У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0001216 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 червня 2021 року, якою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульянівка Кіровоградської області, громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 06 серпня 2021 року, включно, визначено заставу у розмірі 50 000 грн.
Учасники судового провадження:
обвинувачений: ОСОБА_5
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Обвинувачений просить скасувати ухвалу суду.
Захисник просить скасувати ухвалу суду, обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
______________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/812/625 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_7
№ 11-кп/812/626/21
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про продовження строку тримання під вартою

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду клопотання прокурора задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 6 серпня 2021 р. включно.
Визначено розмір застави в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_5 , такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; не відлучатися з постійного місця проживання, яке він зазначить суду, без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора або суд про зміну місця проживання (перебування), роботи; не відвідувати місця, де спиртні напої продаються на розлив. Попереджено ОСОБА_5 про наслідки невиконання таких обов`язків у разі, якщо вони будуть до нього покладені.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційних скаргах обвинувачений та захисник вважають, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки, на їх думку, є незаконною, невмотивованою та необґрунтованою.
На думку апелянтів, прокурор в своєму клопотанні не довів, що ризики продовжили існувати і вони не зменшилися.
Звертають увагу, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків перестав існувати, оскільки свідки вже були допитані за час слідства, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати нові злочини останній не збирається.
На думку апелянтів, сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений зазначає, що має на утриманні дитину, мати якої померла.
Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0001216 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , в зв`язку з тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перестали існувати та не зменшились.
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора, про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_5 саме такого запобіжного заходу не зменшились і виправдовують його подальше тримання під вартою.
Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Окрім того, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від Р(80) 11 від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за незаконний обіг наркотичних засобів, не має постійного місця проживання та роботи.

Враховуючи наведене, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності; перешкоджати здійсненню процесуальних дій, оскільки ОСОБА_5 не має постійного місця проживання та роботи.
До того ж на даний час ні обвинувачений ні його захисник не надали суду, доказів наявності у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи.
Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 , про що просять апелянти.
Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість скасувати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України суд першої інстанції обґрунтовано визначив обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в сумі 50 000грн, з чим також погоджується апеляційний суд.
При цьому, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, апеляційний суд переконаний, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі що не перевищує вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 50 000 гривень.
До того ж, на думку апеляційного суду, саме такий розмір застави є співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, а тому забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених п. п. 1 - 3, 5, ч. 5 ст. 194 КПК України, які на підозрюваного необхідно покласти у цьому кримінальному провадженні.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та захисника.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09.06.2021 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: