Справа № 740/2924/21
Провадження № 1-кп/740/301/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Ніжині кримінальне провадження № 0002276 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, неодруженого, маючого середню освіту, працюючого кінологом взводу 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , несудимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 06.11.2020 року близько 03 год. 20 хв, керуючи автомобілем марки «Мітсубісі Аутлендер ХL», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись на 34 кіломертрі автодороги Кіпті-Глухів-Бачівськ, неподалік с. Зруб Ніжинського району Чернігівської області, порушуючи вимоги п. 13.1, п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, не дотримуючись безпечної дистанції, завчасно виявивши в попутному напрямку напівпричіп автомобіля марки «МАН 14.224», державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не вжив заходів до зменшення швидкості транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу скоїв зіткнення з напівпричепом автомобіля марки «МАН 14.224».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пасажир автомобіля «Мітсубісі Аутлендер XL», згідно висновку експерта № 277 від 26.02.2021 року отримала тілесні ушкодження у виді відкритої поєднаної черепно-лицевої травми, яка виражалась саднами, синцем та забійно-рваними ранами обличчя, крововиливом у м`які покриви правої лобно-скроневої-тім`яної ділянки та правий скроневий м`яз, лінійним переломом кісток склепіння черепа справа з подовженням його на кістки основи черепа, перелом верхньої щелепи, правої виличної кістки та правої половини тіла нижньої щелепи та інші ушкодження, що в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя та є такими, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_7 .
Пасажир автомобіля «Мітсубісі Аутлендер XL», ОСОБА_8 внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта № 48 від 05.05.2021 року отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забійних ран слизових оболонок обох губ, косо поперечного перелому кісток носа, перегородки порожнини носа, вдавлених переломів обох гайморових пазух, пара орбітальної гематоми справа, гематоми справа, саден обличчя, гемосинусиду; - перелому виличної кістки справа та верхньої щелепи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Порушення ОСОБА_4 вимог п.13.1, п. 12.3 ПДР, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, знаходяться в прямому причинному зв`язку з даними наслідками, які настали внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому визнав повністю та пояснив, що 05.11.2020 року його двоюрідна сестра ОСОБА_7 попросила забрати з аеропорту «Бориспіль» її чоловіка ОСОБА_8 , тому вони разом виїхали близько 19 години з місця проживання. Зустрівши в аеропорту ОСОБА_8 , близько 00 годин 30 хвилин вони вирушили з аеропорту додому. Рухаючись автодорогою, проїжджаючи поблизу с. Зруб Ніжинського району Чернігівської області, він не врахував дистанцію, а також обмежену видимість із-за туману і зіткнувся з автомобілем «MAN», який рухався попереду. У зв`язку з цим, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пасажирка ОСОБА_7 , яка перебувала на передньому правому пасажирському сидінні, зазнала важких травм, однак деякий час була жива, по приїзду швидкої вона померла. Він щиро розкаюється у вчиненому, має глибокий жаль з приводу наслідків, так як померла є його двоюрідною сестрою і в неї залишилася малолітня дитина, якій він на даний час всіляко допомагає. Просив не позбавляти його волі та прав водія.
Потерпілий ОСОБА_8 та його представник у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в яких просили розгляд проводити за їх відсутності, при цьому зазначивши, що потерпілий цивільний позов заявляти не буде, питання моральної та матеріальної шкоди вирішено в добровільному порядку, просили призначити міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.
Згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, за що він має нести відповідальність.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
У п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України, до тяжких злочинів і характеризується необережною формою вини, тяжкі наслідки злочину у вигляді смерті ОСОБА_7 та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілого ОСОБА_8 , а також дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання та на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Крім того, на переконання суду, думка потерпілого про відсутність необхідності у позбавленні обвинуваченого волі повинна бути врахована як вагома обставина, що істотно впливає на призначення покарання.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, досудову доповідь Шосткинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінено як низькі і виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі можливе, думку потерпілого, який просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України основного покарання наближеного до мінімального, в межах встановлених в санкції статті, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України, так як його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Щодо додаткового покарання, санкція ч.2 ст.286 КК України надає суду можливість як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що від дій обвинуваченого настала смерть потерпілої ОСОБА_7 та тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілого ОСОБА_8 , що ОСОБА_4 на даний час не працює на посаді водія, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку суду, застосування саме такого основного та додаткового покарання за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст. 65 КК України та є справедливим щодо досягнення мети покарання, виходячи з вимог ст. 50 КК України, а також відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів в розмірі 6538 гривнень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання встановивши йому іспитовий строк три роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз по справі в розмірі 6538 (шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень.
Речові докази: - автомобіль «Мітсубісі Аутлендер ХL», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на спеціальному майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути власнику ОСОБА_8 ;
- спеціалізований причіп «Schroeder Wiesmoor» р.н. НОМЕР_4 , який знаходиться на спеціальному майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 22.07.2017 року та диск шайби тахографа з автомобіля «MAN 14.224» р.н. НОМЕР_3 - повернути ОСОБА_6 .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1