Справа 556/1046/18
Номер провадження 1-кп/556/15/2021
Справа № 556/1046/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2021 року.
Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець кримінальне провадження №0000253 від 18.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України, освіта середня-спеціальна, розлученого, непрацюючого, -

за ч.2 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_8 , який розташований в АДРЕСА_1 , в спальній кімнаті, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс останньому не менше чотирьох ударів кулаками та ногами в ділянку обличчя, живота та грудної клітки, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді фіолетово-жовтушного синця скроневої ділянки зліва, з крововиливом в м`які тканини голови зліва (з боку внутрішньої поверхні) та в лівий скроневий м`яз - буровато-червоного кольору, синців зовнішньої поверхні середньої третини правого плеча (фіолетово-зеленуватого кольору), фіолетово-зеленуватого синця в ділянці тіла грудини, буро-червоного крововиливу в м`які тканини в ділянці грудини; закритих переломів 3,4-5-6-7 ребер справа, закритих переломів 4-5-6-7 ребер зліва симетричних), що розташовані по переднє-пахвинних лініях (на межі з пахвинними) з ознаками стиснення внутрішньої кісткової пластинки, розтягнення - зовнішньої, з буро- червоними крововиливами в міжреберні м`язи, під пристінкову плевру (в місцях переломів) - більше справа та в тканину правої легені по переднє-латеральних її сегментах з ознаками «незначного колабування» легень, буро-червоного крововиливу в м`яз щ передньої черевної стінки справа (локалізація прямого м`язу живота справа), під листок очеревини (обмеженого характеру), в тканину брижі тонкої кишки справа, травматичного розриву ділянки тонкої кишки із ознаками десерозації з некротичними змінами країв розриву, що ускладнилося калово-гнійним перитонітом, які в сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи №92 початої 21.05.2018 року та закінченої 05.07.2018 року, щодо живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_9 18 травня 2018 року біля 13 години в будинку ОСОБА_8 .

Таким чином, стороною обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 121 КК України.

Вказане обвинувачення суд вважає недоведеним з таких підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні своєї вини у вчиненні вказаного злочину не визнав, заперечив факт нанесення ним ударів потерпілому ОСОБА_9 , відмовився від дачі показань.

У відповідності до ст..62 Конституції України, ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Вимоги вказаних нормативних актів повністю відповідають вимогам ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та практиці Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), які в силу приписів ст.9 КПК України є одним з джерел кримінального процесуального законодавства України.

Зокрема, в п.43 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», ЄСПЛ вказує, що «відповідно до його прецедентної практики

при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження допитано потерпілу ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також досліджено письмові докази, висновки експертиз та протоколи слідчих дій, а саме:

- витяг про внесення до ЄДРДР відомостей за фактом виявлення трупа ОСОБА_16 18.05.2018 року в с.Городище (т.1 а.с.1);

- повідомлення (т.1 а.с.3);

- постанову про створення групи прокурорів в кримінальному провадженні (т.1 а.с.5);

- рапорт працівника поліції (т.1 а.с.6);

- протокол огляду місця події житлового будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.7-16);

- ухвалу Дубровицького районного суду про призначення судово-медичної експертизи трупа (т.1 а.с.25);

- протокол огляду трупа ОСОБА_17 (т.1 а.с.29-33);

- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_16 (т.1 а.с.34);

- постанову про перекваліфікацію діяння зі ст.115 ч.1 КК України на ст.121 ч.2 КК України (т.1 а.с.36);

- постанову про прилучення до справи речових доказів одягу ОСОБА_16 та квитанцію про передачу речових доказів на зберігання (т.1 а.с.47-48);

- пояснення ОСОБА_5 (т.1 а.с.49);

- повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину за ст.121 ч.2 КК України (т.1 а.с.52-54);

- копію паспорта ОСОБА_5 (т.1 а.с.55);

- характеристику ОСОБА_5 за місцем постійного проживання (т.1 а.с.56);

- вимогу про судимість ОСОБА_5 (т.1 а.с.57-58);

- інформацію про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності (т.1 а.с.59);

- довідку з Дубровицької ЦРЛ від 21.05.2018 року (т.1 а.с.60);

- заяву ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення в належному йому житловому будинку слідчих дій (т.1 а.с.74);

- протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_18 (т.1 а.с.75-77);

- протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_19 (т.1 а.с.79-81);

- протоколи перегляду відеозаписів слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_19 (т.1 а.с.78, 82);

- висновок судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 (т.1 а.с.94-97);

- висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 (т.1 а.с.109-113);

- постанову про уточнення дати вчинення злочину (т.1 а.с.114);

В той же час, аналіз доказів, наданих стороною обвинувачення, на думку суду свідчить, що вони не відповідають вказаним вище критеріям, оскільки ні кожен з доказів зокрема, ні всі докази обвинувачення в своїй сукупності не доводять поза розумним сумнівом вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_17 був її чоловіком, ОСОБА_20 її рідний брат. В травні 2018 року вона перебувала на заробітках в Республіці Білорусь. З чоловіком спілкувалась телефоном, він не скаржився їй на здоров`я, не повідомляв про будь-які конфлікти чи бійки. Востаннє вона говорила з ОСОБА_21 17.05.2018 року, знає що він ходив до сусідки поміняти 200 грн. 18.05.2018 року до неї подзвонили діти, які повідомили, що батько помер. 19 травня 2018 року вона повернулась додому, про обставини та причину смерті чоловіка їй нічого невідомо, будь-яких тілесних ушкоджень на тілі чоловіка вона не бачила. Односельчани говорили, що ОСОБА_17 декілька днів перед смертю не ночував дома, сильно пив. Ще вона чула, що чоловік попав в якусь аварію. Працівники поліції та експерт повідомили їй, що смерть ОСОБА_16 настала від розриву кишечника. За життя у чоловіка були епілептичні припадки, у нього набрякали ноги, але до лікарів він не звертався. Будь-яких претензій до обвинуваченого вона не має.

Свідок ОСОБА_8 з приводу обставин смерті ОСОБА_16 пояснив суду, що в травні 2018 року, точної дати свідок назвати не може, ОСОБА_17 разом з ОСОБА_22 прийшли до нього додому, де всі разом вживали спиртні напої. Через деякий час родичі забрали ОСОБА_23 додому, а ОСОБА_17 не захотів їхати з ними і залишився в будинку ОСОБА_24 . Наступного дня до будинку ОСОБА_11 , де перебував і ОСОБА_17 , прийшли ОСОБА_25 та ОСОБА_20 , вони разом розпивали спиртні напої. Під час цього між ОСОБА_19 та ОСОБА_21 виникла словесна перепалка, а коли ОСОБА_26 хотів її припинити ОСОБА_25 декілька разів вдарив його по голові. Під час цього ОСОБА_20 сидів в кріслі біля столу напроти дивану, на якому сиділи ОСОБА_17 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , участі в бійці не приймав, тілесних ушкоджень нікому не наносив. Після цього ОСОБА_26 вийшов до кухні, щоби вмитись, перебуваючи в кухні, чув що в кімнаті голосно розмовляли ОСОБА_27 , ОСОБА_20 та ОСОБА_25 . Повернувшись до кімнати, свідок приліг на дивані та накрив голову, оскільки від великої кількості випитого та від ударів по голові, йому стало погано. Він чув звуки декількох ударів, орієнтовно двох, потім відчув, що ОСОБА_17 , який сидів біля нього на дивані, падає на підлогу. Після цього ОСОБА_26 побачив, що ОСОБА_17 лежить на підлозі без свідомості, біля дивану головою в сторону дверей, а ОСОБА_25 несе відро води. В цей час ОСОБА_20 продовжував сидіти в кріслі. ОСОБА_26 сказав не поливати ОСОБА_16 в кімнаті, і ОСОБА_20 разом з ОСОБА_19 винесли ОСОБА_16 на вулицю. В цей час в кухні будинку вже знаходився ОСОБА_28 . Через деякий час ОСОБА_20 повернувся до кімнати, сказав, що з ОСОБА_21 все добре. ОСОБА_25 та ОСОБА_17 до будинку не повертались. ОСОБА_26 та ОСОБА_20 ще посиділи в будинку, після чого ОСОБА_29 передзвонили з його роботи, він взяв велосипед ОСОБА_16 , і біля 13 год. поїхав на роботу. ОСОБА_17 повернувся до будинку ОСОБА_11 пізно ввечері, біля 23 години, на запитання де він був, сказав, що спав недалеко від хати ОСОБА_8 . Будь-яких тілесних ушкоджень на тілі або голові ОСОБА_16 свідок не бачив, на своє самопочуття ОСОБА_17 не скаржився. ОСОБА_17 залишався в будинку ОСОБА_11 на протязі чотирьох-п`яти днів після описаних подій, вони разом вживали спиртне, спали, спілкувались з іншими людьми, які приходили до його будинку. Будь-яких бійок чи сварок в цей період в будинку ОСОБА_11 не відбувалось. ОСОБА_17 вдень виходив з будинку, де він знаходився в цей час, свідку невідомо, однак ночувати залишався завжди в будинку ОСОБА_24 . Приблизно 17 травня ОСОБА_17 поскаржився ОСОБА_30 , що у нього болить живіт, однак на пропозицію ОСОБА_11 сходити до медсестри, відмовився. 18 травня 2018 року зранку ОСОБА_26 , ОСОБА_17 та інші розпивали спиртне на подвір`ї будинку. В цей час ОСОБА_30 повідомили про автомобільну аварію, і він пішов подивитись на пошкоджений автомобіль. На прохання ОСОБА_16 , ОСОБА_26 закрив його в будинку, ОСОБА_17 хотів поспати. Коли ОСОБА_26 повернувся додому приблизно через чотири години, він виявив ОСОБА_16 мертвим на підлозі в кухні будинку, про це телефоном повідомив в поліцію.

Свідок ОСОБА_31 повідомив, що 17.05.2018 року він святкував день народження свого знайомого, вони спільно вжили біля двох пляшок горілки. Після цього він зайшов до подвір`я будинку ОСОБА_11 , бачив там ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_32 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 . В господарстві ОСОБА_11 свідок перебував недовго, декілька хвилин, максимум 10 хв, в цей час жодних сварок чи бійок між присутніми не відбувалось, всі спілкувались, розпивали спиртне.

Свідок ОСОБА_13 повідомив суду, що він проживає по сусідству з будинком ОСОБА_11 в с.Городище, про обставини смерті ОСОБА_16 йому нічого невідомо, працівники поліції запрошували його під час проведення слідчих дій, щось знімали на камеру.

Свідок ОСОБА_25 відмовився від давання показань в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_33 повідомив, що 17 травня 2018 року він бачив, як в будинку ОСОБА_8 . ОСОБА_20 наносив удари долонею по обличчю ОСОБА_34 , а потім ногами в ділянку грудей та живота. Після цього ОСОБА_16 , який був без свідомості, ОСОБА_25 та ОСОБА_20 винесли на подвір`я, де обливали водою.

Вказані показання свідка ОСОБА_12 є суперечливими, під час допиту в судовому засіданні свідок декілька разів змінив власні показання, крім того показання ОСОБА_12 , дані ним під час допиту в суді, суперечать як його власним показанням під час слідчого експерименту, так і іншим доказам у справі.

Зокрема, в ході допиту в судовому засіданні свідок повідомив, що він перебуває в неприязних відносинах з ОСОБА_35 , 17.05.2018 року він зайшов до будинку ОСОБА_11 , де перебував в цей час ОСОБА_36 . Потім свідок пішов по горілку, по дорозі зустрів ОСОБА_14 та ОСОБА_32 і разом з ними повернувся до будинку ОСОБА_37 будинку між ОСОБА_35 та ОСОБА_21 виникла сварка, ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_16 долонею по обличчю, а потім тапочком бив по ребрам.

В цій частині показання ОСОБА_12 суперечать показанням свідка ОСОБА_11 , який стверджував, що ОСОБА_20 не наносив ударів ОСОБА_38 . ОСОБА_26 також вказував, що ОСОБА_33 з`явився в його будинку в той момент, коли ОСОБА_25 та ОСОБА_20 виносили непритомного ОСОБА_16 на двір. При цьому, ОСОБА_33 пояснив, що ОСОБА_39 поливав ОСОБА_16 водою в кімнаті будинку, а свідок ОСОБА_26 дав протилежні показання з цього приводу.

Показання ОСОБА_12 в судовому засіданні також істотно відрізняються від його показань в ході слідчого експерименту, коли ОСОБА_33 демонстрував з участю статиста інший механізм нанесення ударів ОСОБА_38 . При цьому положення тіла ОСОБА_16 на підлозі в кімнаті будинку ОСОБА_33 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 описують по-різному. В ході слідчого експерименту ОСОБА_33 ствердив, що під час бійки в будинку також був присутнім свідок ОСОБА_31 , однак і сам ОСОБА_31 , і ОСОБА_26 , і ОСОБА_25 цю обставину заперечили.

Під час слідчого експерименту ОСОБА_33 пояснив, що конфлікт між ОСОБА_35 та ОСОБА_21 тривав біля півгодини. В той же час, під час судового допиту свідок вказав, що подія тривала декілька хвилин, а сам свідок шість разів виходив на вулицю курити, що взагалі ставить під сумнів його здатність особисто спостерігати події в будинку ОСОБА_8 .

ОСОБА_33 вказував в своїх показаннях в судовому засіданні, що ОСОБА_20 та ОСОБА_39 , коли винесли ОСОБА_16 на вулицю, ще «добавляли», тобто наносили удари потерпілому, душили його, однак особисто свідок цього не бачив. В той же час, таких свідчень під час слідчого експерименту свідок не давав, і вони не підтверджуються жодними доказами, в т.ч. даними судово-медичної експертизи. Крім того, в кінці допиту ОСОБА_33 повідомив, що ОСОБА_16 , можливо, бив ОСОБА_25 .

Дані обставини в своїй сукупності викликають у суду обґрунтовані сумніви у достовірності показань свідка

ОСОБА_40 огляду на це, вказані докази, а також протокол слідчого експерименту з вказаним свідком не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку суду, оскільки, як це вбачається зі ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, вирок суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться в користь такої особи.

Як вбачається зі ст.95 ч. 4 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. З урахуванням вказаної норми, суд не приймає до уваги протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_19 , оскільки останній відмовився від дачі показань в судовому засіданні, відеозапис даної слідчої дії переглянути не вдалось у зв`язку із пошкодженням оптичного носія, і на його перегляді сторона обвинувачення не наполягала.

В той же час інші досліджені судом письмові докази, висновки експертиз, протоколи слідчих дій хоча і містять інформацію з приводу предмету доказування у вказаному кримінальному провадженні, однак жоден з них не вказує прямо чи опосередковано на вчинення протиправних дій саме ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадження поряд з іншими підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Як вже зазначалось, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. У відповідності до повідомлення про підозру, злочин вчинено 16.05.2018 року, а постановою слідчого від 09 липня 2018 року уточнено дату вчинення злочину 17.05.2018 року.

Разом з тим, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_35 тілесних ушкоджень ОСОБА_34 саме 17.05.2018 року, в матеріалах справи немає.

Зокрема, свідок ОСОБА_26 однозначно вказав, що ОСОБА_17 помер в його будинку на п`ятий день після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , в той же час 17.05.2018 року будь-яких конфліктів, сварок, бійок між ОСОБА_21 та іншими особами в господарстві ОСОБА_11 не відбувалось. Аналогічними є показання свідка ОСОБА_15 , а також потерпілої

ОСОБА_41 висновку судово-медичної експертизи №92, яка проведена в період з 21 травня по 05 липня 2018 року, вбачається, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження у вигляді:

1.1.фіолетово-жовтушного синця скроневої ділянки зліва, з крововиливом в м`які тканини голови зліва (з боку внутрішньої поверхні) та в лівий скроневий м`яз - буровато- червоного кольору;

1.2.синців зовнішньої поверхні середньої середній третини правого плеча (фіолетово-зеленуватого кольору);

1.3.фіолетово-зеленуватого синця в ділянці тіла грудини, буро-червоного крововиливу в м`які тканини в ділянці грудини;

1.4.закритих переломів 3.4-5-6-7 ребер справа, закритих переломів 4-5-6-7 ребер зліва (симетричних), що розташовані по переднє-пахвинних лініях (на межі з пахвинними) з ознаками стиснення внутрішньої кісткової пластинки, розтягнення - зовнішньої, з буро-червоними крововиливами в міжреберні м`язи, під пристінкову плевру (в місцях переломів), більше справа та в тканину правої легені по переднє-латеральних її сегментах; з ознаками «незначного колабування» легень.

Тілесні ушкодження, що описані в п.1.1. 1.2. виникли внаслідок не менше як двох травматичних(ударних) дій тупим, тупим твердим предметом (предметами). В своїй сукупності (і окремо) ці ушкодження (щодо живих осіб)мають ознаки легких тілесних ушкоджень (Згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наказ МОЗ № 6 від 17.01.1995 року).

Тілесні ушкодження, що описані в п. 1.3.,1.4. виникли внаслідок травматичної (стискуючої) дії з достатньою травмуючою силою, що мала напрямок « спереду-дозаду», при цьому, ймовірніше всього, безпосередня травматична дія (стиснення) відбувалася в ділянку тіла грудини (за умов, що потерпілий знаходився в горизонтальному положенні тіла). Враховуючи характер, симетричність розташування переломів ребер(конструкційний - непрямий характер їх переломів) з урахуванням крововиливу в ділянку тіла грудини, - можна вважати, що в ділянку передньої поверхні грудної клітки потерпілого - було завдана одна травматична (стискуюча) дія. Ці ушкодження (сукупність), щодо живих осіб - мають ознаки середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наказ МОЗ № 6 від 17.01.1995 року).

Ушкодження, що писані в п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4. - в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті - не знаходяться.

Також виявлено ушкодження у вигляді буро-червоного крововиливу в м`яз передньої черевної стінки справа (локалізація прямого м`язу живота справа), під листок очеревини (обмеженого характеру), в тканину брижі тонкої кишки справа, травматичного розриву ділянки тонкої кишки із ознаками десерозації з некротичними змінами країв розриву, що ускладнилося калово-гнійним перитонітом. виникло внаслідок травматичної - ударно- стискуючої (за механізмом травмування) дії тупим твердим предметом із обмеженою контактуючою поверхнею (удар кулаком, ногою нападавшого в ділянку передньої черевної стінки справа - перпендикулярно, або під певним кутом, щодо площини передньої черевної стінки - не виключається). При цьому, потерпілий в момент спричинення йому такого ушкодження - міг знаходитися, як у вертикальному, так і в горизонтальному( близько до таких) положенні тіла і, був обернений передньою поверхнею тіла до травмуючого чинника. Це ушкодження (щодо живих осіб) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, що небезпечне для життя в момент його заподіяння (згідно п.п.2.1.2, 2.1.3.(л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наказ МОЗ № 6 від 17 січня 1995 року), і знаходиться в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті потерпілого.

Не виключена можливість, що описані ушкодження (враховуючи деяку «задавненість» походження) майже однакові «часові характеристики» заподіяння) можна вважати, що вони були спричинені в доволі швидкій послідовності одне за одним. Термін їх заподіяння може відповідати приблизним «межам часу» від однієї до трьох діб до моменту настання смерті ОСОБА_9 (з урахуванням даних судово-гістологічного дослідження та ознак супутньої соматичної патології (дистрофічні зміни печінки, склеротичні зміни нирок).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату настання смерті ОСОБА_9 18 травня 2018 року тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, мали бути заподіяні в період 17-15 травня 2018 року, однак будь-яких доказів цього суду не надано.

Таким чином, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів факт умисного заподіяння ОСОБА_5 17 травня 2018 року в с.Городище Дубровицького району тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 .

При розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною 3 статті 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши безпосередньо наведені вище докази сторони обвинувачення в їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення не було надано достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, доводили б винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У відповідності до п.2) ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати невинуватим та виправдати його за недоведеністю його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 звільнити з-під варти з зали суду.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору, направити копію вироку потерпілому.

Головуюча: ОСОБА_1

ОСОБА_1