Справа № 442/4524/21
Провадження № 1-кп/442/297/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000351 від 22.05.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Уріж Дрогобицького району Львівської області, з середньо-спеціальною освітою, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму, адвокатом та депутатом не є,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.3 ст.357 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
встановив:
Судом визнано доведеним, що 21.05.2021 орієнтовно о 14.00 год. ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на особисте збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та те, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно викрала зі столу, який знаходився біля вхідних дверей будинку за вищевказаною адресою гаманець, вартістю 200 грн., який належить ОСОБА_5 з поміщеними до нього грошовими коштами у сумі 50 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.05.2021 становить 1373,50 грн., які в подальшому привласнила, чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1573,50 грн.
Таким чином ОСОБА_3 таємно викрала чуже майно, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Крім цього, того ж дня ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік автостанції АДРЕСА_4 , після вчинення крадіжки гаманця, який належить ОСОБА_5 , огляду його вмісту та привласнення грошових коштів в сумі 50 доларів США, виявивши в ньому службове посвідчення № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , пластикове посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на ім`я ОСОБА_6 , яке фактично перебувало у користуванні ОСОБА_5 та пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого на ім`я ім`я ОСОБА_5 , незаконно заволоділа даними документами та з метою отримання в подальшому грошових коштів від ОСОБА_5 за повернення вищевказаних документів, зберігала їх по місцю свого фактичного проживання до моменту, коли їх було вилучено 27.05.2021 працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволоділа важливими особистими документами, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю. Суду пояснила, що дійсно вчинила інкриміновані їй злочини при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Щиросердно розкаюється у вчиненому, просить суд її суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 просив суд карати обвинувачену суворо.
Крім повного визнання своєї винності обвинуваченою ОСОБА_3 , її винуватість у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою і визнає фактичні обставини доведеними.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона здійснила таємне викрадення чужого майна, а також за ч.3 ст.357 КК України, так як вона незаконно заволоділа важливими особистими документами.
При обранні виду і розміру покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також, відповідно до статей 50 та 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою злочинів, дані про особу винуватої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судимою, обвинувачена на обліку у лікаря нарколога та у лікаря - психіатра не перебуває, на її утриманні перебуває четверо малолітніх дітей.

Обставинами, які суд бере до уваги як пом`якшуючі відповідно до ст.66 КК України при обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 є те, що вона щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочинів.

Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченої не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчинених нею кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є проступками, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини їх вчинення, особу винуватої, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставиин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженою. А тому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, аналізуючи особу винуватої як в загально - соціальному плані, так і в плані її потенційної суспільної небезпеки, оцінки поведінки обвинуваченої після вчинення кримінальних правопорушень, осуд останньою своєї поведінки, висловлення жалю та розкаяння з приводу вчиненого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та ч.3 ст.357 КК України у виді обмеження волі та обмеження волі, відповідно, а при визначенні остаточної міри покарання застосувати положення ч.1 ст.70 КК України, що є достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів у майбутньому.
Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
А тому, враховуючи те, що обвинувачена у вчиненому розкаюється, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень,на її утриманні перебуває 4 малолітніх дітей, обвинувачена просить суд її суворо не карати, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченої ОСОБА_3 в період дії іспитового строку та з метою організації органом виконання покарань належного контролю за його поведінкою, на обвинувачену слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався та підстав для його обрання на даній стадії немає.
З речовими доказами слід поступити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України, за якими призначити їй покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України 2 (два) роки обмеження волі;
- за ч.3 ст.357 КК України 1 (один )рік обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання, якщо вона протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: посвідчення № НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_3 , посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 , картку на знижку «Вигода», передані на зберігання ОСОБА_5 залишити в останнього.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1