ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5642/21
провадження № 1-кп/753/1173/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000377, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , відповідно

до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 22 березня 2021 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 05 лютого 2021 року приблизно о 13 год. 00 хв. з метою таємного викрадення чужого майна з житла, для особистого збагачення, прибув до буд. АДРЕСА_2 , де піднявшись на десятий поверх вказаного будинку, підійшовши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 та переконавшись, що в квартирі нікого немає, за допомогою раніше підготовлених для вчинення злочину відмичок підібрав ключ до циліндричного механізму замка вхідних дверей та таємно проник до зазначеного житла, в якому зберігалося майно ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 та скориставшись підготовленим раніше відмичками, шляхом механічного підбору ключа до циліндричного механізму замка проник до квартири та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, знаходячись в одній з кімнат трьохкімнатної квартири таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: чорну сумку для ноутбука марки «Continent», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, ігрову приставку марки «Sony» моделі «PS 4» з одним ігровим джойстиком вартістю 10 081,82 грн, диски до ігрової приставки «GOD of WAR», вартістю 574 грн, «Horison zero dawn» вартістю 599 грн, ноутбук марки «ACER» моделі «Swift 3 SF314-58-54C1» вартістю 19 999 грн, а всього на загальну суму 31 253,82 грн.

Після чого, ОСОБА_5 разом з викраденим майном залишив приміщення квартири ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на загальну суму 31 253,82 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, тобто вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 05 лютого 2021 року потрапивши до одного з під`їздів будинку АДРЕСА_2 , обравши у довільному порядку на останніх поверхах будинку вхідні двері квартири, на яких вирішив зламати замки, потрапивши у середину з метою вчинення крадіжки. Маючи навики до зламу замків, потрапивши у середину, пройшовшись по кімнатам, викрав майно, що відповідає зазначеному в обвинувальному акті диски, приставку, ноутбук тощо.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаної з проникненням у житло.

Допитавши обвинуваченого щодо способу вчинення злочину, у суду не виникає сумнівів щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку з наявною ознакою, що кваліфікує злочин, проникнення у житло.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого,

Отже, суд при призначенні покарання враховує ступень тяжкості цього кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працює, незважаючи на те, що суд не має права посилатися на судимості останнього, що погашені та зняті, але має право констатувати, що він притягується до кримінальної відповідальності не вперше.

Також під час допиту обвинуваченого в засіданні, зокрема й під час судових дебатів, було встановлено, що він досить легко наразі знайшов місце роботи водієм у служби таксі, тому суд може констатувати, що до вчинення корисливого злочину його не спонукали непереборні життєві обставини, скрутне матеріальне становище тощо.

Щодо обставин, які пом`якшують покарання, то суд визнає такою лише щире каяття, яке було справжнім, очевидним й під час проведення судового засідання.

Втім суд не вбачає визнавати такими обставинами, про які вказав захисник, а саме добровільне відшкодування завданих злочином збитків та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений був затриманий біля під`їзду будинку з усім викраденим майном, що було повернуто потерпілому.

Таким чином, з огляду на наявність однієї обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, який належних висновків для себе не робить, залишається певною мірою небезпечним для суспільства, вчинив тяжкий корисливий злочин свідомо у зрілому віці, тому суд щодо призначення основного покарання не знаходить підстав для застосування положень статті 69, зокрема і статті 75 КК України, на застосування якої орієнтував суд прокурор та просив захисник.

Застосування судом положень ст. 75 КК України мають місце лише у виключних випадках, і цей випадок суд таким не вважає.

З огляду на те, що санкція статті містить один основний вид покарання, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням викладеного вище й того, що з потерпілим примирились, у останнього публічно просив вибачення, суд вважає необхідним визначити покарання в мінімальних межах вказаної санкції частини статті, що буде домірним вчиненому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Про речові докази у провадженні сторона обвинувачення під час засідання не заявила, з долучених до провадження письмових доказів вбачається, що вилучене майно під час обшуку у ОСОБА_5 було повернуто обвинуваченому та потерпілому.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання обвинуваченого.

Запобіжний захід, обраний 08 лютого 2021 року ОСОБА_5 , у вигляді цілодобового домашнього арешту, скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати під час досудового розслідування на загальну суму 5 230,40 грн, а саме за проведення: судово-трасологічної експертизи від 03 березня 2021 року (висновок експерта № СЕ-19/111-21/6682-ТР) у розмірі 1 634,50 грн; трасологічної експертизи за спеціальністю «Дактилоскопічні дослідження» від 23 лютого 2021 року (висновок експерта № СЕ-19/111-21/8422-Д) у розмірі 980,70 грн; судово-трасологічної експертизи від 03 березня 2021 року (висновок експерта № СЕ-19/111-21/6669-ТР) у розмірі 2 615,20 грн.

Про речові докази у провадженні сторона обвинувачення під час засідання не заявила, з долучених до провадження письмових доказів вбачається, що вилучене майно під час обшуку у ОСОБА_5 було повернуто обвинуваченому та потерпілому, яке слід залишити їм за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1