№ 755/1926/18
№1-кп/755/335/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И

"02" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 від 14.01.2018 року, № 0005362 від 02.06.2018 року та № 0016335 від 08.12.2017 року, які об`єднані, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувають кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000480 від 14.01.2018 року, № 0005362 від 02.06.2018 року та № 0016335 від 08.12.2017 року, які об`єднані, відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на строк, що не перевищує двох місяців, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 є особою раніше судимою, може перешкоджати кримінальному провадження шляхом впливу на потерпілих та свідків.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти продовження останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений в межах строку досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, заявлені прокурором ризики не зменшилися та в даний час, необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під домашнім арештом. При цьому, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

За таких обставин, суд, враховує той факт, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, мають високий ступінь суспільної небезпеки, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, тому вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання; репутацію; майновий стан; дотримання умов застосованих запобіжних заходів; продовжити строк тримання під домашнім арештом та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, суд вважає, що ці обов`язки за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для обвинуваченого, у зв`язку з чим, їх застосування не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 331, 369 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, з 20 години 00 хвилин до 06 години 30 хвилин, на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 30 листопада 2019 року включно.

Покласти на ОСОБА_3 строком до 30 листопада 2019 року включно, такі обов`язки:

1) не відлучатись за межі м. Києва без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

3) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, в`їзд в Україну.

4) носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя