КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді технічного директор ТОВ "Вавілон-В2, не одруженого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-
за участі:
прокурора ОСОБА_7
представника потерпілої-адвоката ОСОБА_8
захисника ОСОБА_5
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2021 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на 2(два) роки. Стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 на відшкодування майнової шкоди суму 8563 (вісім тисяч п?ятсот шістдесят три) гривні та на відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п?ятдесят тисяч) гривень. Стягнено з ОСОБА_6 процесуальні витрати. Вирішено долю речових доказів.
За встановлених судом першої інстанції обставин, 17 березня 2018 року близько 01 години 28 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «BMW 318і», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині проспекту Соборності від площі «Дарницька» у напрямку мосту «Патона» у місті Києві, допустив порушення вимог п. 11.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, а саме: п. 11.4 Правил дорожнього руху України на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_6 в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «BMW 318і», державний номерний знак НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною проспекту Соборності від площі «Дарницька» у напрямку мосту «Патона» у місті Києві, проїжджаючи в районі буд. № 30, допустив виїзд керованого ним автомобіля «BMW 318і», державний номерний знак НОМЕР_1 , на призначений для зустрічного руху бік дороги, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan TIIDA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалася проїзною частиною проспекту Соборності від мосту «Патона» у напрямку площі «Дарницька». Внаслідок зіткнення транспортних засобів, водій ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до медичного закладу.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2021 року в кримінальному провадженні №0002780 від 20 березня 2018 року відносно ОСОБА_6 , скасувати. Кримінальне провадження, закрити відповідно за п. 5 ч.1 ст. 407 КПК України.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_5 зазначає що судом не вірно встановлено фактичні обставини та висновки суду ґрунтуються виключно на тексті обвинувального акту і показах потерпілого. На підтвердження вказаного, апелянт зазначає, що в справі відсутні беззаперечні докази того, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_6 виїхав на зустрічну смугу і створив небезпеку для руху автомобіля Ніссан.
Крім цього, обґрунтовуючи вирок, суд послався на перелік доказів, однак не провів належної оцінки таких доказів і безпідставно не взяв до уваги інші докази разом з показаннями самого ОСОБА_6 ..
Також, апелянт вказує, на те, що суд взагалі не оцінював висновок експерта №9/249 від 27.08.2018 року.
Апелянт вказує, що судом було вирішено питання щодо речових доказів таких як CD-R VERBATIV 700 MB 52x min та CD-R Axent 700 VD 80 min 52x, однак суд не з`ясував чи відповідають вони вимогам належності, допустимості і дотримання вимог КПК щодо їх оформлення. Крім цього, захисник ОСОБА_5 зазначає, що всі похідні докази, а саме: протокол огляду відеозапису від 10.05.2018 року і висновок автотехнічної експертизи 12-1/1926 від 24.10.2018 є недопустимими.

Також, судом було неправомірно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення додаткових експертиз.
Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, апелянт зазначає, що воно є надто суворим, не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.
Крім цього, захисник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що враховуючи невинуватість ОСОБА_6 в задоволенні цивільного позову необхідно відмовити.

Крім цього, не погоджуючись з вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2021 представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказаний вирок суду та просив скасувати вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді 4 місяців арешту у зв?язку із м?якістю призначеного покарання та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_6 міру покарання у вигляді 6 місяців арешту за ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.
Також апелянт просив: стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальні збитки, сплачені за послуги евакуатора у розмірі 1600 гривень на користь потерпілої ОСОБА_9 ; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 86784 гривні матеріального збитку нанесеного пошкодженням автомобіля; стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальні збитки у вигляді витрат за користування таксі у розмірі 16 516 гривень 62 копійки.
Обґрунтовуючи вказані апеляційні вимоги представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 зазначав, що обвинувачений ОСОБА_6 всіляко ухилявся від досудового розслідування, умисно затягуючи час. Також, апелянт вказував, що незважаючи на велику кількість переконливих доказів вини, ОСОБА_6 не визнав своєї вини, демонструючи своє цинічне ставлення до потерпілої і до правил цивілізованого суспільства. ОСОБА_6 мав всі можливості для примирення з потерпілою і уникнення кримінального покарання, але не скористався цим.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , висловлені ним в судовому засіданні 11.03.2021, в якому він підтримав апеляційну скаргу свого захисника ОСОБА_5 та висловив заперечення проти існуючої на той час апеляційної скарги представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 , позицію представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав 11.03.2021 власну апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляції захисника. Думку прокурора, який 11.03.2021 підтримав існуючу апеляцію представника потерпілої та заперечував проти апеляційної скарги захисника. Вирішивши заяву про відмову від апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 , яка надійшла від нього в судовому засіданні 15.03.2021, з`ясувавши позицію захисника ОСОБА_5 , який підтримав власну апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вирішивши заявлені стороною захисту клопотання, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , прокурора, їх відповіді на питання суду, заслухавши промови учасників кримінального провадження в судових дебатах та перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги захисника та обговоривши її доводи, колегія суддів виходить з наступного .

Відповідно до ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( далі КПК).
Відповідно до ч.1 ст. 403 КПК, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду . Представник потерпілого може відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою потерпілого.
Відразу після продовження судового засідання 15.03.2021, адвокат ОСОБА_8 - представник потерпілої ОСОБА_9 подав суду заяву про відмову від своєї апеляційної скарги в інтересах потерпілої. Заслухавши пояснення з цього приводу адвоката ОСОБА_8 , який пояснив суду, що дана позиція погоджена особисто з потерпілою ОСОБА_9 , прокурора, який висловив аналогічну позицію, що це право представника потерпілої за умови дотримання вимог ч.1 ст. 403 КПК, виконання яких підтвердив адвокат ОСОБА_8 , позицію захисника ОСОБА_5 , який вважав, що потерпілу необхідно викликати в судове засідання, щоб з`ясувати її думку, суд вважає, що відмова від апеляційної скарги представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 за згодою потерпілої ОСОБА_9 відповідає вимогам ч.1 ст. 403 КПК і є процесуальним правом представника потерпілої за згодою останньої. Вимоги захисника ОСОБА_5 про виклик в судове засідання потерпілої, не ґрунтуються на положеннях статей глави 31 КПК ( провадження в суді апеляційної інстанції) і, зокрема на положеннях ст. 403 КПК і таким чином, переконавшись в дійсному волевиявленні представника потерпілої та самої потерпілої через її адвоката в тому числі, що підтверджується довіреністю на яку посилався представник потерпілої, окрім договору про надання правової допомоги, суд приймає відмову представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 від його апеляційної скарги .

Щодо участі обвинуваченого ОСОБА_6 в судових засіданнях, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Сторони кримінального провадження мають добросовісно користуватися своїми процесуальними правами і виконувати свої процесуальні обов'язки в спосіб, передбачений КПК.

В судове засідання 11.03.2021 належним чином, заздалегідь були викликані учасники кримінального провадження, зокрема і сторона захисту - обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5
11.03.2021 в судове засідання прибув обвинувачений ОСОБА_6 . У відповідній стадії кримінального провадження, клопотань про відкладення у зв'язку з неявкою захисника або заяв про причини його неявки від обвинуваченого не надходило . Судом, з урахуванням думки обвинуваченого, в процесуальний спосіб були вирішені клопотання сторони захисту, які містилися в прохальній частині апеляційної скарги. Після доповіді змісту оскарженого судового рішення та основних доводів апеляційних скарг захисника та представника потерпілої, з`ясовано позицію учасників кримінального провадження, спочатку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу захисника в його інтересах та заперечував проти існуючої на той час апеляційної скарги представника потерпілої . Судом було надано можливість учасникам кримінального провадження надати пояснення і викласти свою позицію, після чого обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про відкладення судового розгляду у зв'язку з неявкою його захисника ОСОБА_5 .
При з'ясуванні причини неявки захисника, враховуючи дані про його належне повідомлення, обвинувачений послався на те, що його адвокат зайнятий в іншому судовому засіданні в одному з районних судів міста Києва , хоча заяв або клопотань від захисника станом на 11.03.2021 з цього приводу не надходило.
Суд, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, задовольнив клопотання обвинуваченого і відклав апеляційний розгляд на 15.03.2021 на 11.00. повідомивши належним чином обвинуваченого та інших учасників судового провадження, включаючи захисника.
15.03.2021 в судове засідання з боку сторони захисту з'явився лише захисник ОСОБА_5 , який не надав суду підтверджуючих документів поважності причин неявки в судове засідання 11.03.2021 не дивлячись на те, що про це судове засідання був повідомлений ще 04.03.2021 що він не заперечував. Обвинувачений в судове засідання не з'явився посилаючись на те, що з 14.03.2021 знаходиться на лікуванні в КМКЛ № 18 в неврологічному відділенні . Одночасно, письмово висловив бажання особисто приймати участь в розгляді апеляційної скарги і давати пояснення суду .

Вирішуючи дане питання, суд апеляційної інстанції виходить з того, що відразу після продовження судового засідання 15.03.2021 представник потерпілої відмовився від апеляційної скарги за погодженням з потерпілою ОСОБА_9 що цілком відповідає вимогам ч.1 ст. 403 КПК. Інші апеляційні скарги, в яких би ставилося питання про погіршення становища обвинуваченого в справі відсутні . Таким чином, на розгляді апеляційного суду станом на 15.03.2021 року була лише апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого, який належним чином був повідомлений про день час і місце апеляційного розгляду, про що свідчить відповідна розписка . Згідно ч.4 ст. 405 КПК України його ( обвинуваченого) явка за даних обставин є необов`язковою. Суд критично ставиться до наданої ксерокопії довідки від 15.03.2021 за №1360 про те, що з 14.03.2021 ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні в неврологічному відділенні КМКЛ № 18.
Так, дана ксерокопія довідки взагалі ніким не завірена . Крім того, зі змісту ксерокопії довідки неможливо зробити висновок і не зазначено на якому лікуванні він знаходиться ( стаціонарне лікування, денний стаціонар, тощо) і, відповідно не вказано що він позбавлений можливості в силу стану здоров`я приймати участь в судовому засіданні 15.03.2021, хоча в ксерокопії його заяви від 14.03.2021, він наполягає брати участь в судовому засіданні і безпосередньо надати суду пояснення. Разом з тим, реалізація цього права обвинуваченому була надана судом в судовому засіданні 11.03.2021, якою він не скористався достеменно знаючи про закінчення 16.03.2021 строків давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно з вимогами ст. 49 КК України. Також суд звертає увагу, що в ксерокопії довідки наданій ОСОБА_6 вказаний діагноз неможливо повністю прочитати. За сукупності даних обставин, суд вважає дії обвинуваченого пов`язані з його неявкою в судове засідання 15.03.2021 зловживанням процесуальними правами, які в свою чергу не позбавляють суд продовжувати судове засідання лише за участі його захисника, яким за даних обставин обвинувачений представлений в судовому засіданні .
Виходячи зі сталої практики ЄСПЛ з аналогічних питань, неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням частини першої статті шостої Конвенції ( Рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі №36655/02 "Смірнова проти України", Рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі № 30979,96 "Фрідлендер проти Франції". Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ. ( Рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України).
Враховуючи сукупність вищевикладених обставин та те, що в судовому засіданні 15.03.2021 обвинувачений був представлений своїм захисником, надаючи правову оцінку вищезазначеним обставинам в частині дій сторони захисту, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що направлені на штучне створення перепон для подальшого руху справи в апеляційній інстанції враховуючи закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а неявку в судове засідання ОСОБА_6 15.03.2021 таку, що не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги його захисника .

Щодо суті апеляційних вимог захисника, то відповідно до ч.1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним критеріям, а доводи апеляційної скарги захисника в ході апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції фактично не визнав своєї вини в пред'явленому обвинуваченні і показав, що в день ДТП, не доїжджаючи до естакади, перед ним рухався автомобіль "Газель". Він його обігнав, заїхавши у ліву крайню полосу руху. Несподівано він побачив попереду блиск фар автомобіля, який рухався у зустрічному йому напрямку, почув звуки різкого гальмування, після чого, відбулося зіткнення із автомобілем "Nissan Tiida", під керуванням водія ОСОБА_9 та автомобіля під його керуванням. Вживання алкогольних напоїв перед керуванням і стан алкогольного сп'яніння під час керування автомобілем заперечує.
Не дивлячись на невизнання своєї вини обвинуваченим і заперечення фактичних обставин ДТП, його вина повністю доведена стороною обвинувачення доказами безпосередньо дослідженими судом першої інстанції в судовому засіданні, а саме:
-показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка щодо обставин ДТП в суді першої інстанції показала, що в той день йшов дощ, погодні умови не дозволяли їхати швидко. Завантаженість на дорозі була слабка. Вона заїхала на естакаду на "Березняках", видимість зустрічного транспорту була слабка. Коли вона була на середині естакади, то побачила, що їй на зустріч світять фари, а потім вона побачила, що їй на зустріч рухається автомобіль. Траєкторія зустрічного авто була такою, що автомобіль зносило на зустрічну смугу. Швидкість зустрічного авто була висока. Вона розпочала гальмувати і намагалася спробувати вивернути руль вліво для того, щоб врятувати своє життя. В цей час автомобіль, на якому їхав обвинувачений вдарив її автомобіль у правий бік. Її авто викинуло на зустрічну смугу і розвернуло на 180 градусів і вона втратила свідомість . Водії, які до неї підходили, коли вона прийшла до свідомості, казали їй що інший водій був п'яний. Вона наполягає, що зіткнення відбулося в її смузі руху ближче до лівого краю.
-показаннями свідка ОСОБА_11 , який щодо обставин ДТП в суді першої інстанції показав, що він їхав на вантажному автомобілі Хюндай, у другій середній полосі руху. Попереду у попутному напрямку у крайній лівій смузі від нього рухався автомобіль Нісан Тиида, приблизно з такою ж швидкістю як і він - близько 50 км/год. Були складні погодні умови. Його авто високе та оглядовість гарна. В цей час на зустрічній крайній лівій полосі несподівано з`явився автомобіль BMW318і. Він приблизно 5 секунд бачив світло фар та емблему цього авто. Швидкість автомобіля обвинуваченого була великою, близько 100 км/год, оскільки у тому місці мостове з'єднання і машини та світло фар з'являються поступово, а автомобіль обвинуваченого дуже різко вискочив. Після верхньої крапки мостового перетину пройшла секунда, як автомобіль BMW почало зносити вліво, він перетнув смугу реверсивного руху та заїхав на зустрічну смугу руху . Потерпіла хотіла ухилитися від удару та звернула вліво, але лобове зіткнення неможливо було уникнути .
-показаннями свідка ОСОБА_12 , який в суді першої інстанції показав, що приїхав на місце ДТП в якості слідчого , оформлював ДТП. Виписав водіям направлення до нарколога. На місці ДТП побачив лобове зіткнення. Склав схему ДТП. При спілкуванні з Бештою, він відчував ознаки стану алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю.

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді першої інстанції показав, що він бачив момент, як автомобіль Нісан Тиида відлетів назад, а автомобіль БМВ стояв.
-Показаннями допитаних в якості експертів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які суду надали показання щодо проведених ними експертиз .
Окрім зазначених джерел доказів, вина ОСОБА_6 доведена також на підставі безпосередньо дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме : протоколами огляду місця події зі схемою від 17.03.2018 та фототаблицею до нього, а також додатковим протоколом огляду місця події від 03.10.2018 з фототаблицею. Протоколом огляду відеозапису від 10.05.2018 на якому зафіксовані обставини ДТП, які в цілому співпадають з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_11 , протоколами слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 та потерпілою ОСОБА_9 . Висновком судово-медичної експертизи №946/е від 22.06.2018 яким встановлена сукупність тілесних ушкоджень частина яких відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості . Висновком судово-автотехнічної експертизи № 12-1/1926 від 24 жовтня 2018 року відповідно до п.5 висновків, причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди , з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля BMW 318і д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 вимогам пункту 11.4 Правил дорожнього руху. Результатами тесту на виявлення алкоголю від 17.03.2018 - 1.21%о .
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях зазначає, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (п.29-30 рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").
Отже, з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини, не вдаючись до повторної оцінки показань свідків та потерпілої, апеляційний суд погоджується з мотивами суду першої інстанції, викладеними у вироку суду щодо доказів досліджених судом першої інстанції і, відповідно цілком погоджується з оцінкою наданою судом першої інстанції безпосередньо дослідженим доказам, як окремо кожному з них так і у сукупності, які в цілому поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , про відсутність беззаперечних доказів того, що саме автомобіль під керуванням ОСОБА_6 виїхав на зустрічну смугу і створив небезпеку для руху автомобіля Ніссан та про те що суд не провів належної оцінки доказів і безпідставно не взяв до уваги інші докази разом з показаннями самого ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає неспроможними. Суд першої інстанції при ухваленні вироку надав оцінку доказам у кримінальному провадженні відповідно до ст. 94 КПК України та дійшов висновку про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та у доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Стосовно доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , про те, що суд не оцінював висновок експерта №9/249 від 27.08.2018 року. Суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи захисника неспроможними, оскільки суд першої інстанції надав оцінку вказаному висновку експерта у тексті вироку (а.с. 24).
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про те, що судом було вирішено питання щодо речових доказів таких як CD-R VERBATIV 700 MB 52x min та CD-R Axent 700 VD 80 min 52x, однак суд не з`ясував чи відповідають вони вимогам належності, допустимості і дотримання вимог КПК щодо їх оформлення. Крім цього, захисник ОСОБА_5 зазначає, що всі похідні докази, а саме: протокол огляду відеозапису від 10.05.2018 року і висновок автотехнічної експертизи 12-1/1926 від 24.10.2018 є недопустимими. Вказані доводи апелянта є неспроможними та не відповідають матеріалам кримінального провадження, у вироку суд першої інстанції надав вичерпну оцінку протоколу огляду відеозапису від 10.05.2018 року і висновку автотехнічної експертизи 12-1/1926 від 24.10.2018 з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Стосовно доводів апеляційної скарги, про неправомірність відмови у проведенні додаткових експертиз, суд апеляційної інстанції вважає вказані доводи неспроможними та зазначає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено захиснику ОСОБА_5 мотивованою ухвалою у задоволенні клопотань про проведення додаткових експертиз. Крім цього, належне обґрунтування відмови у задоволенні вказаних клопотань наявне в ухвалах Дніпровського районного суду міста Києва від 23.12.2020 року. З вказаною позицією суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду та вважає правомірною відмову суду у клопотанні захисника ОСОБА_5 про призначення експертизи.
Щодо суворості покарання призначеного ОСОБА_6 та доводів захисника про те, що воно не відповідає особі засудженого та тяжкості вчиненого злочину, то суд апеляційної інстанції виходить з наступного .
Ухвалюючи вирок, відповідно до вимог ст.65 КК України, суд врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину( а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який не визнав вину у вчиненому злочині, під час досудового розслідування ухилявся від явок до слідчого, офіційно працює, має водійське посвідчення на керування автомобілем, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, потерпілій не відшкодовував матеріальні та моральні збитки. Крім цього судом встановлено наявність обставин передбачених ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння та відсутність обставин передбачених ст. 66 КК України. І таким чином в цілому призначене ОСОБА_6 покарання відповідає принципу індивідуалізації призначеного покарання, який передбачений ч.2 ст. 65 КК України. З вказаним покаранням погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 про необхідність відмови у задоволенні цивільного позову у зв?язку з невинуватістю ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки в ході перегляду рішення в суді апеляційної інстанції встановлено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину.
Відтак, враховуючи, що доводи апеляційної скарги захисника в ході їх перевірки свого підтвердження не знайшли, а представник потерпілої, за погодженням з потерпілою, від поданої апеляційної скарги відмовився, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного вироку, як про те просить захисник.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які б були підставою для скасування вироку, судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді не встановлено .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13.01.2021 відносно ОСОБА_6 , визнаного винним за ч.1 ст. 286 КК України з призначенням покарання, - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення.
СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3