ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2150/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне утримання в умовах ІТТ ГУНП у м. Києві у порядку ст. 206 КПК України,-
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва, в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , зі скаргою на дії щодо застосування заходів безпеки відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000693 від 16.07.2020.

В обґрунтування поданої скарги захисник вказує на те, 21.05.2021, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 справа № 757/26748/21-к, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме 18.07.2021 року, без права внесення застави.

21 травня 2021 року старшим слідчим в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000693 від 16.07.2020 постанову про забезпечення безпеки та утримання підозрюваного в Ізоляторі тимчасового тримання Головного управління Національної поліції у м. Києві.

21 травня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поміщено до ІТТ ГУНП у м. Києві, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7, що належить до території Дарницького району м. Києва.

Такі дії порушують вимоги законодавства про попередньо ув`язнених осіб та, як наслідок, відповідні права ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, підозрюваний має ряд захворювань та потребує систематичного лікування, що не може бути реалізовано в ІТТ ГУНП у м. Києві.

Також, у ІТТ ГУНП у м. Києві особи повинні перебувати виключно для проведення слідчих дій, проте, по вищевказаному кримінальному провадженню слідчі дії з ОСОБА_5 не проводяться.

ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , звертався до слідчого із письмовими клопотанням, що будь-які заходи безпеки ні йому, ні його близьким родичам не потрібні, останні вжиті з метою впливу надати показання по кримінальному провадженню.

Застосовані постановою заходи безпеки є не обґрунтованими та не переслідують законної мети, порушують вимоги законодавства про попередньо ув`язнених осіб та, як наслідок, відповідні права ОСОБА_5 .

Крім того, підозрюваний скаржиться на біль в плечових суставах, переніс тромбоз на лівій нозі, має ряд захворювань, а саме: лівостороння пахова грижа, генетична схильність до тромбозів - Heteґozigot 1691 СА мутація гена, венозна недостатність 4 ступеня (GSV) та потреб є систематичного лікування, що не може бути реалізовано в умовах ІТТ ГУ НП м. Києві.

Так, у ITT ГУНП у м. Києві особи повинні перебувати виключно для проведення слідчих дій, проте по вищевказаному кримінальному провадженню слідчі дії з ОСОБА_5 не проводяться.

Утримування підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою в ГТТ ГУНП у м. Києві є порушенням права останнього на свободу, оскільки позбавлення свободи може бути здійснено виключно у порядку, який визначений законом ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, п. 5 ч. 1. ст. 2 ст. 12 КПК України.

Перебування ОСОБА_5 в ІТТ ГУНП у м. Києві прямо суперечить нормам вище наведеного закону, що свідчить про порушення прав підозрюваного, як попередньо ув`язненої особи, які підлягають негайному відновленню. Місцем забезпечення безпеки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, якій обрано запобіжний захід тримання під вартою, може бути одиночна камера у Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Захисник зазначає, що такі заходи безпеки як утримання ОСОБА_5 в приміщенні ІТТ ГУНП у Київській області були вжиті без необхідності та законних підстав, а також суперечить ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки в порушення ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» Ізолятор тимчасового тримання не входить до переліку установ для тримання осіб, щодо яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до п. 2.1 Правил внутрішнього розпорядку в ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справи України чітко зазначено, що ІТТ є спеціальними установами міліції для роздільного тримання: осіб, затриманих за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; осіб, затриманих на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу; осіб, стосовно яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 3 діб (якщо доставляння ув`язнених до слідчого ізолятора у цей період неможливе через віддаленість або відсутність належних шляхів сполучення, вони можуть утримуватися в ІТТ не більше 10 діб; засуджених, які прибули із СІЗО та установ виконання покарань у зв`язку з розглядом справи в суді або проведенням з ним слідчих (розшукових) дій; адміністративно арештованих - за відсутності спеціального приймальника для утримання осіб, підданих адміністративному арешту.

При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 , будучи особою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, утримується в Ізоляторі тимчасового тримання та жодних слідчих дій за його участю не проводяться, таким чином утримання підозрюваного є абсолютно незаконним з огляду на застосування щодо нього заходів безпеки.

З огляду на зазначені у скарзі обставини захисник ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 просить слідчого суддю зобов`язати слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 та Керівника ІТТ ГУНП у м. Києві невідкладно вжити заходів для негайного переведення ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженню № 0000693 від 16.07.2020 з ІТТ ГУНП у м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на строк дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_5 , згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, № 757/26748/21-к від 21.05.2021.

У судовому засіданні захисник вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту скарги.

Старший слідчий в особливо важливих справах ГСУ НП України ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог скарги, у поясненнях вказав, що 20.05.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку і з підстав, передбачених ст.ст. 276, 277, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255-1 КК України. 21.05.2021 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.07.2021. У ході виконання доручень слідчого Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України встановлено, що ОСОБА_5 може загрожувати небезпека життю і здоров`ю в умовах слідчого ізолятора. Керуючить ст.ст. 2, 7, 19, 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» відносно підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано заходи безпеки та утримання його в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП в м. Києві до припинення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 18.07.2021.

Дослідивши додані до скарги матеріалів, вислухавши пояснення захисника та заперечення слідчого, дослідивши надані сторонами матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону всіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).

Так, у відповідності ст. 206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів.

При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.

Таким чином, оскільки, скарга подана в порядку ст. 206 КПК України і відповідно слідчий суддя ухвалює рішення в межах процедури, яка передбачена кримінальним процесуальним законом.

У судовому засіданні, з пояснень сторін та наданих суду доказів, встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000693 від 16.07.2020, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255 1 КК України, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 255-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.05.2021 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , погоджене начальником першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за доодержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.07.2021, без права внесення застави.

Дана ухвала є чинною, відомості про її скасування чи зміну у скарзі не наведено.

Старшим слідчим OBC Головного слідчого управління Національної поліції України було винесено постанову про застосування заходів безпеки від 21.05.20241.

Вказаною постановою було прийнято рішення застосувати відносно ОСОБА_5 заходи безпеки та утримувати його в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП в м. Києві до припинення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 18.07.2021.

Також було заборонено розголошувати будь-які відомості щодо ОСОБА_5 .

Відповідно до вказаної постанови підставою для застосування заходів безпеки відносно ОСОБА_5 стали відомості отримані у ході виконання доручень слідчого Департаментом стратегічних розслідувань Національної поліції України встановлено, що підозрюваному може загрожувати небезпека життю і здоров`ю в умовах слідчого ізолятора.

Вказана постанова є чинною, відомості про її скасування чи зміну у скарзі не наведено.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, тобто у виявленні, попередженні, припиненні, розкритті або розслідуванні кримінальних правопорушень, а також у судовому розгляді кримінальних проваджень, - це здійснення правоохоронними органами правових, організаційно-технічних та інших заходів, спрямованих на захист життя, житла, здоров`я та майна цих осіб від протиправних посягань, з метою створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про забезпечення осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» приводом для скасування заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича, щодо якого були застосовані заходи безпеки; б) отримання достовірної інформації про усунення загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Відповідно до п. «в» ст. 2 Закону право на забезпечення безпеки шляхом застосування заходів, зазначених у статтях 1 і 7 цього Закону, за наявності відповідних підстав мають: підозрюваний, обвинувачений, захисники і законні представники.

Згідно ч. 2 ст. 3 цього Закону, рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню злочинів.

У відповідно до ст. 20 даного Закону, підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 цього Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.

Приводом для вжиття заходів забезпечення безпеки учасників кримінального судочинства, членів їх сімей та близьких родичів може бути: а) заява учасника кримінального судочинства, члена його сім`ї або близького родича; б) звернення керівника відповідного державного органу; в) отримання оперативної та іншої інформації про наявність загрози життю, здоров`ю, житлу і майну зазначених осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону, орган, який здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.

Вказаний Закон також передбачає, що безпека осіб, які перебувають в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах або у місцях із спеціальним режимом тримання, забезпечується заходами, у тому числі переведенням до іншої установи виконання покарань чи слідчого ізолятора або в інше місце із спеціальним режимом тримання (п. «а» ч. 1 ст. 19).

Відповідно до частини п`ятої статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого, що також твердження адвоката щодо невиконання усіх можливих і необхідних процесуальних дій до винесення постанови про зупинення досудового розслідування, враховуючи що в момент зупинення слідчим були здійсненні процесуальні дії, які на його думку були необхідні і можливі на час винесення відповідного процесуального рішення.

Посилання захисника, як на одну з підстав переведення підозрюваного ОСОБА_5 до Державної установи "Київський слідчий ізолятор", через те, що підозрюваний має ряд захворювань та потребує систематичного лікування, що не може бути реалізовано в ІТТ ГУНП у м. Києві, слідчим суддею оцінюються критично, оскільки: -по-перше, відповідно до 3.1.10. Правил внутрішнього розпорядку в Ізоляторах тимчасового тримання органів внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 02.12.2008 № 638. зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12 лютого 2009 р. за №137/16153 особи, які тримаються в ІТТ, мають право на медичне та санітарно-протиепідемічне забезпечення, у тому числі платні медичні послуги за власний рахунок, згідно із законодавством України.

Відомостей що звернення за наданням медичної допомоги до працівників ІТТ, та їх відмови у медичному забезпеченні підозрюваного, захисником до матеріалів скарги не надано, та жодним чином окрім як надання медичної документації за 2009 рік на переконання слідчого судді не доведено.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, на переконання слідчого судді вказують на те, що слідчим застосовано та вжито необхідних заходів, щодо застосування заходів безпеки відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000693 від 16.07.2020.

Перебування ОСОБА_5 в ІТТ ГУНП у м. Києві враховуючи вищевказаним нормам закону не свідчить про порушення прав підозрюваного, як попередньо у ув`язненої особи, та не підлягають негайному відновленню.

При цьому, слідчий суддя наголошує на тому, що в даному випадку не перевіряє наявність приводів та підстав для застосування заходів безпеки до підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки таке питання має вирішуватись слідчим суддею в окремому порядку, а саме при розгляді скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України.

Так, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки.

Розгляд питання застосування заходів безпеки в порядку ст. 206 КПК не входить до компетенції слідчого судді.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального провадження, до яких, серед іншого, віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких віднесені законність (ст. 9 КПК України), змагальність (ст. 22 КПК України) та диспозитивність (ст. 26 КПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 про зобов`язання уповноважених осіб вжити заходів для переведення підозрюваного для подальшого тримання під вартою до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 26, 206, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне утримання в умовах ІТТ ГУНП у м. Києві у порядку ст. 206 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: