КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 368/979/20 Провадження № 11-кп/824/870/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про звільнення засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено умовно-достроково на 1 рік 319 днів від відбуття основного покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 23 липня 2018 року у виді позбавлення волі.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення, довів своє виправлення, станом на 03 вересня 2020 року відбув Ѕ частину призначеного покарання, відтак заслуговує на застосування до нього положень ст. 81 КК України.

Не погодившись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання начальника державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом невірно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність.
Апелянт вважає, що висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд не дослідив наведені дані за весь час відбування покарання.
Так, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_6 22 жовтня 2018 року прибув до державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» однак за час відбування покарання він фактично працював лише 10 місяців, що не може свідчити про його сумлінне ставлення до праці.
Крім того, поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_6 своєю поведінкою за час відбування покарання не довів своє виправлення, оскільки не заслуговував на заохочення в IVкварталі 2019 року, І, ІІ та ІІІ кварталах 2020 року, у зв`язку з чим адміністрацією установи до нього не застосовувались заохочення за наведені періоди.

Апелянт вказує, що суд не надав належної оцінки злочину, за який ОСОБА_6 був засуджений, який був вчиненим у стані алкогольного сп`яніння, є тяжким та спричинив смерть особи.
Таким чином, підсумовує прокурор, засуджений ОСОБА_6 з урахуванням його епізодичності залучення до праці та нестійкої поведінки під час відбування покарання не довів своє виправлення.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, захисник та засуджений ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів провадження за поданням судом встановлено, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на три роки.
Початок строку відбування покарання 03 вересня 2018 року, кінець строку відбування покарання 03 вересня 2022 року.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді, зокрема позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За приписами ч. 2 наведеної норми закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження, 18 вересня 2020 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло спільне подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Подання мотивоване тим, що відбуваючи покарання в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)» засуджений ОСОБА_6 зарекомендував себе позитивно, з 22 жовтня 2018 року був працевлаштований на контрагентському об`єкті ПрАТ «Вентиляційні системи», роботу виконує добросовісно, регулярно відвідує заходи виховної спрямованості та реагує на них правильно, має три заохочення за добросовісне ставлення до праці та зразкову поведінку, дисциплінарних стягнень не має,а тому він може бути звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання.

Задовольняючи спільне подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та голови спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_10 став на шлях виправлення, довів своє виправлення та станом на 03 вересня 2020 року відбув Ѕ частину міри покарання.
З таким рішенням погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення, оскільки працював лише 10 місяці, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
В суді апеляційної інстанції засуджений ОСОБА_6 пояснив, що ніколи не відмовлявся від праці та погоджувався на всі пропозиції представника адміністрації колонії, який займається працевлаштуванням, однак у зв`язку із погіршенням стану здоров`я він не міг працювати, зазначив, що 06 лютого 2020 року у нього стався інсульт.
Такі пояснення засудженого підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема довідкою виданою фельдшером фельдшерського пункту № 115 від 10 вересня 2020 року відповідно до якої ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування за діагнозом: гіпертонічна хвороба IIIстадії; церебральний атеросклероз; ішемічний інсульт від 11 лютого 2020 року (за даними МРТ). Відповідно до наведеної довідки ОСОБА_6 протипоказані тяжкі фізичні навантаження у зв`язку з рекомендаціями лікарів закладу МОЗ та фельдшерського пункту № 115, засуджений був не в змозі влаштуватися на роботу.

Необґрунтованими апеляційний суд вважає також доводи прокурора, щодо дослідження судом поведінки засудженого лише в період що передував зверненню з поданням.
Вирішуючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання суд першої інстанції дослідив дані про поведінку і ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання, відтак доводи прокурора є необґрунтованими.

Крім того, як вбачається із характеристики ОСОБА_6 , наданої начальником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» від 10 вересня 2020 року, засуджений за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що три рази був заохочений. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань.
Відтак, колегія суддів вважає, що поведінка та ставлення ОСОБА_6 до праці у своїй сукупності свідчить про те, що він став на шлях виправлення, про що судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок.
Таким чином, підстав для скасування ухвали суду та відмови в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 19 жовтня 2020 року, якою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено умовно-достроково на 1 рік 319 днів від відбуття основного покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 19 березня 2018 року, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4