УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 грудня 2020 року,

-якою відмовлено в задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду, відмовлено в задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений зазначає, що дотримується правил порядку в установі, до праці ставиться сумлінно, має ряд заохочень, розкаюється у вчиненому. Вказує, що повністю виправився, а тому вважає, що є всі підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

26 листопада 2020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому посилаючись на те, що за час відбування покарання в Казанківській ВК №93 характеризується добре, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має заохочення, мав стягнення, які у встановленому законом порядку погашено, кається у скоєному злочині, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними. Вважає, що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, просить застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 07.12.2020р. відмовлено у задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_5 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Відмовляючи в задоволенні клопотання суд зазначив, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не свідчить про його виправлення, оскільки, позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 позитивні зрушення відбуваються протягом нетривалого проміжку часу, з урахуванням загального строку відбування покарання.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно дострокове звільнення може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, єдиною і достатньою підставою умовно - дострокового звільнення ( крім відбуття визначеної в законі частини строку покарання) є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбуття покарання, а також після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З матеріалів особової справи засудженого судом встановлено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01.12.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації.

Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі з 14.05.2017 року, а з 26.05.2017р. у ДУ «Казанківська ВК №93» кінець строку 14.05.2022р., на час розгляду апеляційної скарги відбув як 2/3 строку покарання.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах справи, за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 перебуваючи у СІЗО м. Миколаєва порушення встановленого режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 26.05.2017 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення №2 та працевлаштований старшим днювальним на відділені. До праці ставиться сумлінно та відповідально, за що має ряд заохочень. Неухильно дотримується правил пожежної безпеки та безпеки праці, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільну необхідність у їх виконанні. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. У скоєному злочині розкаюється частково, визначену судом міру покарання вважає занадто суровою. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги тільки під контролю. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень не підвищує, на заходи виховного впливу реагує посередньо, не завжди робить для себе правильні висновки. Участі у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. У колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує із особами різної спрямованості. За характером: конфліктний, цілеспрямований, не спокійний, не врівноважений. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування, отриманням посилок та передач, особистих побачень. Зовні не завжди охайний, вимог санітарії та гігієни дотримується тільки під контролем представників адміністрації, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку.

З витягу з протоколу №118 від 30.09.2020 року засідання адміністративної комісії Казанківської ВК №93 з питань застосування до засуджених заохочувальних норм, встановлення адміністративного нагляду вбачається, що комісією прийнято рішення про відмову засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів свого виправлення
Матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 свідчать про те, що за період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 має 7 заохочень: подяка(10.12.2017 року); подяка(20.07.2017 року); подяка(22.10.2018 року); подяка (21.01.2019 року); зняття раніше накладеного стягнення (16.01.2020 року); подяка (15.04.2020 року) ; подяка (15.07.2020 року). З зазначеної вище довідки вбачається, що засуджений ОСОБА_5 мав 2 стягнення: догана (31.05.2019 року); ДІЗО 5 діб (16.09.2019 року), які погашено та знято у встановленому законом порядку.
Наявність зазначених стягнень ( хоча вони і погашені на даний час), свідчить про неналежну поведінку засудженого та недодержання вимог режиму місця відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого від відбування покарання, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_5 за час відбування покарання не став на шлях виправлення, не відбулось суттєвих змін у його особистості, останній не довів, що готовий до самокерованої, правослухняної поведінки.

Доводи апелянта про те, що він довів своє виправлення не підтверджується матеріалами особової справи.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування немає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 грудня 2020 року, якою відмовлено в задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді