Справа № 357/6892/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0000919, внесеному 05.05.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що 05.05.2021 приблизно о 01.00 години ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку 64/2 по вулиці Ярослава Мудрого в місті Біла Церква, Київської області, помітив автомобіль марки "Skoda Felicia", державний номерний знак НОМЕР_1 , де у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до сховища, а саме до автомобіля.

Таким чином, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, пошкодив скло водійських дверей та через двері проник до салону автомобіля марки Felicia", державний номерний знак НОМЕР_1 .

В подальшому ОСОБА_3 відчинив багажне відділення автомобіля «Skoda», державний номерний знак НОМЕР_1 , де взяв домкрат до автомобіля «Skoda», яким підняв його та за допомогою колісного балонного ключа на 17 по черзі відкрутив 14 колісних болтів вартістю 15,00 гривень кожен, загальною вартістю 210,00 гривень та зняв чотири металевих дисків вартістю 250,00 гривень кожен, загальною вартістю 1000,00 гривень, в зборі з шинами не придатними для використання, які по черзі переніс за будинок та сховав біля дерев.

Однак ОСОБА_3 повернувся до автомобіля та забрав з багажного відділення акумуляторну батарею ТМ «АКОМ 6СТ - 60VL» 60Ач 12 R 520А», б/у, вартістю 330,00 гривень, знак аварійної зупинки (трикутник) 27R 039401 В/15/353/95, б/у, вартістю 75,00 гривень, трос буксирувальний 4 м., вартістю 150,00 гривень, домкрат до автомобіля «Skoda», б/у, вартістю 400,00 гривень та ключ колісний балонний на 17 вартістю 150,00 гривень, які переніс за будинок та склав вказані речі до каналізаційного люку.

Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказаними незаконними діями ОСОБА_3 заподіяв КП БМР «Аптека № 1» майнової шкоди на загальну суму 2315,00 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням до сховища.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого ОСОБА_3 , який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та пояснив, що дійсно він 05.05.2021 вночі приблизно о 01.00 год. перебуваючи біля аптеки, номер житлового будинку не пам`ятає по АДРЕСА_3 , побачив транспортний засіб «Skoda», державний номер знак, якого не пам`ятав, вирішив викрасти з нього майно. Так, підійшовши до транспортного засобу, розбив скло та проник в транспортний засіб, де відкрив багажне відділення, з якого взяв домкрат, за допомогою якого піднявши транспортний засіб, а також за допомогою ключа на 17, який взяв у багажному відділенні, відкрутив 14 колісних болтів, зняв чотири металевих дисків з шинами, які переніс за будинок та сховав біля дерев. Після чого ОСОБА_3 повернувся до автомобіля та знов з багажного відділення викрав акумуляторну батарею, знак аварійної зупинки, трос буксирувальний, домкрат до автомобіля, ключ колісний балонний на 17, які також переніс за будинок та поклав до каналізаційного люку.

Під час судового засідання обвинувачений у вчиненому злочині розкаявся, зазначив, що завдану майнову шкоду потерпілому відшкодовано, а точніше було повернуто викрадене майно працівниками поліції. Просив суворо не карати, щиро каявся у вчиненому.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та заначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Так, у порядку ст. 325 КПК України, вирішено питання про можливість розгляду провадження без представника потерпілого, так як з урахуванням думки учасників судового провадження, є можливим за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, у світлі норм ст. 91 того ж Кодексу.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Судом врахована правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 17.03.2020 у справі № 653/3/18, провадження № 51-5932км19 зазначено, що салон та/або багажні відділення автомобілів, можуть бути віднесені за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з їх конструктивних особливостей, наявності пристосувань чи засобів хорони, у тому числі технічних, які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказані місця як такі, що мають, окрім іншого, призначення для постійного або тимчасового зберігання майна (тобто є сховищем).

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до сховища.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, що відповідає правової позиції викладеної у постанові ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к.

Так, обвинувачений в судовому засіданні неодноразово висловив щирий жаль з приводу учинених ними дій та осуд своєї поведінки, просив вибачення за вчинений злочин, в судовому засіданні обвинувачений визнав всі встановлені фактичні обставини по кримінальному провадженню, отже визнав свою вину в повному обсязі.

Активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченого виразилось у активному сприянні у встановленні обставин, регламентованих ст. 91 КПК України.

При цьому суд не враховує обвинуваченому, добровільне відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, оскільки викрадене майно було повернуто потерпілому, після того як були внесені відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім цього судом при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, однак до теперішнього часу судом не розглянуто подання органу пробації про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку з закінченням терміну випробування, офіційно не працевлаштований, неодружений, а також відсутність на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак з 2016 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю, має місце постійного проживання та місце реєстрації.

При цьому суд враховує правову позицію викладену в постанові ВС ККС від 02.04.2020 у справі № 296/7366/19, де зазначено, що документи, надані суду, що підтверджують попередні судимості обвинуваченого та окремі риси його характеру, долучені до матеріалів справи лише, як такі, що характеризують особу обвинуваченого і не підтверджують його винуватості у вчиненні злочину та не є доказами у кримінальному провадженні.

Крім цього під час судового розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що відповідно до вимоги ІТ, останній відбув попередні вироки в повному обсязі.

Так, відповідно до п. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом…

У ст. 89 КК України встановлено диференційовані строки погашення судимості залежно від виду і строку покарання, яке відбуте винним, а також від категорії злочинів, до якої відноситься злочин, вчинений особою. Передбачено погашення судимості перебігом певного строку з дня відбуття особою основного і додаткового покарання. Тривалість цих строків залежить від виду покарання або від категорії злочинів у їх класифікації за тяжкістю.

Суд вважає, що за наявності диференційованих строків погашення судимості строк погашення судимості обвинуваченому необхідно рахувати виключно з урахуванням вимог п. 1 ст. 89 КК України, що покращує становище обвинуваченого, тобто з моменту реального відбуття покарання, а саме після спливу призначеного іспитового строку.

Таким чином, на момент вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 зазначеного (нового) злочину його судимість за попереднім вироком була погашена, і він вважається таким, що не має судимості, а тому при призначенні покарання обвинуваченому, судом не враховані його попередні судимості.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання у виді позбавлення волі, позицію сторони захисту, яка просила призначаючи покарання обвинуваченому застосувати до останнього іспитовий строк, отже суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції частини 3 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі, із застосуванням іспитового строку.

Так, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до нього ст. 75 КК України та призначити іспитовий строк, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням, у даному випадку є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації він відчуватиме відповідний тиск відповідальності, при цьому залишаючись соціально адаптованою особою, має позитивне ставлення до праці, незважаючи на той факт, що останній офіційно не працевлаштований, але працює на певному підприємстві вже тривалий час по укладки тротуарної плитки, що є сезонною роботою, однак є людиною молодого віку, яка може на зимовий час знайти інше місце роботи, тобто працюючи забезпечить утримання себе, відповідно зменшивши ймовірний тягар його утримання у місцях позбавлення волі.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таким чином, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних проступків).

Таким чином суд вважає, що виправлення і перевиховання, попередження з боку обвинуваченого ОСОБА_3 здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників процесу та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового слідства у вигляді домашнього арешту на певний час діє до 16.08.2021, який залишити без змін до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили, зазначений запобіжний захід підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до порядку, передбаченого ст. 100 КПК України, а саме все майно, яке було повернуто під розписку представнику потерпілого на відповідальне зберігання, після набрання вироком законної сили, підлягає залишенню у потерпілого, як у власника майна. Сліди папілярних ліній в паперовому конверті та шість змивів з викрадених речей в паперових конвертах, які за квитанцією б/н 2021 від 23.06.2021 зберігаються в камері для зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, після набрання вироком законної сили, підлягають знищенню.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту на певний час, який діє до 16.082021, залишити без змін, після набрання вироком законної сили, запобіжний захід підлягає скасуванню.

Речові докази по справі, а саме 14 колісних болтів, чотири металевих дисків з шинами, акумуляторну батарею, знак аварійної зупинки, трос буксирувальний, домкрат до автомобіля, ключ колісний балонний на 17, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого, після набрання вироком законної вили, залишити у потерпілого , як у власника майна.

Сліди папілярних ліній в паперовому конверті та шість змивів з викрадених речей в паперових конвертах, які за квитанцією б/н 2021 від 23.06.2021 зберігаються в камері для зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, після набрання вироком законної вили знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1