Справа № 467/212/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження№0000006 від 09.02.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, громадянина України, українця, не одруженого, що має середню освіту, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом визнано доведеним, що 30.01.2021 року у нічний час, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_5 , перебуваючи в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, вирішив незаконно проникнути на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи умисно, з корисливих мотивів, прибув до місця розташування житлового будинку, що належить ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , де за допомогою фізичної сили, шляхом пошкодження скла пластикових дверей незаконно проник в приміщення житлового будинку, звідки таємно викрав термовоздуходув моделі тпс-2003АК (ПТС-2003А) торгової марки «Союз» та мікрохвильову піч, що належали ОСОБА_6 загальною вартістю 302,40 грн., спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого місце злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 08.02.2021 року, близько 17 години, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_5 , перебуваючи в смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, вирішив незаконно проникнути на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_6 з метою повторного таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, прибув до місця розташування житлового будинку, що належить ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , де за допомогою металевого прута пошкодив навісний замикаючий пристрій на пластиковій двері житлового будинку та незаконно проник в його приміщення, звідки таємно викрав компресор масляний «INTERTOOL PT-0010» та електрочайник «Delfa3000х2», що належали ОСОБА_6 загальною вартістю 1724,10 грн., спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму, після чого місце злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, дав показання, підтвердив викладені вище обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кількістю і вартістю викраденого майна, виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому, за час, що пройшов з моменту вчинення злочину зробив для себе належні висновки.

Щодо обставин злочинів ОСОБА_5 пояснив, що близько двох років тому він деякий час проживав з дозволу ОСОБА_6 у його будинку по АДРЕСА_3 , на час вчинення крадіжок жодних прав щодо зазначеного будинку він не мав. 30.01.2021 року у темну пору доби, точного часу він не пам`ятає, він вирішив викрасти із зазначеного будинку майно з метою його подальшого продажу. Прибувши до будинку він шляхом пошкодження вхідних пластикових дверей проник у будинок та викрав термовоздуходув і мікрохвильову піч, які потім продав. Через деякий час, 08.02.2021 року, він повторно вирішив викрасти майно ОСОБА_6 . У вечері, в темну пору доби він прибув до зазначеного будинку, вхідні двері вже були закриті навісним замком. Знайшовши у дворі металеву арматуру він з її допомогою пошкодив замок та зайшов у приміщення будинку, звідки викрав масляний компресор та електрочайник. Компресор він продав, а чайник випадково розбив.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 вважав за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами справи, встановленими органами досудового розслідування.

Покази обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, після роз`яснення наслідків визнання недоцільним дослідження доказів у вигляді втрати права оскаржити фактичні обставини справи, в тому числі й кваліфікацію злочину, в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодом від 30.01.2021 року суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодом від 08.02.2021 року суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Частиною 4 ст.67 КК України визначено, якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує. Виходячи з положень ч.4 ст.67 КК України, суд не визнає обтяжуючою покарання обставиною вчинення обвинуваченим злочину повторно, як то зазначено прокурором у обвинувальному акті, оскільки дана обставина вже врахована як кваліфікуюча за епізодом від 08.02.2021 року.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений непогашених судимостей не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання заяв та скарг на нього не надходило, не одружений, підтримує зв`язки з родичами, зокрема, із сестрою та тіткою, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті є сприятливою та обвинувачений має належні соціальні зв`язки. Не одружений. Також суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він офіційно не працює, однак має тимчасові заробітки по найму та матеріально себе забезпечує.

Суд приймає до відома висновок викладений в досудовій доповіді Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області, за яким ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Згідно зазначеного висновку виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду із застосуванням соціально-виховних заходів, спрямованих на зменшення вживання алкоголю, посилення контролю за поведінкою та мисленням, що необхідні для запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі призначення обвинуваченому покарання з випробуванням, рекомендовано покласти на нього крім основних обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, додаткові, передбачені п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а також передбаченого п.4 ч.3 ст.76 КК України обов`язку - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, що сприятиме його виправленню. При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, дана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Документального підтвердження процесуальних витрат у кримінальному проваджені суду не надано.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, визначеному ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 377 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, а також додатково покласти на нього обов`язок, передбачений п.4 ч.3 ст.76 КК України - виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази у кримінальному провадженні:

пошкоджений навісний пристрій та металевий прут, передані на зберігання до кімнати речових доказів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області повернути ОСОБА_6 як власнику;

п`ять слідів папілярних узорів пальців рук, які перенесені до паперової таблиці та передані на зберігання до кімнати речових доказів відділення поліції №1 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1