№1-кп/243/507/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000064 від 06 лютого 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, українця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В кінці грудня 2020 року, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 з дозволу власника ОСОБА_6 знаходився у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де у кухонній кімнаті на стіні побачив газовий проточний водонагрівач DION JSD 06.
В цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме газового проточного водонагрівача DION JSD 06, який належить власнику будинку ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в зазначений час знаходячись у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, скориставшись тим, що власника не було вдома, таємно викрав з вказаного будинку газовий проточний водонагрівач DION JSD 06., вартістю 1538 гривень 53 копійки, який належить ОСОБА_6 , після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1538 гривень 53 копійки.
Потерпілий ОСОБА_6 повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду вказаного кримінального провадження в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив вказане кримінальне провадження розглянути за його відсутністю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 , свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.185 КК України визнав в повному обсязі, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, додатково вказав, що наприкінці грудня 2020 року він з дозволу власника ОСОБА_6 мешкав в будинку за адресою АДРЕСА_3 , де у кухонній кімнаті на стіні побачив газовий проточний водонагрівач DION JSD 06 та скоїв крадіжку вказаного водонагрівача. Готовий відшкодувати потерпілому завдану майнову шкоду.
Просить суворо не карати, та призначити покарання без позбавлення волі.
Винуватість обвинуваченого у скоєні вказаного кримінального правопорушення крім вказаного, підтверджується доказами, долученими до матеріалів кримінального провадження, які досліджені в судовому засіданні.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 провини та обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення, скоєння обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними доказами, а саме:

- згідно із витягом з ЄРДР за № 0000064 від 06.02.2021 року внесені відомості про вчинення злочину за кваліфікацією ч.1 ст. 185 КК України;

- згідно із заявою ОСОБА_6 , останній звернувся до відділу поліції із заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності малознайомого йому ОСОБА_4 , який таємно викрав газовий проточний водонагрівач DION JSD 06;

- згідно із протоколом огляду місця події від 05 лютого 2021 року з фототаблицею вбачається, що при огляді домобудівлі АДРЕСА_3 , в кухонній кімнаті де повинен бути газовий проточний водонагрівач DION JSD 06, він відсутній.
- згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання та довідки до протоколу (фотознімками) від 12 лютого 2021 року, в присутності понятих та свідка ОСОБА_7 , який впізнав особу, яка запропонувала придбати газовий водонагрівач, вказав, що ця особа є ОСОБА_4 ;

- згідно із протоколом проведення слідчого експерименту від 19 лютого 2021 року та фото таблиці до нього, за участю потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_4 та двох понятих, ОСОБА_4 пояснив, що в кінці грудня 2020 року, він знаходився у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_3 . Вказав на місце, де знаходився газовий проточний водонагрівач DION JSD 06, який в денний час доби, перебуваючи в даному приміщенні побачив водонагрівач, та демонтуючи, виніс з приміщення будинку. Після чого ОСОБА_4 у присутності понятих вказав направлення, де сам реалізував викрадене майно.
- згідно висновку експерта №341 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, складеної 13 лютого 2021 року судовим експертом ОСОБА_9 , встановлено залишкова вартість майна, а саме газового проточного водонагрівача DION JSD 06 на 26.12.2020 року яка складає 1538,53 гривень.
Суд приймає до уваги показання обвинуваченого, оскільки вони підтверджуються та узгоджуються із зібраними по справі письмовими доказами

Суд приймає до уваги зібрані по справі документи, як належні та допустимі докази, оскільки вони зібрані в рамках кримінального провадження та витребувані відповідно до вимог ст. 93 КПК України.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вказані докази перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою, тобто подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого повністю доведена.

Таким чином вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засуджених так і іншими особами.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку в КЛПЗ «Обласна психоневрологічна лікарня м. Слов`янська» не перебуває, та перебуває на обліку в КЛПЗ «Міський наркологічний диспансер м. Краматорська у м. Слов`янську», розмір спричиненої матеріальної шкоди, потерпілий не наполягає на застосуванні до ОСОБА_4 суворого покарання.

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ту обставину, що останній щиро покаявся. Про щиросердечне каяття обвинуваченого свідчить визнання ним своєї вини та критичне ставлення до скоєного як під час досудового слідства так і під час розгляду справи в суді.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення він був не судимою особою, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Суд не вважає за доцільне призначати обвинуваченому покарання у виді штрафу, оскільки він постійного джерела доходу не має, офіційно не працевлаштований. Також суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому не вважає за доцільне призначення йому покарання у виді арешту, або обмеженням волі на певний строк.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким до санкції ч.1 ст.185 КК України були внесені зміни та, зокрема, збільшено розміри покарання у виді штрафу, однак санкція вказаної статті у вигляді громадських робіт змін не зазнала.

Судом встановлено, що 17 лютого 2021 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України і йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 було звільнено від призначеного покарання з випробуванням, на 1 рік іспитового строку.

Таким чином, приймаючи до уваги, що інкриміноване за даним вироком кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив в кінці грудня 2020 року, тобто до постановлення вказаного вище вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької від 17.02.2021 року, то суд приходить до висновку про необхідність застосування, під час визначення остаточного покарання ОСОБА_4 за дійсним вироком, правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Крім того суд зазначає, що об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17; провадження № 51-2631 кмо19) зазначала, що норми, передбачені статтями 70, 72, 75-78 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів у випадку, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або засуджується до покарання, від відбування якого звільняється з іспитовим строком.

Об`єднана палата вважає такою, що відповідає положенням закону про кримінальну відповідальність наступну правозастосовну позицію. Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Відповідно до статті 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При складанні покарань допускається обчислення строків покарання у днях.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування до ОСОБА_4 не обирався, необхідності у його застосуванні у судовому провадженні не вбачається.

Цивільного позову не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 лютого 2021 року, та з урахуванням правил п.п. г, п.1 ч.1 ст. 72 КК України за якими одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 30 (тридцять) днів.

На підставі положень статей 75 та 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення, і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України стосовно ОСОБА_4 не застосовувався та не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1