Справа № 396/231/21
Провадження № 1-кс/396/51/21
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 25 лютого 2021 року начальником сектору дізнання Новоукраїнського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області майором поліції ОСОБА_5 проведено огляд місця події, грунтової автодороги, що розташована на відстані 8 км 300 метрів від автодороги сполученям Новоукраїнка Комишувате, де знаходився автомобіль Газель, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , жит. АДРЕСА_1 .
В ході огляду вказаного автомобіля в середині автомобіля виявлено бензинову пилку STIHL серійний номер якої № НОМЕР_4 , на кузові автомобіля виявлено спили деревини у кількості 44 штуки.
Вказаний автомобіль, стовбури (фрагменти деревини) та бензинова пилка визначенні речовими доказами.
Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення їх зберігання та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Прокурор Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_3 , на розгляд клопотання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.
ОСОБА_6 , який являється власником автомобіля Газель, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 , для розгляду клопотання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
ОСОБА_7 , який користується автомобіля Газель, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 , для розгляду клопотання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Суд ухвалив про розгляд клопотання у відсутність прокурора, слідчого, особи, яка являється власником автомобіля ОСОБА_6 та особи яка користується автомобілем ОСОБА_7 , так як неприбуття цих осіб в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.ч 1,2 ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Разом з тим, розглядаючи клопотання в частині накладення арешту на автомобіль Газель, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 , слідчий суддя вважає, що в своєму клопотанні, слідчий лише посилається на норми кримінального процесуального закону, які передбачають арешт майна та визначають поняття речових доказів в кримінальному провадженні, при цьому слідчим не зазначено з якою метою необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявна лише вказівка на те, що арешт майна необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому яке доказове значення вони мають для розслідуваного кримінального правопорушення, та чим саме повернення автомобіля може перешкодити всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального правопорушення. Крім того, взагалі не доведено, що вищевказаний автомобіль був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке внесені у ЄРДР, зберіг на собі сліди вчинення цього правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слід також звернути увагу, що з наданих матеріалів взагалі не вбачається, що арешт автомобіля в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені в клопотанні слідчого, не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля, не виправдовує таке втручання у право власності стосовно нього та необхідність його застосування не доведена в порядку, передбаченому КПК України.
Тому слідчий суддя вважає, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього достатніх правових підстав може порушити права власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та преюдиційної практики Європейського суду з прав людини.
Тому клопотання в частині накладення арешту на автомобіль Газель, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , жит. АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягає.
Що стосується іншого майна, зазначеного у клопотанні, а саме: бензинової пилки STIHL серійний номер якої № НОМЕР_4 , та спили деревини у кількості 44 штуки, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити у цій частині, оскільки дане майно є предметом та знаряддям злочину і незастосування заходів для його збереження, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого СВ Новоукраїнського РВН ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити частково.
В частині накладення арешту на автомобіль Газель, білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , номер шасі VIN- НОМЕР_2 який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 належить ОСОБА_6 , жит. АДРЕСА_1 , яким керував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Відповідно до ч.9 ст. 170 КПК України, якщо у визначений цією частиною строк прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1