Справа №592/6938/21 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 11-п/816/126/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2021 року щодо вирішення питання про направлення за підсудністю скарги захисника на бездіяльність прокурора, -

ВСТАНОВИЛА:

Голова Ковпаківського районного суду м. Суми звернулася до Сумського апеляційного суду в порядку ст. 34 КПК України з поданням про направлення матеріалів за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Сумської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000193, на розгляд іншого місцевого суду.

Подання обґрунтовано тим, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 червня 2021 року було прийнято рішення про направлення справи за скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Сумської окружної прокуратури ОСОБА_7 до Лебединського міськрайонного суду Сумської області, оскільки саме слідчим відділом відділення № 3 (м. Лебедин) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000193, а тому відповідно до п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», розгляд таких питань має здійснюватися слідчим суддею в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Приймаючи до уваги те, що учасники процесу в судове засідання не з?явились, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали та їх явка не є обов?язковою, колегія суддів вважає за необхідне провести апеляційний розгляд без участі учасників судового провадження та без фіксації судового засідання технічними засобами, що узгоджується з ч.4 ст.107 та ч.4 ст.405 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини провадження та зміст внесеного подання, вивчивши матеріали даної справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб?єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Однак колегія суддів вважає що в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 34 КПК, для зміни підсудності.

Так, пунктом 3 листа від 05 квітня 2013 року за № 223-559/0/4-13Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», серед іншого, передбачено, що усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування, а у випадках прямо не визначених процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК) не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20 - 22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст. 31 КПК), і не регламентує діяльність слідчого судді.

Таким чином, суд касаційної інстанції зробив висновок, що на стадії досудового розслідування повноважний суд визначається в порядку ст. 132 КПК, а не в порядку ст. 31, 32 КПК.

Колегія суддів повністю погоджується із таким висновком суду касаційної інстанції, однак вважає, що описана в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ситуація не стосується даної справи.

Главою 26 та § 1 КПК, передбачено які рішення, дії чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування можуть бути оскаржені та до кого і якщо ст. 303, 304, 306 і 307 КПК визначено предмет та суб?єкт звернення зі скаргою (слідчий суддя), то ст. 308 КПК окремо визначений предмет (недотримання розумних строків) та суб?єкт звернення (прокурор вищого рівня). При цьому, при визначенні рівня прокурора потрібно керуватися ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, вредакції від 10 червня 2021 року.

У зв?язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішення питання порушеного у поданні потрібно керуватися не нормами, що передбачають розгляд питань слідчим суддею, а нормами, що передбачають розгляд клопотань саме прокурором, як спеціальним суб?єктом, відповідно до ст. 308 КПК.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що Ковпаківський районний суд м. Суми, як суд обраний представником, не позбавлений можливості надати свою оцінку обґрунтованості підстав звернення зі скаргою про не дотримання розумних строків, саме до слідчого судді та постановити відповідне рішення не створюючи ситуацію для не виправданого затягування строків розгляду.

Керуючись ст.34 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Подання голови Ковпаківського районного суду м. Суми, залишити без задоволення, а матеріали провадження № 592/6938/21 зі скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Сумської окружної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000193, повернути до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3