1Справа № 335/509/21 1-кс/335/620/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка, Запорізька область, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодження з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що 11 грудня 2020 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою незаконного збагачення, за допомогою промислових кусачок пошкодили замок хвіртки в результаті чого незаконно проникли на подвір`я будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Проникнувши на подвір`я домоволодіння, продовжуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зняли решітку вікна будинку та видавили хвіртку вікна, тим самим здійснили можливість незаконного проникнення до будинку.

Продовжуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 , через вказане вікно, незаконно проникли до вищевказаного будинку, а ОСОБА_7 в цей час залишився на подвір`ї будинку з метою спостереження за ситуацією, та попередження членів групи про появлення сторонніх осіб.

Проникнувши до вищезазначеного будинку ОСОБА_8 разом із ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, виявив в будинку ОСОБА_9 та направив на неї предмет зовні схожий на пістолет та виказав вимогу передати їм грошові кошти, та пригрозив вбивством у разі не виконання його вимог, та для залякування потерпілої та покорення її волі, ОСОБА_8 , наніс три удари кулаком в обличчя потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_10 , усвідомлюючи реальність погрози зі збоку ОСОБА_8 та невстановленою в ході досудового розслідування особи, побоюючись за своє життя, на вимогу нападників передала грошові кошти в сумі 25 000 гривень.

Отримавши вищезазначені грошові кошти, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , залишили місце вчинення нападу, та своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 25 000 гривень.

Крім того, 31.07.2020 в період часу з 02 годин 40 хвилин по 03 годину 30 хвилин невстановлені особи, проникли до приміщення житлового будинку АДРЕСА_3 , де з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинили розбій, в результаті якого заволоділи грошовими коштами у сумі 200 000 гривень, 4 000 доларів США та золотими виробами, що належать ОСОБА_11 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду у великому розмірі.

Слідчий у клопотанні вказує, що підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і наступного покарання, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити або сховати речі, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Крім того, у клопотанні зазначено, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На думку сторони обвинувачення матеріали клопотання дають суду достатньо підстав для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні підстави вважати, що саме цей запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, на даний час зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК України та його належну поведінку. Сторона обвинувачення також просить суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали подане клопотання, просили його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Захисник просить вказане клопотання слідчого залишити без задоволення, посилаючись на необґрунтованість пред`явленої підозри та на недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, які стороною обвинувачення покладені в основу повідомлення про підозру. Зокрема, захисник звернув увагу на те, що у даному кримінальному провадженні існують докази, що були отримані з протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, не зважаючи на те, що на час проведення вказаних слідчих дій органом досудового розслідування були затриманні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що викликає сумніви у вказаних слідчих діях. В зазначених протоколах в порушення вимог ст. 228 КПК України не зазначено зовнішній вигляд та прикмети за якими потерпіла може впізнати осіб за фотознімками, сукупності ознак за якими вона може впізнати особу, в протоколі відсутні данні за якими ознаками вона впізнає підозрюваних, в тому числі ОСОБА_5 . Також звертає увагу, що ОСОБА_5 на місці вчинення злочину не затримувався, повідомлення про підозру останньому вручено більше ніж через місць після вчинення останнього за часом злочину, не зважаючи на те, що у розпорядженні органу досудового розслідування є відомості про місце проживання останнього. Звертає увагу на те, що останній за часом злочин було вчинено фактично під контролем органів досудового розслідування, оскільки як свідчать матеріали додані до клопотання, здійснювались негласні слідчі дії аудіо-, відеокотроль особи в рамках даного кримінального провадження, проте на місці вчинення злочину ОСОБА_5 не затриманий. Вказує, що останній має міцні соціальні зв`язки, родину, має постійне місце проживання, раніше не судимий, від органів досудового розслідування не переховувався.
Через сумнівність зібраних доказів та необґрунтованість пред`явленої підозри захисник просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Підозрюваний підтримав свого захисника, стверджує, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв, просить не брати його під варту.
Заслухавши прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, вивчивши копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наступне.
Встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000557 від 31.07.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3,4 ст.187 КК України.

З витягу від 31.07.2020 з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000557 за ч.3, ч. 4 ст. 187 КК України, який додано до клопотання, вбачається, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень, які мали місце 31.07.2020 року та 11.12.2020 року, внесено відносно невстановлених осіб, які вчини розбійний напад на потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Заявниками про вищевказані злочини є безпосередньо потерпілі, про що свідчить витяг з ЄРДР.
З доданих до матеріалів клопотання копій протоколів про результати проведення оперативно-розшукового заходу візуального спостереження за особою, аудіо-, відеокотроль особи від 16.12.2020 року, 17.12.2020 року, 18.12.2020 року вбачається, що спостереження здійснювалось 09.12.2020 року, 10.12.2020 року, 11.12.2020 року, в тому числі і за ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_5 не затримувався на місці вчинення злочину, ані після його вчинення, раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Дніпро, має родину, на утриманні двох малолітніх дітей, зі слів працює неофіційно, фактів порушення ним особисто будь-яких процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні ні слідчим у клопотанні, ні прокурором у судовому засіданні не наведено.
ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України 27.01.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Виходячи з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення правопорушення за викладених у клопотанні обставин. Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Аналізуючи надані стороною обвинувачення копії матеріалів кримінального провадження можливо дійти висновку, що вони містять відомості про ймовірну причетність підозрюваного ОСОБА_5 до інкримінованих йому злочинів, однак така причетність має бути перевірена органом досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Представлені докази на даному етапі не можуть стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

З приводу доводів сторони захисту щодо відсутності в досліджених слідчим суддею доказів про причетність ОСОБА_5 відсутність в наданих матеріалах будь-яких посилань на особу ОСОБА_5 , як на особу, яка могла вчинити інкриміновані злочини, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити наступне.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини інкримінованих підозрюваному конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає передчасними вищенаведені доводи захисника підозрюваного та вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів підтверджують існування фактів і інформації, які можуть свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_5 до інкримінованих йому дій, та ці факти та інформація мають бути перевірені під час досудового розслідування.

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Щодо обґрунтованості наведених стороною обвинувачення ризиків.
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

В той же час, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий та прокурор, виходячи за наступного.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.

Проте вказане стороною обвинувачення в обґрунтування ризику переховування підозрюваного, слідчий суддя оцінює критично, оскільки відомостей, які б підтверджували вказане, слідчому судді надано не було.

Отже, як встановлено слідчим суддею, матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, за матеріалами кримінального провадження вбачається, що сторона обвинувачення мала у розпорядженні данні щодо фактичного місця проживання останнього, проте не вживала жодних заходів щодо повідомлення особу про виклики у встановленому КПК порядку.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на потерпілого та свідків, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні. Разом з цим матеріали додані до клопотання взагалі не містять відомостей про те, які свідки допитані у кримінальному провадженні.

Також, є необґрунтованими доводи обвинувачення про ризики вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки як свідчать матеріали кримінального провадження останній раніше не судимий, отже вказаний ризик нічим не підтверджено.

Крім того, запобігання даного ризику можна уникнути шляхом застосування запобіжного заходи у виді домашнього арешту.

Разом з тим, ризик передбачений п. 2 ст. 177 КПК України щодо перешкоджання встановленню істини у кримінальному правопорушенні доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).

Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він має постійну реєстрацію та місце проживання, працює неофіційно, має родину, має на утриманні двох малолітніх дітей, отже існують міцні соціальні зв`язки, соціально адаптований, раніше не судимий.

Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає з дружиною та дітьми, а тому для запобігання доведеним під час розгляду клопотання ризикам, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Наявність підстав для взяття під варту підозрюваного ОСОБА_5 оцінено судом з урахуванням особливостей та тривалості даного кримінального провадження, поведінки сторін, зокрема підозрюваного, вагомості, переконливості та якості зібраних доказів.
Окрім цього, обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього декілька обов`язків.
Керуючись ст.ст. 42, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці, тобто до 04 квітня 2021 року включно.

Покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками (визначеними слідчим), потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю;

- після лікування у КП „Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні прибути за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначити до 04.04.2021 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1