Номер провадження: 11-кп/813/1548/20
Номер справи місцевого суду: 947/7249/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 ,

представника потерпілої особи ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої особи - директора ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» - ОСОБА_12 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2020 року по кримінальному провадженню №0000135, внесеному до ЄРДР від 25.01.2020 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, вірменина, уродженця м. Чаренцаван, Вірменія, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України, раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеси, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі ст. 89 КК України, раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Скадовськ, Херсонської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі ст. 89 КК України, раніше не судимої;

- обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Звільнено ОСОБА_7 з-під варти в залі суду.

У строк відбування призначеного судом покарання зараховано період перебування ОСОБА_7 під вартою з моменту фактичного затримання, тобто з 25.01.2020 року.

ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_13 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Звільнено ОСОБА_13 з-під варти в залі суду.

У строк відбування призначеного судом покарання зараховано період перебування ОСОБА_13 під вартою з моменту фактичного затримання, тобто з 25.01.2020 року.

ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України. Звільнено ОСОБА_9 з-під варти в залі суду.

У строк відбування призначеного судом покарання зараховано період перебування ОСОБА_9 під вартою з моменту фактичного затримання, тобто з 25.01.2020 року.

Витрати на проведення судових експертиз по даному кримінальному провадженню стягнуто в рівних частках з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 у розмірі 3349 гривень 55 копійки з кожного.

У задоволенні цивільного позову директора ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» до ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 про відшкодування шкоди відмовлено.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 визнані винуватими у тому, що 24.01.2020, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходились на вул. Академіка Вільямса, 50А, в м. Одесі. В цей момент у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з приміщення ВКФ «Юна Сервіс», яке розташоване по вул. Академіка Вільямса, 50А в м. Одеса. Свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, він висловив своїм товаришам ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , на що останні надали свою згоду.

Далі, 24.01.2020 року, приблизно о 23:30 годині, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 прибули до вказаного приміщення ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» та реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій за допомогою металевого предмету «лому» віджав двері.

Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , через віджаті двері проникли до приміщення ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс», де викрали майно ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс», а саме: електричний генератор «Honda ЕСТ 7000», вартістю 7166,67 гривень; 7 системних блоків, загальною вартістю 23279,40 гривань НБУ; 2 монітори «Samsung SyncMaster ВХ2440», загальною вартістю 4026,66 гривень; 2 монітори «Samsung SyncMaster 720N», загальною вартістю 732,66 гривень; монітор «Samsung SyncMaster S20B300», вартістю 966,00 гривень; монітор «Samsung SyncMaster 710N», вартістю 190,00 гривень; монітор «Samsung SyncMaster 72IN», вартістю 300,00 гривень; 2 слайсери «General Machines», загальною вартістю 12558,00 гривень; 2 акумулятори «LOGIC POWER LP 7.5», загальною вартістю 190,00 гривень; 2 акумулятори «CASIL СА1270», загальною вартістю 190 гривень; 2 акумулятори «YUASA NPW45-12», загальною вартістю 190 гривень; відеокамера «Vision VB19B-R36», вартістю 316,67 гривень; 2 відеокамери «Vision VB19B-W29», загальною вартістю 298,66 гривень, тим самим викрали майно на загальну суму 50404 грн. 72 коп.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 вважали необхідними для доведення злочину до кінця, викраденим майном розпорядитися не змогли, оскільки були затримані громадянами, які приїхали перевірити майно, яке знаходиться у приміщенні ТОВ ВКФ «Юна- Сервіс».

Тим самим, своїми діями ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 намагалися спричинити ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» матеріальний збиток на загальну суму 50404 гривні 72 копійки.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі потерпіла особа - директор ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» ОСОБА_12 , не заперечуючи встановлені судом фактичні обставини справи, зазначила, що вважає вирок суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає зміні в частині відмови у задоволенні цивільного позову.
- суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні цивільного позову, послався на недоведеність потерпілою особою спричинених збитків, та безпідставно не прийняв до уваги доказ рахунок на суму 30720 грн., що слід сплатити за роботи щодо відновлення системи відеоспостереження, яка була пошкоджена обвинуваченими під час вчинення злочину.

За результатом розгляду апеляційної скарги просили змінити вирок Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2020 року в частині відмови у задоволенні цивільного позову, задовольнити цивільний позов у повному обсязі та стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 на користь ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» матеріальну шкоду, заподіяну злочином в сумі 30720,00 грн.

В іншій частині судове рішення не оскаржується.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» ОСОБА_11 наполягав на вимогах апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Натомість прокурор ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Положеннями ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 визнали повністю свою вину та підтвердили обставини вчиненого ними злочину, підтвердженням чого є журнал судових засідань від 21.04.2020 р. (а.п. 87-91), суд першої інстанції, встановивши, що показання обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, за погодженням зі сторонами судового розгляду, з`ясувавши правильність розуміння ними змісту цих обставин та відсутність заперечень, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Отже, сторони у кримінальному провадженні не оспорюють фактичні обставини справи, тому суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинувачених правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України як не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною першою статті 124 КПК України визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21.04.2020 року директор ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» звернулась до суду з цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 майнової шкоди в розмірі 30720,00 грн. (а.п. 46).

В обґрунтування вказаної грошової суми цивільним позивачем до позову надано копію рахунку №2348000 ТОВ «Горяц-Т», в якому платником зазначено ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс», з якого вбачається, що вартість перелічених у рахунку робіт складає 30720,00 грн. (а.п. 48)

Однак, матеріали справи не містять доказів сплати зазначеної грошової суми, а також доказів причинно-наслідкового зв`язку пошкодження обладнання обвинуваченими з роботами, за проведення яких у майбутньому ТОВ «Горяц-Т» нарахувало грошову суму у розмірі 30720,00 грн.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні цивільного позову, оскільки в обґрунтування грошової суми, яку слід стягнути з обвинувачених, представник потерпілого не надав до позову будь-яких документів, які б підтверджували реально понесені матеріальні збитки ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» внаслідок скоєного кримінального правопорушення, чи документально підтверджений розмір завданої шкоди.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування вироку в частині вирішення цивільного позову відсутні, тому апеляційна скарга потерпілої особи - директора ТОВ ВКФ «Юна-Сервіс» ОСОБА_12 не підлягає задоволенню.

Керуючись стаття 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу потерпілої особи - директора ВКФ «Юна-Сервіс» ТОВ ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2020 року, яким ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4