17.06.2021 Справа № 756/8674/21
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8674/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2021 суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000314,
в с т а н о в и в:
14.06.2021 до провадження судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшла вказана заява в порядку, передбаченому статтями 75, 80, 81 КПК України.
Заявлений відвід мотивований тим, що слідчим суддею ОСОБА_6 проігноровано поважність причин неприбуття ОСОБА_3 на виклик до суду відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України, оскільки останнім до суду було скеровано клопотання про відкладення судового розгляду, до якого було долучено фотокопію медичної картки стаціонарного хворого, в результаті чого, на думку ОСОБА_3 , слідчим суддею допущено порушення вимог ч. 2 ст. 139, частин 1, 2 ст. 140, 141 та ч. 3 ст. 187 КПК України при прийнятті рішення про надання дозволу на затримання з метою приводу. Крім того, заявник як на підставу відводу посилається на наявність у нього сумнівів щодо призначення судді ОСОБА_4 на посаду судді у законний спосіб, оскільки заявник до цього часу не отримав відповідь на запит про отримання копії присяги судді, а також з підстав ініційовання ОСОБА_3 звернення із заявою про кримінальне правопорушення до «Генеральної прокуратури України» та направлення ним дисциплінарної скарги до Вищої ради правосуддя щодо дій судді ОСОБА_4 , а тому вважає, що вищевикладене у своїй сукупності дає підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_4 .
Учасники розгляду до судового засідання не з`явилися, про розгляд провадження повідомлені належним чином.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.
Вивчивши заявлений відвід слідчому судді, дослідивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя безумовно підлягає відводу, визначений статтями 75, 76 КПК України, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Розглядаючи дану заяву про відвід, суд бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Вирішуючи питання про відвід слідчого судді, суд враховує положення КПК України та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).
Згідно з практикою ЄСПЛ, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у рішеннях по справах «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989, «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009 зазначається, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Так, ЄСПЛ у рішенні по справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.12.2009).
Зазначена позиція ЄСПЛ підтримана Верховним Судом України в ухвалі від 01.03.2012 у справі №5-15п12.
Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що зазначені заявником підстави для відводу, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб відповідно до положень КПК України в частині надання на обгрунтування своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 75 КПК України, а особиста безсторонність слідчого судді презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.
Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості слідчого судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення ним об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу слідчого судді відсутні.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вичерпний перелік підстав для заявлення відводу судді, вивчивши матеріали заяви, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від здійснення судового провадження №756/8674/21 є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1