Провадження № 11-кп/4823/327/21
Категорія - ч.4 ст. 407 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000066 від 30 серпня 2020 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сокиринці Срібнянського району Чернігівської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, механіка-водія танкового взводу, танкової роти, танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , тепер одруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до шести місяців арешту, з відбуванням його на гауптвахті.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 суд ухвалив обчислювати з дня його фактичного прибуття на гауптвахту.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 18 квітня 2019 року на порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на тимчасове ухилення від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 військовий госпіталь), яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , як місця проходження військової служби в період лікування.

У період з 18 квітня 2019 року по 15 грудня 2020 року старший солдат ОСОБА_6 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для продовження несення відповідних обов`язків не вживав, займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

16 грудня 2020 року старший солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, добровільно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 .

В апеляційні скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінити, застосувати ст. 75 КК України та звільнити його підзахисного від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Аргументує тим, що ОСОБА_6 у 18 років уклав контракт на проходження військової служби та пішов боронити територіальну цілісність України, майже два роки провів на війні та на момент вчинення злочину тільки повернувся із зони проведення АТО, саме його підрозділ приймав участь у бойових діях на передовій. Там він познайомився з дівчиною і почав з нею проживати однією сім`єю, на теперішній час його підзахисний продовжує проживати з тією дівчиною без реєстрації шлюбу. Місто, де проживає дівчина, розташоване у 20 кілометрах від лінії фронту та постійно перебуває під обстрілами. Коли після виходу із зони АТО частина готувалася до відправлення в смт. Гончарівське, ОСОБА_6 два дні не міг зв`язатися зі своєю дівчиною, через що він вирішив з`ясувати, що сталося, у зв`язку з чим поїхав не в госпіталь, а до близької йому людини.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, визнає, що вчинив кримінальне правопорушення, при цьому він бездоганно проходив військову службу протягом усього терміну дії контракту, був учасником АТО, раніше не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_6 виріс у багатодітній родині, де його вихованню приділялось не багато уваги, позитивно характеризувався у школі та в ПТУ.

Просить врахувати практику ЄСПЛ, позиції Верховного та Конституційного Судів, які вказують на те, що суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

На думку захисника, суд першої інстанції обрав занадто жорстоке покарання для обвинуваченого, тим більше, що воно пов`язане із позбавленням волі, що обирається в крайньому випадку для безпеки суспільства та з метою припинення рецидиву вчинення порушень, а від дій ОСОБА_6 будь-яких небезпечних наслідків не наступило.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили про зміну вироку та пом`якшення покарання, прокурора, який не погодився з доводами сторони обвинувачення та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у нез`явленні вчасно на службу до військової частини, без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За змістом ст. 75 КК України, звільнення від покарання з випробуванням застосовується до покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також до позбавлення волі на строк не більше п`яти років. До покарання у виді арешту звільнення від покарання з випробуванням застосовуватися не може.

Разом з тим вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Для призначення більш м`якого покарання, в силу ч. 1 ст. 69 КК України, необхідно встановити дві групи чинників, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, а також данні, що позитивно характеризують особу винного, що не в повній мірі врахована судом при переході до більш м`якого покарання у виді арешту замість позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 військовий госпіталь), яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 , як місця проходження військової служби на період лікування. Замість лікування у госпіталі, з усного дозволу командира взводу, без погодження командира роти, він поїхав до дівчини, яка проживає в зоні безпосереднього розташованій поблизу місця ведення бойових дій, з`ясовувати, що сталося з нею і чому вона не відповідає на телефонні дзвінки.

Відомості до ЄРДР за № 0000066 про вчинення кримінального правопорушення були внесені тільки 30 серпня 2020 року, тоді як обвинувачений був відсутній у військовій частині з 18 квітня 2019 року. Більш того 16 грудня 2020 року старший солдат ОСОБА_6 самостійно прибув до частини і продовжив службу, на судове засідання прибув із зони АТО, одружився має родину.

За місцем служби ОСОБА_6 характеризується позитивно, як грамотний, працелюбний та дисциплінований військовослужбовець, на що вказує службова характеристика, складена командиром танкового батальйону ( а. с. 73).

На час інкримінованого правопорушення йому виповнилося тільки 21 рік, він добровільно підписав контракт і пішов на військову службу, яку проходить на посаді механіка водія. ОСОБА_6 раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій в зоні АТО.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та перевиховання винної особи.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суд зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, данні про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання і керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, призначити покарання необхідне й достатнє для виправлення винного та попередження нових злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_6 , по справі не встановлено.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням обставин справи, коли обвинувачений покинув лікування в госпіталі і втік до дівчини, яка тепер стала його дружиною, у зону поблизу ведення військових дій, звідки добровільно повернувся у військову частину і продовжив військову службу, у тому числі у зоні АТО, позитивно характеризується за місцем служби, критично оцінює свої дії та засуджує свою легковажну поведінку, застерігає інших солдат від подібних необдуманих вчинків, створив свою родину, має позитивні соціальні зв`язки та схильності, раніше ніколи до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, а тому зможе виправитися при застосуванні покарання у виді арешту на менш тривалий строк, ніж визначив суд першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, знизити строк арешту з відбуванням його на гауптвахті до двох місяців.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11