Справа № 347/1314/21
Провадження № 1-кп/347/230/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" липня 2021 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження № 0000085, внесене 24.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, непрацевлаштованого, пенсіонера, українця, громадянина України, з середньою освітою, депутатом не обирався, раніше не судимого
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України;
в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші.
Злочин вчинено за наступних обставин.
Відповідно до ст.13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.
Згідно із ст.4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю Українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.
Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 Постанови КМУ №59 від 27.01.1995 «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.
В порушення зазначених вимог, в червні 2019 року під час підняття рівня води у руслі річки Пістинька внаслідок інтенсивних опадів, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за відсутності у нього дозвільних документів на проведення видобування корисних копалин загальнодержавного значення, з метою незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, використовуючи господарську металеву тачку, приїхав на АДРЕСА_1 , навантажував на господарську металеву тачку за допомогою господарської лопати піщано-гравійну суміш, після чого доставляв її по місцю свого фактичного проживання, тобто здійснював у такий спосіб незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення для подальшого використання у приватних цілях, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (із змінами від 28.12.2011 №1370) належить до корисних копалин загальнодержавного значення.Так, 24.06.2021, приблизно о 05.00 год., ОСОБА_4 під`їхав трактором марки ЮМЗ-6КЛ до власної земельної ділянки, де знаходилася раніше видобута піщано-гравійна суміш, та за допомогою господарської лопати навантажив піщано-гравійну суміш на причіп, після чого виїхав на дорогу державного значення Р-24 у АДРЕСА_2 , з метою її перевезення до іншого місця для використання згаданої суміші при виконанні будівельно-монтажних робіт.
30.06.2021 року під час досудового розслідування кримінального провадження між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та сторони погодилися на призначення останньому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800 гривень, в редакції статті до змін, прийнятих Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.112018 №2617-VII.
Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор Косівської окружної прокуратури підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного в угоді покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обумовлене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`яснені всім учасникам провадження.
Зважаючи на характеризуючі дані обвинуваченого, відсутність обтяжуючих обставин, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність завданої злочином шкоди просив суд, призначити ОСОБА_4 покарання погоджене сторонами в угоді, а саме у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 гривень.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.
Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 240 КК України, як незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші, і вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину вперше.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст.469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення ОСОБА_4 , узгодженої сторонами міри покарання в межах санкції ч. 2 ст. 240 КК України в редакції до змін, прийнятих Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.112018 №2617-VII.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався.
Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 124, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 червня 2021 року, укладену між прокурором Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 24.06.2021 року.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1 716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 (двадцять) копійок процесуальних витрат за проведення у даному кримінальному провадженні експертизи ґрунтів № СЕ-19/109-21/7040-ФХЛ від 25 червня 2021 року.
Речові докази:
- трактор колісний марки «ЮМЗ-6КЛ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1989 року випуску, та причеп марки 2ПТС-4 (887Б) реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1989 року випуску, після набрання вироком законної сили - повернути законному власнику ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 ;
- незаконну видобуту піщано-гравійну суміш, що знаходилася на вантажній платформі причепа, вагою 5700 кілограм, зберігається на території філії «Косівський Райавтодор» конфіскувати в дохід держави;
- зразки піщано-гравійної суміші, що упаковані в три поліетиленові пакети, а саме зразки піщано-гравійної суміші з вантажної платформи причепа, зразки піщано-гравійної суміші на території домогосподарства ОСОБА_4 , та зразки піщано-гравійної суміші з ями місця забору на річці Пістинька в с. Пістинь, які зберігаються в камері збереження речових доказів знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1