Єдиний унікальний номер судової справи 201/2669/21
Номер провадження 1-кс/201/875/2021
УХВАЛА
Іменем України

06 квітня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 06.03.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України, в якій просили суд поновити строк на оскарження бездіяльності прокурора, визнати протиправною бездіяльність прокурора ОСОБА_6 , зобов`язати уповноважених осіб Дніпропетровської обласної прокуратури прийняти та невідкладно зареєструвати подану ним заяву про вчинення злочину до ЄРДР щодо працівників прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства, направити витяг з ЄРДР заявнику, встановити всіх винних осіб та притягнути їх до кримінальної відповідальності, забезпечити належне та своєчасне досудове розслідування, визнати потерпілими заявників в рамках вказаної заяви та допитати їх, направити план слідчих дій та повідомити про дату та місце їх проведення.

В обґрунтування скарги вказали, що 11.03.2021 року вони подали у порядку ст. 214 КПК України до Дніпропетровської обласної прокуратури заяву про злочин, передбачений ст.ст. 382, 364, 365, 366, 367 КК України. Як відомо заявникам, уповноваженими особами Дніпропетровської обласної прокуратури кримінальне провадження за заявою не розпочато.

В судовому засіданні, яке відбулось 30.03.2021 року, скаржник ОСОБА_3 , який за нотаріально посвідченою довіреністю представляє інтереси скаржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , надав пояснення, аналогічні змісту скарги, просив її задовольнити. В судовому засіданні оголошена перерва для витребування відомостей з Дніпровської обласної прокуратури про розгляд заяви від 06.03.2021 року.

В судове засідання 06.04.2021 року ОСОБА_3 та інші скаржники не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 06.04.2021 року ОСОБА_3 надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами, скаргу просив задовольнити.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури через канцелярію суду надав клопотання, в якому повідомив, що звернення скаржників від 06.03.2021 року направлено до ТУ ДБР. Просив розглянути скаргу без його участі.

У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі інших заявників, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

З матеріалів скарги встановлено, що 11.03.2021 року заявники подали до Дніпропетровської обласної прокуратури заяву про злочин, передбачений ст.ст. 382, 364, 365, 366, 367 КК України. В поданій заяві зазначено, що вказані дії вчинені працівниками прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Скаржники вказують, що Дніпропетровською обласною прокуратурою порушуються їх права і свободи, що виражається в невиконанні рішень судів по справам: від 17.06.2020 р. № 201/2401/20, від 18.05.2020 р. по справі №201/4157/20; від 08.09.2020 р. по справі № 201/8091/20; від 17.06.2020 р. по справі № 201/2401/20; від 25.05.2020р. по справі №201/4724/20; від 18.05.2020 р. по справі №201/1378/20; від 30.05.2018р. по справі № 201/1875/18; від 22.05.2020 року по справі № 201/3658/20; від 30.09.2020 року по справі № 201/9220/20; від 25.09.2020р. по справі № 932/9964/20; від 11.08.2020р. по справі № 201/7136/20; від 30.09.2020 року по справі №201/9220/20.

Також скаржники вказують на нерозслідування співробітниками органу досудового слідства кримінальних проваджень:

ЄРДР № 0000392 від 28.05.2014 р. за ст.367 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000694 від 28.05.2015 р. за ст.364 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000614 від 28.07.2015 р. за ст.364 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000025 від 12.06.2014 р. за ст.382 ч.2 КК України;

ЄРДР № 0001117 від 2015 р. від 25.06.2015 р. за ст.364 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0001325 від 04.08.2015 р. за ст.365 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000236 від 25.02.2016 р. за ч.1 ст.364 КК України;

ЄРДР № 0000356 від 04.04.2017 р. за ч.2 ст.382 КК України; (поєднане з №0000072)

ЄРДР № 0000081 від 30.04.2013 р. за ст.365 КК України;

ЄРДР № 0001081 від 25.03.2014 р. за ст. КК України;

ЄРДР № 0000013 за ст. 383 ч.1 КК України;

ЕРДР № 0000005 від 06.01.201б р. за ст.365 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000045 від 22.01,2014 р.. за ст.383 Ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000045 від 14.04.2014 р. за ст.384 Ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000322 від 23.04.2015 р. за ст.364 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0001221 від 14.07.2015 р. за ст.364 ч.1 КК України;

ЄРДР № 0000036 від 06.02.2013 р.;

ЄРДР № 0000074 від 04.03.2013 р.;

ЄРДР № 0000055 від 04.03.2013 р.;

ЄРДР № 0000061 від 13.02.2013 р.;

ЄРДР № 0000175 від 22.05.2013 р.;

ЄРДР № 0000101 від 29.03.2013 р.;

ЄРДР № 0000177 від 22.05.2013 р.

На підставі викладеного, просили визнати протиправною бездіяльність прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури щодо не розгляду відповідної заяви заявників від 11.03.2020 року про внесення відомостей до ЄРДР за вчинення кримінального правопорушення, зобов`язати розглянути і задовольнити заяву, а також вчинити і інші дії.

На час розгляду даної справи інформації про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 11.03.2021 року слідчому судді надано не було.

Представник Дніпропетровської обласної прокуратури через канцелярію суду надав клопотання, в якому повідомив, що звернення скаржників від 06.03.2021 року направлено до ТУ ДБР.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.

Таким чином, слідчий суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Таким чином, приймаючи до уваги, що невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 порушує їх права, а також зважаючи на те, що за вказаних обставин уповноваженою особою Дніпропетровської обласної прокуратури не виконано зазначені положення КПК України, а відомості, які містяться в заяві від 06.03.2021 року безпідставно не внесені до ЄРДР, слід дійти висновку, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування підлягає задоволенню.

Доходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 07 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Крім того, наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 затверджене Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення № 298).

Підпунктом 1 п. 1 розділу 3 Положення передбачено внесення відомостей про повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення до Реєстру у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України і Положення № 298, а тому не підлягають задоволенню вимоги скаржника про зобов`язання внести відомості до ЄРДР конкретно прокурора.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що скарга, в цій частині, підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженої особи Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 від 06.03.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Скарга в частині зобов`язання прийняти безальтернативне рішення про визнання потерпілим не підлягає задоволенню як така, що є передчасною за відсутності рішення слідчого, прокурора з даного питання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Крім того, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

Слідчий та/або прокурор самостійно надають оцінку змісту поданої заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, його сутності та за наявності у викладених відомостях ознак, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вносять відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які в подальшому можуть бути виключені, змінені, або доповнені, в тому числі й по факту вчинення інших правопорушень в разі їх виявлення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, вимога заявника про зобов`язання уповноважену особу органу досудового розслідування визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 потерпілими у кримінальному провадженні року не підлягає задоволенню, оскільки приписи кримінального процесуального законодавства України не передбачають прийняття процесуального рішення саме судом, про визнання потерпілим під час досудового розслідування.

Щодо вимог зазначених в скарзі, щодо встановлення всіх винних осіб та притягнути їх до кримінальної відповідальності, забезпечити належне та своєчасне досудове розслідування, визнати потерпілими заявників в рамках вказаної заяви та допитати їх, направити план слідчих дій та повідомити про дату та місце їх проведення.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Проаналізувавши норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 36,40 КПК України, якими встановлено перелік повноважень слідчого, прокурора під час досудового розслідування, суд приходить до висновку, що виклик свідків, організація та виконання повного, об`єктивного, належного досудового розслідування та інші вимоги , зазначені в скарзі виходять за межі повноважень суду. Також, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого чи прокурора вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти в установлений КПК України строк.

Вимоги скарги в частині визнання незаконною бездіяльності прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою від 11.03.2021 року, не підлягає задоволенню, оскільки означені вимоги не узгоджуються з повноваженнями слідчого щодо здійснення судового контролю, який полягає в ухваленні рішень у відповідності до приписів ч. 2 ст. 307 КПК України про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 153, 220, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 06.03.2021 року - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 06.03.2021 року.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її вручення учасникам провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1