Справа № 444/2530/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/361/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовано примусовий захід медичного характеру ОСОБА_6 ,
встановила:
цією ухвалою застосовано відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, а саме до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, а саме ОСОБА_13 залишено без змін до набрання ухвалою законної сили та зобов`язано останнього здійснювати піклування за братом ОСОБА_6 з обов`язковим лікарським наглядом.
Зобов`язано представників Комунального некомерційного підприємства Жовківської районної ради "Жовківська центральна районна лікарня" здійснювати за ОСОБА_6 обов`язковий лікарський нагляд.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_6 , в один із днів другої декади травня 2020 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись на подвір`ї домогосподарства на АДРЕСА_1 за місцем проживання малолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підійшов до неї, користуючись її безпорадним станом, який виражався в тому, що вона не могла правильно розуміти характер вчинюваних з нею сексуальних дій через малолітство, чинити опір та вимагати припинення протиправних дій, нехтуючи її правом на статеву недоторканість, зняв з останньої штани та спідню білизну і з метою задоволення своєї статевої пристрасті вчинив насильницькі дії сексуального характеру по відношенню до малолітньої ОСОБА_9 , а саме поцілував та торкався язиком її статевого органу без її згоди.
Окрім цього, ОСОБА_6 , 19 травня 2020 року, в післяобідній час, знаходячись на подвір`ї домогосподарства на АДРЕСА_1 , помітивши на подвір`ї вказаного домоволодіння малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка попрямувала в приміщення дерев`яного туалету, прослідував за нею, зайшов в приміщення туалету де вона знаходилась, та користуючись безпорадним станом ОСОБА_10 , який виражався в тому, що вона не могла правильно розуміти характер вчинюваних з нею сексуальних дій через малолітство, чинити опір та вимагати припинення протиправних дій, нехтуючи її правом на статеву недоторканість, зняв з неї шорти та спідню білизну і з метою задоволення своєї статевої пристрасті вчинив насильницькі дії сексуального характеру по відношенню до малолітньої ОСОБА_10 , а саме поцілував та торкався язиком її статевого органу без її згоди.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що ухвала суду є незаконною та піддягає скасуванню, а провадження - закриттю, оскільки рішення суду постановлене з порушенням норм кримінального процесу.
Наголошує на відсутності прямих доказів вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.
Зазначає, що показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх матерів ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не узгоджуються з показаннями ОСОБА_6 , а також з показаннями неупереджених і не пов`язаних родинними зв`язками свідків, зокрема ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Акцентує, що показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , на які покликається суд, як на докази вини ОСОБА_6 , містять лише інформацію щодо законності проведення допитів малолітніх потерпілих у ході досудового розслідування, а відтак, не доводять ні факту події, ні факту вчинення злочину ОСОБА_6 .
Окрім цього наголошує, що показання свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 не мають доказового значення, а лише характеризують ОСОБА_6 з негативної сторони, разом з тим вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою позитивну характеристику ОСОБА_6 , дану свідками обвинувачення ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , а також свідком захисту ОСОБА_24 .
Також, на думку апелянта, не містять жодної доказової інформації і протокол огляду місця події від 10 вересня 2020 року, висновок судово- психіатричного експерта №242 від 03 червня 2020 року обстежуваної ОСОБА_10 , висновок судово-психіатричного експерта №243 від 03 червня 2020 року обстежуваної ОСОБА_9 , медична картка амбулаторної хворої ОСОБА_9 , висновок судово-медичного експерта №725 від 28 травня 2020 року обстежуваної ОСОБА_9 , висновок судово-медичного експерта №726 від 28 травня 2020 року обстежуваної ОСОБА_10 та довідка лікаря ОСОБА_25 від 22 травня 2020 року.
Вважає наведені у рішенні суду докази сумнівними і суперечливими.
Звертає увагу на те, що в ході судового розгляду справи доведено лише факт наявності в ОСОБА_6 психічного захворювання виключно станом на 12 серпня 2020 року (шість місяців тому). Будь-якої інформації про його психічний стан на момент інкримінованих подій, а також на момент прийняття судом першої інстанції рішення, не здобуто.
Просить скасувати ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 та закрити кримінальне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та пояснення його законного представника ОСОБА_13 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення законних представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 і думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду першої інстанції без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 були дотримані.
Частиною 2 статті 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у поданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного її вирішення.

З врахуванням принципу змагальності сторін в кримінальному процесі, місцевим судом були проаналізовані представлені письмові докази по справі, також були допитані свідки і потерпілі.

Факт вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому за ч.4 ст. 153 КК України кримінального правопорушення за обставин, встановлених місцевим судом та викладених в ухвалі, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна оцінка.
Так, допитані в порядку ст. 225 КПК України із застосуванням відеофіксації, за участі психолога і законного представника, а також підозрюваного та його захисника, потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 детально розповіли про обставини вчинення щодо них ОСОБА_6 дій сексуального характеру.
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , ОСОБА_26 засвідчили коректність проведення допитів малолітніх потерпілих.
Послідовність дій ОСОБА_6 , зазначених у клопотанні про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, тотожна послідовності дій останнього, описаних у поясненнях потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які відповідно до висновків судово-психіатричного експерта № 242 та № 243 з притаманними для їх віку особливостями могли сприймати обставини, що мають значення по даному кримінальному провадженню і це не заважає їм відтворювати фактичний перебіг подій без розуміння характеру та значення вчинюваних щодо них дій.
Згідно висновків судово-медичного експерта № 725 щодо ОСОБА_9 та № 726 щодо ОСОБА_10 , в останніх тілесних ушкоджень та ушкоджень в ділянці статевих органів не виявлено.
Незважаючи на вчинення ОСОБА_6 злочину в умовах неочевидності для сторонніх осіб, колегія суддів вважає, що місцевим судом підставно покладено в основу судового рішення як докази вини останнього показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 та ОСОБА_24 , оскільки вони надали інформацію у кримінальному провадженні лише щодо тих фактів, які вони сприймали особисто.
Так, за змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій вказаних осіб.
Таким чином, хоча вищезазначені свідки і не були безпосередньо присутні під час вчинення злочину, однак були добре знайомі із потерпілими ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також ОСОБА_6 , перетиналися у повсякденному житті і відзначили особливості їх поведінки, зокрема зауважили схильність ОСОБА_6 до розпусних дій, що в даному конкретному випадку має значення для встановлення істини у справі.
Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає наведені докази належними та допустимими.
Крім цього, на переконання колегії суддів, місцевим судом вірно розцінено показання ОСОБА_6 про заперечення вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні як такі, що дані з метою уникнути відповідальності за вчинене.
З огляду на наявний в матеріалах справи висновок судово-психіатричного експерта № 88 від 12 серпня 2020 року, складеного за результатами проведення стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, яким встановлено, що ОСОБА_6 страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі дисоціативного розладу, псевдодементний синдром і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доцільність застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4