печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні №000160,-
В С Т А Н О В И В :
15.03.2021 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні №000160. Вивчивши матеріали скарги, встановлено, що заявник просить: «Прийняти скаргу потерпілого № 18 від 15.03.2021 на дії Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві в порядку ст. 113, 114 КПК України у кримінальному провадженні № 0001600 - до розгляду та відкрити провадження. Всі інші докази щодо реєстрації документів та на підтвердження обставин викладених у скарзі будуть надані до початку розгляду справи по суті. Витребувати матеріали кримінального провадження № 0001600. Скаргу потерпілого ОСОБА_3 № 18 від 15.03.2021 на порушення строку слідчим ТУ ДБР розташованого у місті Києві в порядку ст. 113, 114 КПК України, яке полягає у не розгляді/блокуванні розгляду/тяганині розгляду здійснення вказаної процесуальної дії за скаргою потерпілого № 15 вх. № 4960 від 02.03.2021 на не виклик та не допит свідка ОСОБА_4 за участю та в присутності потерпілого у кримінальному провадженні № 0001600 - задовольнити повністю. Встановити слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві, уповноваженому здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001600, строк для здійснення слідчим наступної процесуальної дії - допиту за участю та в присутності потерпілого ОСОБА_3 в статусі свідка ОСОБА_4 у вказаному провадженні». Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Слідчий в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним. Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку. Слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Києві перебуває кримінальне провадження № 0001600. У скарзі №15 на не виклик та не допит свідка ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у м.Києві, вх..№4960 від 02.03.2021 року, з вимогою викликати та допитати свідка ОСОБА_4 за участю та в присутності потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001600. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до частини другої статті 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з пунктом другим частини першої статті 7, частиною першою статті 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Так, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, ч.5 ст.21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою. Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 у справі №370/2316/18 (провадження №51 - 9929 км 18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства. В постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2017 року у справі № 5-272кс(15), зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК». Відповідно до ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист. Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України. Викладене вище кореспондується з позиціями, викладеними Другою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18 жовтня 2019 у справі №757/37346/18-к (провадження 51-1329кмп19) та Третьою судовою палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 25 березня 2020 року у справі №757/5607/19-к (провадження 51-4094км19), які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Разом з цим, ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді не з клопотанням в порядку та за змістом, передбаченим ст.ст.28, 114 КПК України, що б узгоджувалось з позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2019 у справі № 757/37346/18-к (провадження 51-1329кмп19) та від 25 березня 2020 року у справі № 757/5607/19-к (провадження 51-4094км19), а направлена на оскарження та зобов`язання вчинення дій, які не входять до переліку оскаржень дій чи бездіяльності, прямо передбаченою спеціальною нормою кримінального процесуального закону з огляду на наступне. Крім того, звертаючись до суду зі скаргою, заявником не надано доказів того, що він є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду. З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні №000160. Керуючись ст.ст. 1-40, 114, 303, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Києві, яка полягає у не здійсненні процесуальних дій в кримінальному провадженні №000160. Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1