Номер провадження:1-в/521/194/21
У Х В А Л А

01 лютого 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого - ОСОБА_4 ,
представника колонії ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нові Трояни, Болградського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження не працював, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 26.05.2005 року за ч.2 ст.153, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 22.10.2007 року за ч.2 ст.185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 16.12.2010 року за ч.2 ст.153 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.09.2013 року на підставі ст.81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 22 дня;
- 02.07.2018 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, суд

В С Т А Н О В И В:
Начальник ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання, та просив його задовольнити.
Представник колонії підтримав подання.
Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на його думку, не довів своє виправлення.
Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
ОСОБА_4 засуджений 02.07.2018 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає йому підставу звернутися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною ч. 1 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Частиною 2 статті 81КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» встановлено, що судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, а тому суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, початок строку: 15.03.2018 року, кінець строку: 15.03.2022 року, ОСОБА_4 під час тримання у слідчому ізоляторі - Одеській УВП (№ 21) з 19.03.2018 року по 16.08.2018 року, та з 15.03.2019 року по 26.04.2019 року характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. Під час тримання в ізмаїльській УВП (№22) з 16.08.2018 року по 15.03.2019 року, характеризувався негативно, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 (один) раз, згідно ч.14 ст.134 КВК України, визнається таким, що стягнень не має. Заохочень не мав.
26.04.2019 року прибув до державної установи «Одеська виправна колонія (№14), м.Одеси, був розподілений до відділення СПС №1. За час відбування покарання характеризується наступним чином. На виробництві установи не працевлаштований, але залучався до праці на підставі ч.5 ст.118 КВК України. До праці відноситься добре, виконує доручену роботу в повному обсязі та вчасно. За що був заохочений 4 (чотири) рази правами начальника учтанови. До дисциплінарної відповідальності не притягувався.
10.07.2020 року комісією установи було розглянуто матеріали стосовно переведення до дільниці соціальної реабілітації та вирішено, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що стає на шлях виправлення і згідно з ч.1 ст.101 КВК України 14.07.2-2- року був переведений до дільниці соціальної реабілітації ДУ «ОВК 14». Після переведення до дільниці соціальної реабілітації, приймав активну участь у суспільному житті колективу засуджених дільниці, залучався до праці згідно ст.118 п.5 КВК України. За що був заохочений 2 (два) рази правами начальника установи. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Під час відбування покарання в дільниці соціальної реабілітації в умовах послабленого контролю, порушень встановленого режиму відбування покарання не допускав. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
До того ж в характеристиці засудженого зазначено, що він приймав участь у диференційованого виховного впливу «Правова освіта» та «Професія», яку було реалізовано шляхом навчання у Одеському навчальному центрі ОВК №14 та отриманням виробничої спеціальності слюсар з ремонту свільськогосподарських машин 3 розряду.
Відповідно до ст.127 КВК України участі у роботі самодіяльних організацій не приймає, не проявляє соціально-корисну активність, не є членом ради колективу засуджених відділення.
Підлягав застосуванню ст.101 КВК України, щодо змін умов тримання по відбуттю 1/3 частини строку покарання 10.07.2020 року, та засудженого було переведено до дільниці соціальної реабілітації.
Підлягав застосуванню ст.82 КК України, щодо про заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, але 18.03.2020 року засудженому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.
15.11.2020 року відповідно до ст.81 КК України комісією установи ОВК № 14 було розглянуто матеріали стосовно умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, але засудженому було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні подання начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1