Справа № 161/4371/21 Провадження №11-сс/802/134/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представників власника майна ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР № 0000102),
В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було вилучене 04.03.2021 під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» серійний номер GBN0WU189109475 та зарядний пристрій до нього; жорсткий диск марки «WD» серійний номер WX11F54E7024; жорсткий диск марки «Seagate» серійний номер 9VM6RBB3; блокнот чорного кольору з маркуванням на ньому «2009»; флеш накопичувач марки «Cruzer Blade 8GB», в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000102, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 204, ч.2 ст. 199 КК України.
Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що органом досудового розслідування не доведено прававої підстави для накладення арешту на майно, крім того посадові особи ТОВ "Волиньтабак" на момент звернення з клопотанням про арешт та його розгляду не набули статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Вказує на те, що слідчим суддею зроблено помилковий висновок, що майно, на яке необхідно накласти арешт не відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Посилається на залишення поза увагою слідчого судді тих обставин, що вилучені в результаті санкціонованого обшуку документи, компютерна техніка та інші предмети мають значення у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити в собі сліди вчинення злочинів, у звязку з чим підлягають детальному вивченню, дослідженню, проведенню відповідних експертиз.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою клопотання про накладення арешту на майно задовольнити повністю.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, представника власника майна ОСОБА_7 , яка її заперечила, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відмовяючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя не дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, до якої, зокрема, причетне ТОВ "Волиньтабак", його торгові агенти та інші невстановлені особи організувала незаконне придбання, зберігання, транспортування з метою збуту та збут фальсифікованих тютюнових виробів з використанням підроблених марок акцизного податку, що має ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 204, ч.2 ст. 199 КК України.

В ході проведення 04 березня 2021 року санкціонованого обшуку в рамках кримінального провадження №0000102 від 05.11.2020 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено речі: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» серійний номер GBN0WU189109475 та зарядний пристрій до нього; жорсткий диск марки «WD» серійний номер WX11F54E7024; жорсткий диск марки «Seagate» серійний номер 9VM6RBB3; блокнот чорного кольору з маркуванням на ньому «2009»; флеш накопичувач марки «Cruzer Blade 8GB», які постановою слідчого від 05 березня 2021 року визнані речовими доказами у даному кримінальному.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення заборони відчуження, розпорядження, користування на вказане майно, слідчий мотивував його тим, що існують достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, оскільки є доказом злочину та зберегло на собі його сліди.
Так, слідчим і прокурором доведено, що вилучені предмети зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, підлягають детальному аналітичному дослідженню для встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні, а також доведено наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України для задоволення клопотання в повному обсязі, на що не звернув уваги суд першої інстанції.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, необґрунтовано відмовив в накладенні арешту на вказане майно, оскільки ним не було враховано ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження цих речей, а тому ухвалу слідчого судді слід скасувати та задовольнити клопотання слідчого.

У випадку, якщо в подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, володілець цього майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що ухвалу слідчого судді слід скасувати, клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року про відмову в накладенні арешту на майно скасувати, прийняти нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_8 задовольнити, накласти арешт на майно, яке було вилучене 04.03.2021 під час проведення обшуку в квартирі яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia» IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung» IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «ASUS» серійний номер GBN0WU189109475 та зарядний пристрій до нього; жорсткий диск марки «WD» серійний номер WX11F54E7024; жорсткий диск марки «Seagate» серійний номер 9VM6RBB3; блокнот чорного кольору з маркуванням на ньому «2009»; флеш накопичувач марки «Cruzer Blade 8GB»
з позбавленням права відчуження, користування та розпорядження.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді