Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року смт. Покотилівка
Справа № 635/583/21
Провадження № 1-в/635/205/2020
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до ув`язнення проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
УСТАНОВИВ:
25 січня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 січня 2021 року вищевказану справу передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Представник «Хролівського виправного центру (№140)» ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали подання та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, оскільки вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та воно є передчасним.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2018 року за частиною 3 статті 185 КК України ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року було замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 7 місяців 17 днів більш м`яким у виді обмеження волі строком на 1 рік 7 місяців 17 днів. На підставі статті 58 КВК за правилами статті 72 КК України частково зараховано у строк відбуття покарання час слідування під вартою до виправного центру.
Початок строку відбування покарання 23 вересня 2018 року.
Кінець строку відбування покарання - 22 грудня 2022 року.
Начальник державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджений прибув до ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» 04 вересня 2019 року з державної установи «Харківський слідчий ізолятор», за час перебування в установі не порушував порядок відбування покарання, стягнень не має. За сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався 1 (один) раз. Вину у вчиненому злочині визнає, міру покарання вважає справедливою, характеризується позитивно.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частини 3 статті 81 КК України термін покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Так, з характеристики на засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби майора внутрішньої служби ОСОБА_8 за погодженням з начальником сектору СВПР майора внутрішньої служби ОСОБА_4 зазначено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2018 року за кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення злочину) відносились до тяжких злочинів. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 7 місяців 17 днів більш м`яким у вигляді обмеження волі строком 1 рік 7 місяців 17 днів. Зараховано в строк відбуття покарання час слідування під вартою до виправного центру з дня винесення ухвали до прибуття у виправний центр, на підставі статті 58 КВК України за правилами статті 72 КК України. З 25 вересня 2018 року знаходиться в місцях позбавлення волі. Під час тримання засудженого в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» засуджений характеризується задовільно, мав одне стягнення, яке погашено в установленому законом порядку, заохочень не мав. З 04 серпня 2019 року відбував покарання в державній установі «Харківська виправна колонія (№43)». Був працевлаштований. За час утримання не порушував режим відбування покарання, стягнень не мав. За виконання покладених обов`язків встановлених КВК України з ПВР адміністрацією установи заохочувався три рази. З 04 вересня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Харківський виправний центр (№140)» згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року, як особа, що стала на шлях виправлення, згідно статті 82 КК України. За власною ініціативою з перших днів перебування в виправному центрі виявив бажання працювати. Працевлаштований в господарчій обслузі установи, згідно статті 60 КВК України. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час перебування в установі не порушував порядок відбування покарання, стягнень не має За сумлінну поведінку і ставлення до праці один раз заохочувався адміністрацією установи. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Відповідно до статті 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та оздоровчих заходів серед засуджених, відповідно до статті 66 КВК України. Відповідно до статті 123 КВК України бере участь в реалізації диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». За характером врівноважений, спокійний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Відповідно до статті 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Отримує від них посилки та передачі. Виконавчі листи до установи не надходили. Стан здоров`я задовільний. На профілактичних обліках не перебуває. Рішенням комісії державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» від 27 листопада 2019 року засудженому відмовлено в застосуванні статті 100, 101 КВК України як особі, яка не стає на шлях виправлення. Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою.
Разом з тим, як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» начальника майстерні ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату, засуджений у період з вересня 2020 року по листопад 2020 року включно не був працевлаштований та не отримував заробітну плату, у грудні 2020 року відпрацював лише 10 робочих днів (34 робочі години) за які була нарахована заробітна плата в розмірі 988,57 грн.
За вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2018 року, із засудженого було стягнуто на користь держави 429,00 гривень за проведення товарознавчої експертизи та 1 287,00 гривень за проведення дактилоскопічної експертизи. Доводи засудженого про те, що його дружиною була сплачена вищевказана заборгованість не знайшла свого підтвердження матеріалами справи, а інших квитанцій або доказів суду надано не було. Відповідно до довідки Начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_10 від 13 січня 2021 року зазначено, за вироком суду виконавчі листи відсутні, за час відбування покарання кошти з ОСОБА_5 на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.
Судом також встановлено, що відповідно до рапорту Старшого оперуповноваженого оперативної групи державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» майора внутрішньої служби ОСОБА_11 під час проведення оперативно-режимних заходів серед засуджених установи, з метою отримання упереджувальної інформації відносно негативних процесів та намірів серед засуджених установи, а також згідно інформації отриманої від негласних джерел, було встановлено, що засуджений ОСОБА_5 виношує наміри та неодноразово висловлював бажання вживати наркотичні речовини у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». Також під час розвідувального опитування серед засуджених установи та самого засудженого ОСОБА_5 , було встановлено, що перебуваючи у місцях позбавлення волі постійно вживав наркотичні речовини.
Відповідно до витягу з протоколу №2 засідання профілактичної комісії «Хролівського виправного центру (№140)» 05 січня 2021 року було розглянуто питання про постановку на профілактичний облік засуджених, схильних до вживання наркотичних речовин. На вказаному засіданні було вирішено поставити засудженого ОСОБА_5 на профілактичний облік, як особу схильну до вживання та розповсюдження наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.
Судом встановлено, що засуджений притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів (погашена), а також станом на 15 січня 2021 року мав 4 (чотири) заохочення, з яких лише одне було отримано у виправному центрі, напередодні перед направленням подання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .
Разом з тим, вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Виходячи з наведених вище даних, суд не приймає до уваги доводи засудженого стосовно того, що він став на шлях виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання.

Проте, такої бездоганної поведінки засудженого ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин суд вважає, що оскільки засуджений за час відбування покарання більшу його частину не був працевлаштований та не отримував заробітну плату, а работа безпосередньо перед подачею подання про умовно-дострокове звільнення у кількості 10 робочих днів (34 робочі години) не може повною мірою свідчити про його активну поведінку та бажання працювати. Свою сумлінну поведінку не довів свого виправлення, оскільки притягувався до дисциплінарної відповідальності за зберігання заборонених предметів, перебуваючи у місцях позбавлення волі постійно вживає наркотичні речовини, що в цілому не свідчить про наявність безумовних позитивних змін в поведінці засудженого та вказує на те, що його поведінка не була сумлінною та стабільною.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_5 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, тобто з 23.09.2018 року, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд також не встановив на даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, особа не виправилася і не довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи представника «Хролівського виправного центру (№140)» засудженого з приводу того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а фактичне відбуття не менше 2/3 призначеного покарання не може слугувати єдиною та достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку за весь час відбуття покарання, відношення до праці, вживанням наркотичних речовин, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

Тому суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд
УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_6 за погодженням з головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали складений 12 лютого 2021 року.

Суддя: ОСОБА_1