Справа № 362/3496/20
Провадження № 1-і/362/14/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Васильків Київської області, громадянин України, не працює, має середню освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий (далі ОСОБА_3 ),
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України.

У судове засідання прибули:
прокурор ОСОБА_4
особа, щодо якої розглядається клопотання, - ОСОБА_3 ;

захисник ОСОБА_5 .

Суд установив:
У провадженні судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 перебуває зазначене кримінальне провадження.

Головуючий по справі суддя ОСОБА_6 станом на 22 липня 2021 року перебуває на лікарняному, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 31 липня 2021 року.

Прокурор подав до суду клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися, а дія попередньої ухвали суду про продовження вказаного запобіжного заходу закінчується.

Згідно з пунктом 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (Covid-19) встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Відповідно до абзацу п`ятого зазначеного пункту в разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному головуючого по даному кримінальному провадженню та закінченням строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою вирішення питання щодо продовження йому строку тримання під вартою здійснюється суддею Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , визначеним у порядку частини 3 статті 35 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що не зменшилися ризики, передбачені пунктам 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, вказавши, що раніше неодноразово судимий ОСОБА_3 на даний час обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, та з метою уникнення покарання він може переховуватись від суду, а також не допитані свідки, обвинувачений матиме можливість незаконного впливу на потерпілих з метою зміни показів, а судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не закінчено.
Захисник обвинуваченого, позицію якого підтримав останній, заперечив проти задоволення заявленого клопотання прокурора, звернув увагу суду на зменшення ризиків, та просив змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час. Вказав, що його підзахисний має хвору матір за якою потрібен догляд, у нього погіршилося здоров`я, він піде працювати та відшкодує завдану інкримінованим правопорушенням шкоду, обіцяє не вчиняти кримінальних правопорушень у майбутньому.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

За правилами статті 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує, зокрема, обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Згідно з положеннями статей 177,178 КПК України та практикою Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, за санкцією статті, за якою обвинувачується раніше судимий ОСОБА_3 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

ОСОБА_3 раніше судимий, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, однак знову обвинувачується у вчиненні умисного злочину, що викликає сумнів в тому, що він став на шлях виправлення і, перебуваючи на волі і маючи реальну можливість, не вчинить іншого кримінального правопорушення. До того ж, до ОСОБА_3 неодноразово застосовувався привід та він оголошувався в розшук.
Отже, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених під час розгляду клопотання обставин, суд дійшов до висновку про незмінність констатованих раніше судом ризиків та про те, що застосування до ОСОБА_3 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання цих ризиків і забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (пункт 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обґрунтованим.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194-197, 331 КПК України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час.

2. Клопотання прокурора задовольнити.

3. Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) діб до 19 вересня 2021 року включно.
Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Повний текст ухвали оголошено 26 липня 2021 року.

Суддя