 вказаної Постанови встановлено, що частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Абзац четвертий пункту 10 в редакції Постанови Верховного Суду N 8 (v0008700-09 ) від 12.06.2009.

Абзацом 1 пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» встановлено, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 411 КПК України, питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Оскільки судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2018 року ОСОБА_4 був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, а після постановлення вказаного вироку був засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року ОСОБА_4 до покарання у вигляді громадських робіт, тому суд вирішуючи питання про застосування покарання за наявності кількох вироків має призначати покарання без застосування повторного звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого для реального відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

З огляду на принципи обов`язковості судового рішення та недопустимості погіршення статусу засудженого на стадії виконання вироків Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2018 року та Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року складання визначених ними покарань є неможливим, оскільки це призведе до порушення прав засудженого ОСОБА_4 , що є неприпустимим, тому суд приходить до висновку, що у задоволенні подання начальника Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 слід відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч. 1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Керуючись п. 11 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Ужгородського МРВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_6 про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1