Справа № 573/1162/20
Провадження №1-кп/573/22/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника : ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03 травня 2020 року за №0000269 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, розлученого, не інваліда, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого

за ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02 травня 2020 року близько 21.00 год. ОСОБА_4 знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 з раніше знайомим йому ОСОБА_6 . В цей час між ними відбувся конфлікт на ґрунті раптово виниклої побутової суперечки, після закінчення якої ОСОБА_6 покинув місце проживання ОСОБА_4 та вийшов на вулицю за паркан подвір`я. У той момент, на ґрунті особистої образи, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, ОСОБА_4 зайшов у приміщення літньої кухні господарства та взяв кухонний ніж довжиною 23 см, з яким вийшов на вулицю, де перебував потерпілий ОСОБА_6 , підійшовши до нього з переду, наніс правою рукою 1 удар ножем в область живота останнього, після чого припинив свої протиправні дії та повернувся у двір.

У результаті вчинення вказаних дій, ОСОБА_4 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: «Проникаюче ножове поранення черевної порожнини. Поранення лівої долі печінки. Внутрішньочеревна кровотеча. Гемарагічний шок середнього ступеню тяжкості. Травматичний шок», які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_4 , виконуючи вказані дії, а саме наносячи удар ножем в область живота ОСОБА_6 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, тобто протиправного посягання на здоров`я іншої людини, порушення анатомічної цілісності її тканин, органів та функцій, передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень потерпілому і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що 02 травня 2020 року ввечері він та ОСОБА_6 , з яким вони підтримували дружні відносини, вживали спиртні напої за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , в результаті чого між ними виник конфлікт на побутовому ґрунті, Після закінчення якого ОСОБА_6 покинув його будинок та вийшов на вулицю за паркан подвір`я. Він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщення літньої кухні господарства та взяв кухонний ніж з яким вийшов на вулицю, де перебував ОСОБА_6 , та підійшовши до нього з переду, наніс правою рукою 1 удар ножем в область живота останнього, після чого повернувся у двір, а потерпілий ОСОБА_6 пішов до себе додому. У вчиненому розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Так, обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає: повне визнання провини у скоєному; щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинені ним злочини і своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, так як він правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину; відсутність тяжких наслідків.

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою похилого віку, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, пенсіонер, характеризується за місцем проживання на території Річківської сільської ради Білопільського району Сумської області задовільно.

Вчинений ОСОБА_4 злочин згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, проте тяжких наслідків від злочину не настало.

Обставиною, що згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді позбавлення волі.
Однак, з урахуванням особи обвинуваченого, його похилий вік, зваживши на інші обставини справи у їх сукупності, керуючись ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без його ізоляції від суспільства, а тому його необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004).

Вимога додержання справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 2 302 грн. 20 коп. У судовому засіданні захисником ОСОБА_5 долучено оригінал квитанції від 24.05.2021 року про сплату ОСОБА_4 вказаної суми на рахунок департаменту фінансів Сумської ОДА, тому суд вважає за можливе закрити провадження у справі внаслідок добровільного відшкодування збитків (а. с. 14-19).

Потерпілим ОСОБА_6 було заявлено до обвинуваченого цивільний позов про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди у сумі 8 711 грн. 15 коп. та моральної шкоди у сумі 60 000 грн. У судовому засіданні 09.06.2021 року потерпілий ОСОБА_6 відмовився від цивільного позову у повному обсязі, оскільки примирився із потерпілим ОСОБА_4 , претензій до нього не має (а. с. 13, т. 2).

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).
Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_6 відмовився від позовних вимог при розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне при вирішенні вказаного питання керуватися нормами ЦПК України.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, суд роз`яснює, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Потерпілому ОСОБА_6 роз`яснено наслідки закриття провадження в частині цивільного позову, а також, що він буде позбавлений у майбутньому права на пред`явлення цих вимог, про що потерпілим ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначено, що він відмовляється від цивільного позову та йому відомі наслідки закриття провадження.
Вислухавши думку потерпілого ОСОБА_6 , його представника адвоката ОСОБА_7 та думку інших учасників, суд приймає відмову потерпілого ОСОБА_6 від цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Таким чином, суд вважає за необхідне провадження у справі в частині вирішення цивільних позовів, пред`явлених у межах зазначеного кримінального провадження, закрити.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.
Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України (а. с. 32-33, т. 2).
Також суд вважає за необхідне скасувати арешт з майна, вилученого під час огляду місця події 07 травня 2020 року, а саме на: чоловічу футболку чорного кольору, чоловічий светр сірого кольору та чоловічі брюки малинового кольору, що належать потерпілому ОСОБА_6 ; дерев`яну палицю довжиною 116 см зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, що належить ОСОБА_4 , яку вилучено під час огляду місця події 05 травня 2020 року; ніж кухонний загальною довжиною 23 см та куртку зимову синтетичну світло коричневого кольору, що належать ОСОБА_4 , які вилучені під час огляду місця події 05 травня 2020 року, накладених ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 08 та 14 травня 2020 року (а. с. 30-31, 34-37, т. 2).

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді 18 травня 2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, строк застосування якого закінчився. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку 2 (двох) років він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Закрити провадження у справі в частині цивільного позову Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 .

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_6 від цивільного позову до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Закрити провадження у справі в частині цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Речові докази:

-ніж кухонний загальною довжиною 23 см; дерев`яну палицю, довжиною 116 см, зі слідами речовини бурого кольору, схожу на кров, рослини з нашаруванням речовини бурого кольору, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області знищити;

-куртку зимову синтетичну світло коричневого кольору; яка належить ОСОБА_4 та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області повернути останньому як власнику;

-чоловічу футболку чорного кольору, чоловічий светр сірого кольору, чоловічі брюки малинового кольору; які належить ОСОБА_6 та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Білопільського ВП Сумського РВП ГУНП в Сумській області повернути останньому як власнику.

Скасувати арешт з майна, вилученого під час огляду місця події 07 травня 2020 року на: чоловічу футболку чорного кольору, чоловічий светр сірого кольору та чоловічі брюки малинового кольору, що належать потерпілому ОСОБА_6 ; дерев`яну палицю довжиною 116 см зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, що належить ОСОБА_4 , яку вилучено під час огляду місця події 05 травня 2020 року; ніж кухонний загальною довжиною 23 см та куртку зимову синтетичну світло коричневого кольору, що належать ОСОБА_4 , які вилучені під час огляду місця події 05 травня 2020 року, накладених ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 08 та 14 травня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя