06.05.2021 ЄУН 397/47/21
Провадження №1-кп/389/18/21
У Х В А Л А

06 травня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 27.10.2020, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В :

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою так як дія попередньої ухвали відносно обвинуваченого закінчує свою дію 09.05.2021 року. Обгрунтував клопотання тим, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, а саме закінченого замаху на вбивство, тобто протиправного заподіяння смерті іншій людині, тому враховуючи тяжкість покарання в разі доведення його вини, може в подальшому переховуватись від слідства та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які є родичами обвинуваченого.
Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Просили застосувати стосовно ОСОБА_4 інший, більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту, оскільки вважають, що ризики вказані прокурором необґрунтовані. Крім того, зазначили, що ОСОБА_4 проживає спільно з матір`ю, яка потребує допомоги, оскільки перенесла оперативне втручання, не може пересуватись, в підтвердження чого суду надано довідку медичного закладу, а брат страждає на хворобу епілепсія, а тому вказані особи потребують постійної підтримки та допомоги.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою. Строк утримання обвинуваченого під вартою продовжувався судом.

За цей час проведено та завершено досудове розслідування, а обвинувальний акт направлено до суду.

При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі«Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Окрім самого факту заперечення зміни запобіжного заходу на більш м`який прокурор в судовому засіданні не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого, не надав фактичних даних, котрі із певною вірогідністю давали підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Твердження про те, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчиняти інші злочини, ґрунтується на припущеннях.

Самі лише дані про особу обвинуваченого, без наявності інших даних, які б підтверджували чи давали суду достатніх підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції», «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

На переконання суду можливість ОСОБА_4 ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності чи продовжити свою злочинну діяльність, є лише припущенням сторони обвинувачення, а запобігти вказаним ризикам дасть можливість більш м`який запобіжний захід домашній арешт із зобов`язанням обвинуваченого цілодобово не залишати місцепроживання, котрий буде достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи захисника про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешту нічний час є частково обгрунтованими, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту покладає на обвинуваченого обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.177, 331, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

В задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Змінити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бовтишка Олександрівського району Кіровоградської області, запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на 2 місяці, тобто до 06 липня 2021 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 із-під варти в залі суду негайно та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 покидати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до суду;

утриматися від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;
здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення. Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем перебування ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського
міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1