Справа № 192/894/21
Провадження № 1-кп/192/110/21
В И Р О К
Іменем України

"07" липня 2021 р.
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області кримінальне провадження

№ 192/894/21, внесене 29 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000102, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жданово Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого охоронцем ТОВ «Комфорт Сіті», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не військовозобовязаного, згідно ст. 89 КК України не судимого, -
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

де сторонами виступають, з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,

учасник провадження потерпілий ОСОБА_5 ,

за участю прокурора, потерпілого та обвинуваченого,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2021 року близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні магазину «Ждановський» по вул. Шкільна, 1 в с. Надіївка Солонянського району Дніпропетровської області на ґрунті неприязнених відносин, у ході виниклої сварки, керуючись раптово виниклим умислом на спричинення легких тілесних ушкоджень, діючи умисно наніс один удар правою рукою зжатою в кулак в область лобної області ліворуч, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця та садна лобної області ліворуч та навколо лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі. Від надання показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.
Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини кримінального правопорушення і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, суд визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, особу обвинуваченого, який працевлаштований, раніше притягався до кримінальної відповідальності, але на даний момент згідно ст. 89 КК України рахується не судимим, в реєстрі наркологічних хворих та психіатричних хворих не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, має на утриманні малолітню дитину.
Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання не виявлено.
Під час судового розгляду судом виходячи з поведінки обвинуваченого, не вбачається дій які свідчать про його щире каяття та бажання виправити наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення.
Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням відсутності обставин справи, які пом`якшують чи обтяжують покарання суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт, оскільки призначенням більш м`якого виду покарання не буде досягнуто виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.
При вирішенні долі речових доказів, суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Арешт на речові докази не накладався.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Оскільки під час підготовчого провадження, як і в подальшому під час розгляду справи, клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило та такий не застосовувався, відсутні підстави для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинувачені у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України тапризначити йому покарання у виді громадських робіт строком 160 (сто шістдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Головуючий:суддя ОСОБА_1