У Х В А Л А

23 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК №30 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» про приведення у відповідність до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII вироку щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

начальник установи - начальник арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з поданням про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вирок Монастирського районного суду Тернопільської області від 29.10.2019 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року відносно засудженого ОСОБА_5 .

Засуджений ОСОБА_5 подав заяву про розгляд подання без його участі, просить таке задовольнити.

Прокурор та представник ЛВК № 30 в судовому засіданні подання підтримали.

Оглянувши матеріали подання, суд дійшов висновку, що таке підлягає до задоволення за наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1ст. 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, а саме - місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

01.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII.

Після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, тобто з 01.07.2020 року, санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст.72 КК України.

Відповідно до ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 29.10.2019р., ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та засуджений до 2 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.06.2018 у вигляді 1 року 3 місяців та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.06.2018 ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, йому визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробовуванням та призначено іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Таким чином, оскільки призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.06.2018 за ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, а за ч.1 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі, перевищує санкції статей після набрання чинності Закону від 22.11.2018 року № 2617-VIII, суд вважає за необхідне подання задовольнити та привести вирок суду у відповідність із вказаним Законом та пом`якшити раніше призначене покарання за ч. 1 ст. 185 КК України з 2 року позбавлення волі на 4 роки обмеження волі, а за ч. 1 ст. 309 КК України з 3 років позбавлення волі на 5 років обмеження волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 72, 74 КК України, ст.ст. 537 ч. 9, 539 ч. 5 КПК України, суд, -

постановив:

Подання задовольнити.

Привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вирок Монастирського районного суду Тернопільської області від 29.10.2019р. відносно засудженого ОСОБА_5 .

Згідно вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.06.2018р., вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.1 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років обмеження волі, за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 (п`яти) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти ) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням та призначити іспитовий термін тривалістю 3 (три) роки.

Згідно вироку Монастирського районного суду Тернопільської області від 29.10.2019р., вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 2 (двох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати до покарання за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 18.06.2018р. у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі, що згідно вимог ст. 72 КК України (При складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) відповідає 1 (одному) року 6 (шести ) місяцям позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1