ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/308/15-к Номер провадження 11-кп/814/860/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 червня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 09 серпня 2021 року, та відмовлено у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.06.2021 на розгляд до Кобеляцького районного суду передано кримінальне провадження №0000192 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України. Обвинуваченим під час досудового розслідування обирався запобіжний захід, який в подальшому був продовжений. Судом враховано, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.04.2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 11.06.2021 року, проте судове провадження не закінчено і потребує значного часу для розгляду. Продовжуючи строк тримання під вартою суд зазначив, що існують ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевий суд вказав, що розгляд кримінального провадження по суті має бути розпочатий з початку, оскільки ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року скасовано ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 10 березня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 377, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 377, ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, п.п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено новий розгляд в суді першої інстанції. А ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2021 року кримінальне провадження передане на розгляд до Кобеляцького районного суду Полтавської області.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Зазначає, що дослідженими письмовими доказами не підтверджується причетність обвинуваченого до вчинення злочинів, попередні судові рішення про продовження тримання під вартою ухвалені незаконним складом суду, кримінальне провадження тривалий час розглядається в різних судах Полтавської області, де на суд чинить тиск сторона обвинувачення та органи місцевого самоврядування, внаслідок чого його підзахисний більше 6 років незаконно тримається під вартою. Прокурором не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, наявності ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні. Кожного разу суд формально підходить до розгляду клопотань прокурора, обґрунтовуючи своє рішення, в тому числі, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 , що є неприпустимим з огляду на рішення ЄСПЛ.
Крім цього, вказує, що судом не враховано те, що ОСОБА_7 має сім`ю, роботу, є учасником ЧАЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи, потребує постійного лікування, є членом громадських організацій, зокрема Полтавської обласної громадської організації «Право на захист», громадської організації «Комітет захисту конституційних прав громадян «Вибір», Кременчуцької міської організації інвалідів війни, збройних сил та учасників бойових дій, а тому користується довірою у друзів, колег по роботі, жителів міста Кременчука, області завдяки цьому дорожить своєю честю, гідністю та діловою репутацією.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання.
Зазначає, що судом не враховано, що попередні судові рішення про продовження строку тримання під вартою ухвалені незаконним складом суду, прокурором не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, наявності ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні.
Крім цього, вказує, що в ході розгляду клопотання суд не взяв до уваги та не надав відповідної оцінки його доводам щодо необґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме стану його здоров`я, міцності соціальних зв`язків, які на думку апелянта, унеможливлюють продовження найсуворішого запобіжного заходу. Скаржиться, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу судом не було враховано дані про виклики швидкої допомоги ОСОБА_8 в суді під час розгляду справи, висновок судово-медичної експертизи №17 стосовно стану здоров`я ОСОБА_8 від 19.04.2019, про неможливість лікування ОСОБА_8 в ДУ «Полтавська установа виконання покарань», характеризуючі ОСОБА_8 та стан його здоров`я.
Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_10 і обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 та просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, захисника ОСОБА_9 і обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання або домашній арешт, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, та просив ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно ч. 2 ст. 331 КПК, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а згідно ч. 4 ст. 199 (глава 18) КПК суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Із матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.06.2021 на розгляд до Кобеляцького районного суду передано кримінальне провадження №0000192 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.2 ст.377, ч.3 ст.27, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, п.п.6,11,12,13 ч.2 ст.115 КК України.
Під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, як слідчим суддею, так і судом. Зокрема, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13.04.2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 11.06.2021.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом розглянуто судом 11 червня 2021 року, тобто до закінчення дії попередньої ухвали щодо запобіжного заходу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 09 серпня 2021 року.
Колегія суддів, переглянувши ухвалу суду не вбачає підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційних скаргах, оскільки вважає правильним рішення суду про задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Ухваливши рішення щодо продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, зокрема те, що судове провадження не завершене до спливу строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є особами, які мають у кримінальному провадженні процесуальний статус обвинувачених, і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку чи іншого рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку дослідженим судом першої інстанції доказам у справі як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих діянь та може з`ясовувати і встановлювати тільки наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду кримінального провадження, а також передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинувачених для їх запобігання. У свою чергу доцільність продовження застосування запобіжного заходу повинна відповідати ризикам та обставинам, що передбачені ст. 177-178 КПК, у їх співвідношенні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Так, згідно ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого тощо у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. При цьому відповідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.
Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де констатовано, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».
Доводи апеляційних скарг захисників про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, а більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти перерахованим вище ризикам, оскільки обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 матимуть змогу вільно пересуватися та чинити тиск на учасників судового провадження.
Зокрема, оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків і потерпілих у кримінальному провадженні, колегія суддів враховує вимоги кримінального процесуального закону щодо порядку отримання показань цих осіб на різних стадіях кримінального провадження, тобто ризик такого впливу з боку обвинуваченого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і потерпілих та їх дослідження і оцінки у визначений законом спосіб.
Колегія суддів також погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що у контексті вказаного вище кримінального провадження існує висока ймовірність того, що обвинувачений може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, зокрема, переховуватися від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а тому доводи апеляційних скарг адвокатів в цій частині є необґрунтованими.
Зважаючи на наявність ризиків переховування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження (у тому числі потерпілих, свідка ОСОБА_14 ), необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочину привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Твердження сторони захисту про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тривалий час перебувають під вартою без вироку суду, страждають на певні захворювання, потребують постійного лікування, має сім`ю, роботу, хоча і мають місце, але в цілому не зменшують встановлені судом ризики і повинні враховуватися з усіма іншими обставинами кримінального провадження у їх сукупності, тому колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки судовий розгляд кримінального провадження наразі триває і наведені вище ризики продовжують існувати.
На підставі викладеного, ухвалу суду про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги захисників в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 11 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до 09 серпня 2021 року, та відмовлено у задоволенні клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4