Справа № 140/1649/18
Провадження №11-кп/801/33/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

потерпілого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 13.07.2016 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 12.03.2020 року, яким

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Дрогобич Львівської області, громадянина України,

жителя АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених та засудженого

- за ч.1 ст. 135 КК України до покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнено від кримінальної відповідальності по ч.1 ст.135 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

- за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді 7-и років позбавлення волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.07.2016 року на автомобіль марки «Volkswagen LT-35» державний номер НОМЕР_1 вирішено скасувати.

Автомобіль марки «Volkswagen LT-35» державний номер НОМЕР_1 вирішено повернути власнику.

Вирішено долю речових доказів.

Стягнуто процесуальні витрати по кримінальному провадженню в сумі 15016,86 гривень з ОСОБА_8 в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування за втрачений заробіток внаслідок втрати працездатності задовільнити в повному обсязі, в частині моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 4543,97 гривень матеріальної шкоди, 30975 гривень втраченого заробітку внаслідок втрати працездатності ОСОБА_10 за 2016 рік., 250000 гривень моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 , 12 липня 2016 року близько 21:30 год. рухаючись технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen LT-35» з д/н НОМЕР_1 по вул. Енгельса в напрямку центру смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області, на 17 км + 300 м автодороги «R-08», сполученням Немирів-Ямпіль, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та особливості дорожнього покриття, щоб мати змогу контролювати автомобіль і безпечно керувати ним, порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з мотоциклом типу кросовер без д/н під керуванням ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 88-к від 09.08.2017, внаслідок вищевказаної ДТП у гр. ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження: травматична ампутація нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті; закриті переломи 4,5,6,7-го лівих ребер, скалковий перелом гороховидної кістки з відривом крючка крючковидної кістки лівої кисті, осколковий перелом основи п`ясних кісток лівої кисті; тильні вивихи 2,3,4, 5-го п`ясних кісток та тильний вивих трапецевидної кістки на лівій кисті, рвані рани в проекції 3, 4-го пальців лівої кисті, рвані рани на лівій стопі та на лівій гомілці у верхній третині; садна на голові, лівій руці та грудній клітці в проекції грудини; контузія лівого ока важкого ступеня у вигляді тотального гемофтальму ока та травматичного мідріазу; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку.

Згідно цього ж висновку комісійної судово-медичної експертизи, дані тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів можливо і 12.07.2016 під час дорожньо-транспортної події і становлять: травматична ампутація нігтьової фаланги 10% (десять відсотків) стійкої втрати працездатності, із застосуванням ст. 124 «б» порушення рухів в суглобах лівої верхньої кінцівки з значною атрофією м`язів, зниженням сили і чутливості в ній 25% (двадцять п`ять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності із застосуванням ст. 10 «в», порушення функції стопи з порушенням статики 15% (п`ятнадцять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності з застосуванням ст. 62 «а», зниження гостроти зору на ліве око до 0,09 діоптрій 30% (тридцять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності із застосуванням ст. 24 «Таблицы процентов утраты общей трудоспособности в результате различных травм…», Инструкции Министерства финансов СССР «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» № 2 от 08.01.1986 г.».

Згідно цього ж висновку комісійної судово-медичної експертизи, сумарна стійка втрата загальної працездатності у гр. ОСОБА_10 становить 70% (сімдесят відсотків) і належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загальної стійкої втрати працездатності (п. 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 612а від 10.10.2016 у дорожній ситуації, що склалася, при умові постійного контролю за рухом автомобіля, з технічної точки зору в діях водія автомобіля марки «Volkswagen LT-35» з д/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Згідно цього ж висновку судової авто-технічної експертизи, у дорожній ситуації, що склалася, технічна можливість попередження даної дорожньо-транспортної пригоди у водія автомобіля марки «Volkswagen LT-35» з д/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 полягала у виконанні останнім вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно цього ж висновку судової авто-технічної експертизи у дорожній ситуації, що склалася, в діях водій мотоцикла типу кросовер без д/н ОСОБА_10 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України.

Окрім цього, ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 12 липня 2016 року близько 21:30 год., рухаючись технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen LT-35» з д/н НОМЕР_1 по вул. Енгельса в напрямку центру смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області, на 17 км + 300 м автодороги «R-08», сполученням Немирів-Ямпіль, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та особливості дорожнього покриття, щоб мати змогу контролювати автомобіль і безпечно керувати ним, порушуючи п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з мотоциклом типу кросовер без д/н під керуванням ОСОБА_10 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження та втратив свідомість.

Після вчинення зіткнення, ОСОБА_8 достовірно знаючи, що ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження та в результаті його дій перебуває в небезпечному для життя стані, позбавлений реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що можуть настати тяжкі наслідки, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб та не відправив потерпілого до лікувального закладу, хоча повинен і мав об`єктивну можливість це зробити, з метою уникнути відповідальності, після вчинення ДТП водій ОСОБА_8 зник з місця пригоди, залишивши ОСОБА_10 у небезпечному для життя та безпорадному стані.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 88-к від 09.08.2017, внаслідок вищевказаної ДТП у гр. ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження: травматична ампутація нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті; закриті переломи 4,5,6,7-го лівих ребр, скалковий перелом гороховидної кістки з відривом крючка крючковидної кістки лівої кисті, осколковий перелом основи п`ясних кісток лівої кисті; тильні вивихи 2,3,4, 5-го п`ясних кісток та тильний вивих трапецевидної кістки на лівій кисті, рвані рани в проекції 3, 4-го пальців лівої кисті, рвані рани на лівій стопі та на лівій гомілці у верхній третині; садна на голові, лівій руці та грудній клітці в проекції грудини; контузія лівого ока важкого ступеня у вигляді тотального гемофтальму ока та травматичного мідріазу; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку.

Згідно цього ж висновку комісійної судово-медичної експертизи, дані тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів можливо і 12.07.2016 під час дорожньо-транспортної події і становлять: травматична ампутація нігтьової фаланги 10% (десять відсотків) стійкої втрати працездатності, із застосуванням ст. 124 «б» порушення рухів в суглобах лівої верхньої кінцівки з значною атрофією м`язів, зниженням сили і чутливості в ній 25% (двадцять п`ять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності із застосуванням ст. 10 «в», порушення функції стопи з порушенням статики 15% (п`ятнадцять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності з застосуванням ст. 62 «а», зниження гостроти зору на ліве око до 0,09 діоптрій 30% (тридцять відсотків) стійкої втрати загальної працездатності із застосуванням ст. 24 «Таблицы процентов утраты общей трудоспособности в результате различных травм…», Инструкции Министерства финансов СССР «О порядке организации и проведения врачебно-страховой экспертизы» № 2 от 08.01.1986 г.».

Згідно цього ж висновку комісійної судово-медичної експертизи, сумарна стійка втрата загальної працездатності у гр. ОСОБА_10 становить 70% (сімдесят відсотків) і належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загальної стійкої втрати працездатності (п. 2.1.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вирока Немирівського районного суду Вінницької області від 12.03.2020 року відносно ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.1 ст. 135 КК України у виді 2-х років позбавлення волі, на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання на підставі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; за ч.2 ст. 286 КК України у виді 7-ми років позбавлення волі, з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.

Свої вимоги мотивує тим, що суд звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, в той час як згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу. Таким чином, суд мав звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, а не від кримінальної відповідальності. Також зазначає, що у ході судового розгляду обвинуваченому не було роз`яснено можливість та право на звільнення від кримінальної відповідальності, підстави звільнення і право заперечувати проти такого звільнення, судом не отримано згоду обвинуваченого на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 12.03.2020 року відносно ОСОБА_8 . Просить ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 за ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України.

Вимоги мотивує тим, що судом допущено неповноту судового розгляду, залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення справедливого та законного рішення. Висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду. В основу обвинувального вироку суд поклав висновок судово автотехнічної експертизи, згідно якого в діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність п.10.1 ПДР. Не надано оцінки довідці з Немирівської районної лікарні, де зафіксовано, що доставлений після ДТП в лікарню водій ОСОБА_10 знаходився в стані алкогольного сп`яніння.

З аналізу показань свідків, наданих під час досудового розслідування вбачається, що безпосередніх обставин ДТП вони не бачили і вони не містять жодного доказу щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих злочинів.

Висновки судово автотехнічних експертиз є суперечливими, на розгляд поставлених питань експертами не надано відповіді, зокрема в діях ОСОБА_8 чи потерпілого ОСОБА_10 вбачаються невідповідності ПДР, а також причинного зв`язку між допущеними учасниками дорожнього руху порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілого тяжкого тілесного ушкодження).

Задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , суд першої інстанції у вироку не вказав матеріальний закон, на підставі якого було вирішено питання щодо цивільного позову. Витрати на лікування необґрунтовані, деякі чеки взагалі нечитабельні. Також суд при задоволенні позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди від потерпілого не отримав пояснень та інших доказів, які стосуються характеру та обсягу страждань, яких потерпілий зазначав та характеру немайнових втрат, які він поніс. У рішенні не вказано в чому саме полягає моральна шкода і із чого виходив позивач, визначаючи її розмір.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, який просив скасувати вирок в частині призначеного покарання та заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката; думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу останньої, заперечували проти апеляційної скарги прокурора; думку представника потерпілого-адвоката ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_10 , які заперечували проти апеляційної скарги адвоката, щодо апеляційної скарги прокурора поклались на розсуд суду; обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, виконавши вимоги ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 ,- слід задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України вірно.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам кримінального провадження і ґрунтується на доказах, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно, яким суд дав належну правову оцінку.

Як свідчать матеріали кримінальної провадження і дані журналу судового засідання, судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника, яка діє в інтересах ОСОБА_8 про те, що обвинувальний вирок ґрунтується на протиріччях, безспірних доказів винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не встановлено, не грунтуються на матеріалах справи.

Колегія суддів вважає, що викладені у вироку висновки щодо винуватості ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 2 КК України у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та за ч. 1 ст. 135 КК України завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, відповідають фактичним обставинам справи.

Провівши у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 часткове повторне дослідження доказів згідно ч.3 ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до зміни в частині звільнення від призначення покарання.

Доводи захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , про відсутність в діях останнього об`єктивної сторони злочину, в зв`язку з чим вважає, що в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 ч. 2, ч. 1 ст. 135 КК України, тому необхідно закрити відносно нього кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, є безпідставними, які спростовуються наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 12.07.2016 року біля 21:30 год. рухався на мотоциклі в смт. Брацлав в напрямку м.Тульчин. Видимість була більше 300 метрів, освітлення не потрібно було. Йому на зустріч на великій швидкості рухався білий бус марки Фольцваген, потім різко виїхав на його смугу руху, він не встиг втекти і біля обочини бус вдарив його, удар був лівою передньою стороною а потім скользящий удар по кузову. Після удару він втратив свідомість і прийшов уже до свідомості на швидкій в смт. Брацлав. Водій з місця ДТП зник.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно дав оцінку показанням свідків, що в цілому узгоджуються між собою в своїй сукупності з огляду належності та допустимості, так зокрема дана вірна оцінка показанням свідків, зокрема: ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Сам обвинувачений ОСОБА_8 суду першої інстанцїї пояснював, що проїжджаючи в смт. Брацлав, об`їжджаючи начебто собак на дорозі, виїхав на зустрічну смугу руху, потім помітив попереду якийсь силует, хотів повернутись на свою смугу руху, але почув шум та удар, розбилось дзеркало, однак він не зупиняючись відкрив вікно, нікого не побачив та поїхав далі. Зіткнення було ближче до обочини на зустрічній смузі руху. По приїзду у м. Вінниця побачив, що розбите ліве дзеркало, на лівій частині автомобіля були плями бурого кольору та вм`ятини, зіткнення було на зустрічній смузі руху ближче до обочини. Автомобіль біля 00 годин ночі відігнав до майстрів на ремонт. Вказані показання він підтримав і в суді апеляційної інстанції.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 ч. 2, ч. 1 ст. 135 КК України підтверджується зібраними по справі доказами та досліджені судом, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.07.2016 року та фото таблицею до протоколу, згідно якого в момент огляду місця події на вул. Енгельса смт. Брацлав Немирівського району на відстані 2.1 м від роздільної смуги на поверхні дороги виявлено осип фарби білого кольору, осип пластмаси чорного кольору та уламки фар.- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_10 в присутності двох понятих, при проведені замірів встановлено, що зіткнення відбулося на відстані 3 м. від осьової при ширині смуги руху в даному місці 3,55 м. Відстань переднього колеса мотоцикла до краю смуги руху в напрямку м. Тульчин складає 1.3 м. Мотоцикл знаходився на відстані 5,3 м до місця зіткнення;- протоколом огляду місця події від 20.07.2016 року за участю ОСОБА_8 , де під час огляду транспортного засобу марки «Volkswagen LT-35» з д/н НОМЕР_1 виявлено механічні пошкодження. Під час огляду з даного автомобіля було з лівої сторони зроблено змиви та зіскоби фарби з елементами грунтовки.

- висновком експерта № 64 від 16.03.2017 року, згідно якого у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді саден в області голови, лівої руки рваних ран в проекції 3,4 -го пальця лівої кістки, травматичної ампутації ліктьової фаланги 2-го пальця лівої кістки, рваних ран лівої стопи та верхньої третини лівої гомілки, саден в області грудної клітки в проекції грудини, контузії лівого ока важкого ступеня, тотального гемофтальму лівого ока, травматичного мідріазу, закритих переломів 4,5,6,7-го ребер зліва, забою лівої легені, тильного вивиху 2,3,4,5-пясних кістоктильний вивих трапецевидної кістки, скалковий перелом гороховидної кістки з відривом крючка крючковидної кістки, осколковий перелом основи п`ясних кісток, порушення функції лівого ока та лівої кісті. Дані ушкодження виникли від дії тупого, твердого предмета, предметів, можливо 12.07.2016 року.

- висновком експерта №53а від 22.02.2017 року, згідно якого на момент огляду автомобіля марки «Volkswagen LT-35» з д/н НОМЕР_1 робоча гальмівна система та рульове керування знаходяться в працездатному стані та призвести до втрати керування не могли;

- висновком експерта №54а від 21.02.2017 року де вказано, що на момент огляду мотоцикла типу кросовер робоча гальмівна система та рульове керування знаходяться в працездатному стані та призвести до втрати керування не могли;

- висновком експерта №1350-Т від 13.09.2016 року, згідно якого уламки полімерного матеріалу з упаковки 1, які були виявлені та вилучені 12.07.2016 року під час проведення огляду місця ДТП в смт. Брацлав, Немирівського району, Вінницької області, та уламки з упаковки 2, які добровільно надані 15.07.2016 гр. ОСОБА_17 , жителем АДРЕСА_2 , які були зібрані ним на проїзній частині в смт. Брацлав, Немирівського району, Вінницької області безпосередньо після факту ДТП, що мало місце 12.07.2016 року, з уламками з упаковки 3, які були вилучені 20.07.2016 року під час проведення огляду автомобіля «Volkswagen LT-35» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 в м. Немирів, Вінницької області, спільних ліній розділення не мають та не зіставляються між собою, однак враховуючи матеріал виготовлення, колір та конфігурацію уламків полімерного матеріалу чорного кольору, групи «Г» з упаковки 1 та групи «І» з упаковки 2 та фрагменту полімерного матеріалу чорного кольору, який прикріплено до металевого об`єкту з упаковки 3, можливо зробити припущення, що вони до розділення могли складати єдине ціле;

- висновком експерта №11-1/340 від 29.09.2017 року, в якому вказано, що скріплені між собою прозорою безбарвною липкою стрічкою фрагменти лакофарбового покриття із зовнішнім фоновим шаром білого кольору, вилучені 13.07.2016 року під час огляду місця ДТП в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області» мають спільну родову належність із фрагментами лакофарбового покриття із зовнішнім фоновим шаром білого кольору, що знаходились в паперовому згортку «вилучені під час проведення 20.07.2016 року огляду автомобіля «Volkswagen LT-35» білого кольору, 2000 року випуску з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 ;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 88-к від 09.08.2017 року, згідно якої внаслідок вищевказаної ДТП у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження: травматична ампутація нігтьової фаланги 2-го пальця лівої кисті; закриті переломи 4,5,6,7-го лівих ребер, скалковий перелом гороховидної кістки з відривом крючка крючковидної кістки лівої кисті, осколковий перелом основи п`ясних кісток лівої кисті; тильні вивихи 2,3,4, 5-го п`ясних кісток та тильний вивих трапецевидної кістки на лівій кисті, рвані рани в проекції 3, 4-го пальців лівої кисті, рвані рани на лівій стопі та на лівій гомілці у верхній третині; садна на голові, лівій руці та грудній клітці в проекції грудини; контузія лівого ока важкого ступеня у вигляді тотального гемофтальму ока та травматичного мідріазу; закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку;

- висновком експерта №611а від 05.10.2016 року, в якому зазначено, що найбільш ймовірно, зіткнення автомобіля «Volkswagen LT-35» державний номер НОМЕР_1 та мотоцикла типу кросовер без д/н сталося на смузі руху в напрямку м. Тульчин;

- висновком експерта №612а від 10.10.2016 року, в якому вказано, що у дорожній ситуації, що склалася, при умові постійного контролю за рухом автомобіля, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Volkswagen LT-35» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР України; у дорожній ситуації, що склалася, в діях водія мотоцикла типу кросовер без д/н ОСОБА_10 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України;

- висновком експерта №10-1/550 від 07.07.2017 року, в якому вказано, що генетичні ознаки слідів крові у змивах з автомобіля марки «Volkswagen LT-35» збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 ;

Крім того, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було допитано головного судового експерта ОСОБА_18 , який суду пояснив, що він повністю підтримує висновок експерта №612а від 10.10.2016 року, в якому вказано, що у дорожній ситуації, що склалася, при умові постійного контролю за рухом автомобіля, з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Volkswagen LT-35» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР України; у дорожній ситуації, що склалася, в діях водія мотоцикла типу кросовер без д/н ОСОБА_10 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України. Всі висновки виготовлялись виключно на підставі зібраних в матеріалах провадження вихідних даних. Порушень з боку потерпілого ОСОБА_10 експерт не вбачає. Вказаний висновок повністю узгоджується з іншими висновками та доказами.

З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що у даному провадженні зібрано достатньо доказів, які свідчать про порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

У колегії суддів немає сумнівів щодо достовірності, належності та допустимості доказів на яких побудована винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та на підставі сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку визнав ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.286,ч. 1 ст. 135 КК України. З вказаною кваліфікацією погоджується і апеляційний суд.

Невизнання вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч. 1 ст. 135 КК України, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути від кримінальної відповідальності. З пояснень ОСОБА_8 вбачається, що він виїхавши на зустрічну смугу руху, відчув удар по автомобілю та помітив розбите дзеркало, тобто він розумів, що сталось зіткнення, при цьому він, не зупиняючи свій автомобіль, не переконавшись, що він не спричинив аварійної ситуації, рушив далі. Після приїзду на місце він помітив плями бурого кольору, розбите дзеркало, вм`ятини на автомобілі, після чого він одразу ж поїхав на станцію техобслуговування.

Доводи апеляції захисту щодо суперечливості висновків судово автотехнічних експертиз колегія суддів не бере до уваги, оскільки у висновку експерта №11-1/340 від 29.09.2017 року, чітко вказано, що скріплені між собою прозорою безбарвною липкою стрічкою фрагменти лакофарбового покриття із зовнішнім фоновим шаром білого кольору, вилучені 13.07.2016 року під час огляду місця ДТП в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області» мають спільну родову належність із фрагментами лакофарбового покриття із зовнішнім фоновим шаром білого кольору, що знаходились в паперовому згортку «вилучені під час проведення 20.07.2016 року огляду автомобіля «Volkswagen LT-35» білого кольору, 2000 року випуску з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 . Тобто експертизою встановлено, що уламки автомобіля, виявлено на місці ДТП належать автомобілю, яким керував ОСОБА_8 .

Доводи адвоката, що суд не надав оцінки довідці з Немирівської районної лікарні, де зафіксовано, що доставлений після ДТП в лікарню водій ОСОБА_10 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки цей факт ніяк не знижує винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 і не впливає жодним чином на кваліфікацію його дій.

Доводи апеляції захисту про те, що задовольняючи цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, суд від потерпілого не отримав пояснень та інших доказів, які підтверджують обсяг страждань та немайнових втрат, які він поніс, суд не бере до уваги. Так адвокат зазначає, що у рішенні не вказано в чому саме полягає моральна шкода і із чого виходив позивач, визначаючи її розмір, натомість, вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції в дотримання вимог чинного законодавства, перевіривши належним чином наявні докази в сукупності, прийняв законне, обґрунтоване рішення щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4543,97 гривень, 30975 гривень втраченого заробітку та моральної шкоди в розмірі 250000 гривень.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанції прийнято до уваги, що потерпілий пережив фізичний, душевний біль, страх за своє життя та значний психологічний стрес, позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, переніс тривале лікування, не міг повністю займатися суспільно-корисною працею, через що перебував у постійному стресі, позбавлений можливості вести звичайний для нього спосіб життя. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи, сумарна стійка втрата загальної працездатності у ОСОБА_10 становить 70% (сімдесят відсотків).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає доводи захисника щодо зменшення моральної шкоди є безпідставними.

За змістом пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції не виконав. Суд першої інстанції помилково, на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, тоді, як на підставі кримінального закону необхідно звільнити останнього від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за п.3 ч.1 ст.49 КК України, ч.5 ст.74 КК України.

Відповідно до судової практики ВСУ: звільнення від кримінальної відповідальності (покарання) у зв`язку із закінченням строків давності Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності, в зв`язку з чим виносить відповідну ухвалу.

У тому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 12.03.2020 року ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 135 КК України до 2-х років позбавлення волі та ч. 2 ст. 286 КК України до 7-ми років позбавлення волі із позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності по ч.1 ст.135 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Санкцією ч. 1 ст. 135 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 2-х років.

Відповідно до ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, станом на день ухвалення оскарженого вироку 12 березня 2020 року, закінчився дворічний строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_8 не ухилявся від органу досудового розслідування та суду, а також відсутні відомості про вчинення ним іншого злочину, тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався. Також, ОСОБА_8 не звертався із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Проти застосування даного закону не заперечував.

Згідно з ч. 8 ст. 284 КПК України звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо тільки за її згодою та на підставі відповідного клопотання.

Встановивши вище зазначені обставини, суд першої інстанції мав постановити вирок, призначити ОСОБА_8 покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнивши його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Під час розгляду апеляційного провадження захисник ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень Закону України «Про амністію у 2016 році», посилаючись на те, що у ОСОБА_8 на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, відносно яких обвинувачений не позбавлений батьківських прав, обвинувачений раніше не судимий, амністія відносно нього раніше не застосовувалась.

Відповідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань особи, не пов`язані з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Обвинувачений та його захисник підтримали клопотання. Прокурор не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від відбуття призначеного за ч. 2 ст. 286 КК України покарання на підставі п. «в» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Потерпілий ОСОБА_10 та його представник -адвокат ОСОБА_9 заперечували проти даного клопотання з підстав його необгрунтованності.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення 12 липня 2016 року, тобто до набрання сили Законом України «Про амністію у 2016 році». Інкримінований обвинуваченому злочин за ч.2 ст.286 КК України відноситься до злочинів тяжких, проте вчинений з необережності, за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується позитивно.

Обвинувачений має трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 . Вказаний факт безспірний .

Зазначені обставини вказують на те, що на обвинуваченого поширюється дія п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», і він є суб`єктом амністії.

Обмежень, визначених Законом України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування вказаного Закону до обвинуваченого ОСОБА_8 не встановлено. ОСОБА_8 роз`яснено наслідки застосування ЗУ «Про амністію в 2017». ОСОБА_8 не заперечує.

Врешті вирок є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 414, 418,419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 ,в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 12.03.2020 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

На підставі ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст.135 КК України у зв`язку закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_7 , про застосування п. «в» ч. 1 ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році» стосовно ОСОБА_8 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного за ч. 2 ст. 286 КК України покарання на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України до Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4