Справа № 489/2242/21
Номер провадження 1-кс/489/802/21
УХВАЛА
Іменем України
11 червня 2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , представників власника та володільця майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження № 0000422 від 14.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, погоджене прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 , про арешт майна

встановив
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 07.06.2021 в ході проведення обшуку на території ТОВ "Сакура КО" за адресою: м. Кропивницький, вул. Глинки, 3, а саме: автомобіль Hyundai I30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2010 року випуску ( з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , страховим полісом № АР/8874643, ключами на авто); відеореєстратор ALHUA Digital Video Recorder DHI-HCVR5216AN-S3, S/N:2G05724PAEWXP14; відеореєстратор ALHUA DH-XVR5116HS, S/N:4L06309PBQF16F9.

Слідчий клопотання підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що вилучений автомобіль було зафіксовано камерами відеоспостереження в місці де висадили потерпілого після вчинення кримінального правопорушення. Потерпілий ОСОБА_8 назвав цифри номера автомобіля, однак сплутав порядок їх розміщення. Також, ОСОБА_9 , якого опізнав потерпілий вказував, що приїздив до Миколаєва на автомобілі Хьюндай сірого кольору.

Представник ПрАТ "АТП - 13555" заперечував проти задоволення клопотання, вказавши на те, що вилучене майно не було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук.

Представник ПрАТ "К-автотранс" заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що відеореєстратори перебувають у них в оренді та не могли бути вилучені оскільки відносяться до електронних інформаційних систем.

Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчим суддею встановлено такі обставини.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 14.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в т. ч. з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою збереження як речових доказів та як знаряддя вчинення злочину.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а такими заходами в тому числі є арешт майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Потерпілий ОСОБА_10 в показах вказував, що після примушування його до виконання цивільно-правових зобов`язань, що супроводжувалось нанесенням ударів та погрозами, його вивели з приміщення, посадили до автомобіля сірого кольору з номерами нібито 4864 та відвезли в місто, де висадили біля стоматологічної лікарні.

Працівник ТОВ "Сакура КО" ОСОБА_9 , якого опізнав потерпілий ОСОБА_8 , підтвердив перебування в той день на території підприємства де відбувались вищевказані події та вказав, що поїхав звідти на автомобілі Хьюндай сірого кольору.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію власником автомобіля Хьюндай сірого кольору д.р.н. НОМЕР_1 є ПрАТ "АТП 13555".

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки в автомобілі могли залишитися сліди, які можуть бути доказом у справі, а відеореєстратори фіксували переміщення транспорту та осіб у день вчинення кримінального правопорушення або на передодні, тому на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних слідчий суддя вважає, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку відеореєстратори не можна віднести до електронних інформаційних систем.

Щодо не зазначення в ухвалі про автомобіль та відеореєстратори, слідчий суддя виходячи з ч. 7 ст. 236 КПК України, вважає їх тимчасово вилученими майном, що має істотне значення для кримінального провадження, тому підлягає арешту.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив
Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 07.06.2021 в ході проведення обшуку на території ТОВ "Сакура КО" за адресою: м. Кропивницький, вул. Глинки, 3, з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування, а саме:

- автомобіль Hyundai I30, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , 2010 року випуску (з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , страховим полісом № АР/8874643, ключами на авто);

- відеореєстратор ALHUA Digital Video Recorder DHI-HCVR5216AN-S3, S/N:2G05724PAEWXP14;

- відеореєстратор ALHUA DH-XVR5116HS, S/N:4L06309PBQF16F9.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1