Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/43/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 286 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2021 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому матеріали за апеляційною скаргою прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2021 року, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, працюючого водієм ВСК «Колос», неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх (неповнолітніх) дітей та/чи осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці до 15.03.2021 в межах строку досудового розслідування, з покладенням певних обов`язків,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово строком на 2 місяці в межах строку досудового розслідування, з покладенням певних обов`язків.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурор довів сукупність обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування більш м`яких видів запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
На переконання слідчого судді достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, за вказаного вище обґрунтування є домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема і здати на зберігання слідчому посвідчення водія, серед яких - цілодобово не залишати житло за адресою проживання.
Зокрема вищевказані обов`язки позбавлять підозрюваного можливості впливу на свідків, потерпілих, а також можливості керування транспортними засобами. В разі порушення обов`язків встановлених судом органом досудового слідства може бути ініційовано обрання підозрюваному більш жорсткого запобіжного заходу.
У апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 16.01.2021 та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді триманням під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування вимог зазначив, що при постановленні ухвали судом не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_8 та його близькі родичі, після вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, вчиняли дії направлені на перешкоджання кримінальному провадженню, приховуванню речей та документів, тобто вчиняли дії, передбачені пунктами 2,4 ч.1 ст.177 КПК України. Так, під час допитів в якості свідка ОСОБА_8 на момент ДТП та після нього надавав суперечливі показання про причини вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Також вказує, що амбулаторно картка на ім`я ОСОБА_8 в жовтні 2020 року була видана його батькові та до медичного закладу не повернута. Постійна зміна свідчень самим ОСОБА_8 про обставини ДТП, приховування медичної документації та подальшого можливого підкупу або тиску на свідків, експертів на думку прокурора є безумовною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, підозрюваного та його адвоката, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити за таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2020 №0000346, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
15.01.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, згідно якої 10.10.2020 близько 06.45 год., ОСОБА_8 , керуючи належним йому на праві власності автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 в смт. Компаніївка виїхав на смугу зустрічного руху, при вільній своїй правій та в порушення вимог п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б) і (д), 10.1, 12.3, 13.1 та 13.3 ПДР допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка йшла в попутному з автомобілем напрямку біля лівого краю проїзної частини щодо напрямку його руху, внаслідок чого отримала тілесні ушкодження які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті.
Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри підтверджуються доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами допиту свідків від 27.10.2020 та 30.10.2020 (а.с. 30-39), іншими доданими до клопотання матеріалами.
Вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України, визначено що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Згідно з ч.2 цієї ж статті домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ( зменшення ) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги процесуального закону слідчим суддею були дотримані.
Що стосується твердження прокурора про скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за обставин, вказаних в апеляційній скарзі, то колегія суддів не погоджується з ними, оскільки слідчим суддею було належним чином мотивовано прийняте рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Так слідчий суддя встановив наявність наступних ризиків передбачених пунктами 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, що свідчить про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду; можливість впливати на свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які працюють в одній установі з підозрюваним, а саме ВСК «Колос», тобто знайомі один з одним.
Наявність інших, зазначених в клопотанні ризиків прокурором не доведено.
Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, слідчий суддя врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 при скоєнні дорожньо - транспортної пригоди не перебував в стані алкогольного сп`яніння, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні не умисного тяжкого злочину, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований та має постійний дохід, не одружений, позитивно характеризується по місцю проживання, роботи.
Крім цього, як вбачається з показань свідків після того як сталась ДТП ОСОБА_8 з місця пригоди не зник, навпаки зупинив автомобіль, підбіг до потерпілої особи та викликав швидку де і чекав її приїзду. Також з моменту вчинення ДТП по день повідомлення ОСОБА_8 про підозру минуло більше трьох місяців. За цей час ОСОБА_8 місця проживання не змінював, про наявність спроб ухилитись від досудового розслідування відомостей надано не було.
Доводи слідчого, прокурора про те, що підозрюваний постійно змінює раніше надані ним покази, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 2,4 ч.1 ст.177 КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки вказані дії розцінені слідчим суддею як спосіб захисту від обвинувачення та не можуть вказувати на зазначені ризики.
При вирішенні клопотання слідчий суддя врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.
Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні.
Покладені судом на підозрюваного обов`язки позбавлять можливості впливу на свідків, потерпілих, а також можливості керування транспортними засобами. В разі порушення обов`язків встановлених судом органом досудового слідства може бути ініційовано обрання підозрюваному більш жорсткого запобіжного заходу.
Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що застосований відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово, буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.
За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 січня 2021 року, якою щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляду домашнього арешту цілодобово без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4