УХВАЛА
15 липня2021 року

м. Київ
справа № 243/1334/20
провадження № 51-3468ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 02 червня 2021 року стосовно нього,
встановив:
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пунктом 12 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Вказаним вироком засуджено також ОСОБА_5 , судові рішення стосовно якого не оскаржуються у поданій касаційній скарзі.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02 червня 2021 року вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись із судовими рішеннями, постановленими стосовно нього, порушує питання про їх перегляд.
Перевіривши касаційну скаргу на дотримання вимог кримінального процесуального закону, Суд дійшов висновку, що її слід залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків з наступних міркувань.
Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлені вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції, вимоги особи до суду та їх обґрунтування, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень.
Як убачається із касаційної скарги засудженого, її адресовано Верховному Суду України, однак, відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Відповідно до частини 1 статті 438 КПКпідставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (стаття 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (стаття 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (стаття 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести зрозумілі аргументи в обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід враховувати, що відповідно до статті 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений у своїй скарзі не наводить обґрунтування своїх вимог, із зазначенням того, у чому саме, на його думку, полягає незаконність судових рішень, з огляду на положення статей 412-414 КПК. Не містить скарга і посилань на те, які саме порушення закону, були допущені судами першої та/або апеляційної інстанцій під час розгляду кримінально провадження в судах.
Натомість доводи, в яких засуджений не погоджується із установленими місцевим судом фактичними обставинами вчиненого злочину, не є підставою для здійснення провадження судом касаційний інстанції, який є судом права, а не факту.
Окрім того, скарга ОСОБА_4 містить суперечності, оскільки засуджений одночасно зазначає, що злочин не вчиняв, при цьому у подальшому за змістом скарги вказує на суворість призначеного йому покарання, при цьому жодне із тверджень не обґрунтовує.
Також вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, про одночасну зміну та скасування судових рішень не відповідають змісту статті 436 КПК, якою встановлено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Вищенаведені недоліки касаційної скарги перешкоджають Суду вирішити питання про відкриття провадження.

Звертаємо увагу засудженого на те, що у відповідності до пункту 7 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі мають право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України, у тому числі, для складення документів процесуального характеру.
Керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 02 червня 2021 року стосовно нього без руху і встановити йому п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3