Справа № 686/3451/21
Провадження № 1-кс/686/1655/21
У Х В А Л А
09 лютого 2021 року м. Хмельницький
У судовому засіданні слідчий пояснив, що вилучене під час обшуку майно містить ознаки незаконного виготовлення,ввезені та перебувають на території України з порушенням положень податкового законодавства, відтак слід накласти арешт на вказане майно.
Клопотання про арешт майна було розглянуте без участі власника майна, у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування, власника вилученого майна встановити не вдалося.
Згідно з наявними у ній відомостями, відправником вантажу є ОСОБА_9 , моб. тел. НОМЕР_1 .
Вантаж було відправлено зі складу «Одеса-02» логістичної компанії ТОВ «Делівері» (код 31738765) за адресою, м.Одеса, вул..Шота Руставелі, 7.
Отримувачем згідно з відомостями цієї квитанції є ОСОБА_10 , моб. тел. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
Адреса доставки: м. Хмельницький, вул. Курчатова, 117А, склад «Хмельницький-1»
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, слід зазначити, що вилучені речі відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можуть бути предметом кримінального правопорушення, а також зберегли на собі його сліди, та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, вилучені речі необхідні для проведення експертних досліджень зокрема з метою підтвердження або спростування факту незаконної діяльності з виготовлення та продажу марок акцизного податку.
З матеріалів клопотання слідує, що постановою слідчого від 08.02.2021 призначено комплексну судово-товарознавчу експертизу та судово-технічну експертизу.
Крім того, відповідно до п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України (далі ПК України) ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку тютюнових виробів забороняється.
Пунктом 4 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна, до вилучених з обігу належать в тому числі предмети зберігання, придбання яких забороняється.
Статтею 178 Цивільного кодексу України, встановлено, що об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Таким чином, тютюнові вироби без марок акцизного податку не можуть перебувати у вільному обігу, оскільки їх зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України заборонено законом Податковим кодексом України.
З матеріалів клопотання слідує, що вказане майно було вилучене 05.02.2021 під час обшуку, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.02.2021.
Із зазначеної ухвали слідчого судді вбачається, що дозвіл на проведення обшуку надавався, зокрема відшукання та вилучення незаконно виготовлених підакцизних товарів (тютюнових виробів), у тому числі із підробленими марками акцизного податку.
Відшукані під час проведення обшуку тютюнові вироби мають ознаки незаконно виготовлених виробів іноземного виробництва, а майно, яке підлягало виявленню та вилученню за ухвалою слідчого судді за ознакою незаконного виготовлення, допускало можливість для широкого розсуду і під час проведення слідчої дії не могло із достатньою чіткістю бути розмежованим із таким, що виготовлене і зберігається на законних підставах.
Відтак, визначення майна за допомогою подібної характеристики не може вважатися прямим наданням дозволу на його відшукання в розумінні, зокрема, частини сьомої статті 236 Кримінального процесуального кодексу України.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
Також, не накладення арешту на вилучене майно або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до відчуження або знищення майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.
З огляду на наведене, клопотання слідчого є обґрунтованим.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна з метою збереження речових доказів, що передбачено ч. 2 ст. 170 КПК України і не вимагає наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, а тому не пов`язаний з можливістю арешту такого майна.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна для третіх осіб слідчим суддею не встановлено.
Такий захід забезпечення кримінального провадження не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя