Справа №295/7893/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, винесене в кримінальному провадженні №0001055 від 19.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та додані до клопотання матеріали,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на предмети та речі, які вилучені під час огляду місця події від 18.06.2021 року, а саме: автомобіль марки Renault Каngoo р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , заборонивши користуватися, розпоряджатися та відчужувати даний транспортний засіб.
У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.06.2021 року близько 15 год. 30 хв. Водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем Renault Каngoo р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в с. Оліївка зі сторони м. Черняхів в напрямку м. Житомир, здійснив виїзд з дороги в кювет, внаслідок чого перевернувся та здійснив зіткнення з електроопорою. В наслідок ДТП ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження ступінь тяжкості яких встановлюється.

В ході проведення огляду місця ДТП працівниками ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки Renault Каngoo р.н. НОМЕР_1 та поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

Постановою слідчого Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 19 червня 2021 автомобіль Renault Каngoo р.н. НОМЕР_1 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № №0001055 від 19.06.2021.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказав, що враховуючи те, що вищезазначені речі являються речовим доказом, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження або користування ними, а також з метою запобігання можливості приховування та відчуження вказаного майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоча про час, місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений, а тому, на підставі ч. 3 ст. 244 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд клопотання без участі слідчого.
Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча про час, місце розгляду клопотання був належним чином повідомлений.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося у силу ч. 4 ст. 107 КПК України, якою передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України визначає, що у разі застосування заходу забезпечення у вигляді арешту слідчий суддя повинен застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, в тому числі можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, правової кваліфікації кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування найменш обтяжливого способу арешту майна слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки Renault Каngoo р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , із забороною його власнику та/або користувачу дій щодо його відчуження, розпорядження або користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1