Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1193/20
Провадження № 1-кп/553/52/2021
В И Р О К
Іменем України

16.02.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Стара Ферма Чутівського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2020 року, близько 15 години 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу залізничного переїзду за адресою: АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних стосунків з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя зліва, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва та припухання м`яких тканин обличчя зліва, які кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно висновку судово-медичного експерта № 554 від 10 червня 2020 року).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 18 квітня 2020 року, близько 15 години 03 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу залізничного переїзду за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, відкрито заволодів належним ОСОБА_4 велосипедом «Салют» синьо-сірого кольору, у результаті чого спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 933,00 гривні (згідно висновку експерта від 18.05.2020 №1123) після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж) тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та показав, що в квітні 2020 року він йшов біля переїзду по вул. Сортувальній в м. Полтаві в магазин до своєї жінки. По дорозі він побачив потерпілого, сплутав його іншою людиною, що була винна йому гроші. У зв`язку з цим підійшов до нього, запитав про гроші, наніс йому удар в обличчя та забрав велосипед. На велосипеді проїхав до повороту та кинув його в кущі. Через деякий час він повертався в зворотному боці та був затриманий працівниками поліції. У вчиненому розкаявся, найменування та вартість викраденого велосипеду, а також ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень не оспорював. Цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі. Крім того, пояснив суду, що він вибачився перед потерпілим, вже частково відшкодував йому спричинену матеріальну шкоду в розмірі 6 тисяч гривень, в подальшому також буде продовжувати виплату потерпілому відшкодування в розмірі 5 тисяч гривень на місяць.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав суду, що 18 квітня 2020 року він знаходився біля переїзду «Лісок» в м. Полтаві. До нього підійшов обвинувачений, якого раніше він ніколи не бачив, щось сказав про гроші та наніс йому удар в ліву частину обличчя. Після цього забрав велосипед та поїхав. Він викликав поліцію. Коли поліція приїхала та поки здійснювала його опитування потерпілий побачив, що через перехід йде обвинувачений та вказав на нього поліцейським. Обвинуваченого затримали, велосипед через деякий час йому повернули. Після подій він дійсно спілкувався з обвинуваченим. В теперішній час обвинувачений частково відшкодував спричинену йому матеріальну шкоду, але не в повному обсязі. Проти запропонованого обвинуваченим подальшого способу відшкодування шкоди в розмірі по 5 тисяч гривень на місяць не заперечував. Крім того, при дачі показань потерпілий вважав, що обвинуваченому необхідно призначити покарання яке пов`язане з позбавленням волі.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій обвинуваченого та інших учасників процесу. Тому враховуючи думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд відповідно до ч. 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів відносно обставин справи, які ніким не оспорюються.

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані:

- за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я,

- за ч. 1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання згідно наданої ОВС характеристики, на обліках не перебуває, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілого, який просив суд призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також зміст досудової доповіді органу пробації, згідно якого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній та, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без обмеження або позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття ОСОБА_6 у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання органами досудового розслідування не встановлено та в обвинувальному акті не зазначено.

З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, обставин його вчинення та особи винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від покарання з випробуванням у відповідності зі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Крім того, з врахуванням позиції обвинуваченого та доданих в обґрунтування цивільного позову прокурора документів, суд вважає необхідним задовольнити заявлений прокурором позов в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації про відшкодування витрат на лікування потерпілого в розмірі 21 946 гривень 20 коп.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Згідно ст. 124 КПК України суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 369-371, 373-376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік,

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

У відповідності зі статтею 70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням на 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього в силу статті 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілого задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації витрати на лікування потерпілого в розмірі 21 946 гривень 20 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 23 квітня 2020 року на велосипед «Салют» та залишити вказаний речовий доказ власнику - потерпілому ОСОБА_4 , в якого він перебуває на відповідальному зберіганні.

Речові докази у кримінальному провадженні карту пам`яті Kingston з відеоматеріалом слідчого експерименту, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в загальному розмірі 1307 гривень 60 коп..

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1