Дата документу 26.05.2021
Справа № 334/7258/17
Провадження № 1-кп/334/94/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року колегія суддів Ленінського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників потерпілих адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має вищу освіту, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.02.2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307 КК України, міра покарання позбавлення волі на строк 5 років, з встановленням на підставі ст.75 КК України іспитового строку 1 рік

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2016 року приблизно о 19 годині 15 хвилин, знаходячись біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на заподіяння смерті потерпілому, в ході раптово виниклого конфлікту, ОСОБА_6 наніс один удар невстановленим в ході досудового розслідування предметом, який знаходився в його правій руці, в область шиї зліва ОСОБА_13 , чим спричинив останньому відкриту тупу травму шиї з крововиливом над та під тверду мозкову оболонку спинного мозку, з розривом твердої мозкової оболонки спинного мозку, крововиливами під м`якими оболонками спинного мозку, що розповсюдились на стовбур головного мозку, на нижнюю поверхню мозочка та потиличних часток. Дана травма призвела виражений набряк спинного мозку, висхідний набряк стовбуру головного мозку, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав частково, пояснивши, що з потерпілим ОСОБА_13 вони знайомі на протязі тривалого часу, проживали в одному будинку. З 2015 року між ними виникла конфліктна ситуація внаслідок сварки між їх дружинами. Також, потерпілий ОСОБА_13 неодноразово пропонував вживати наркотичні засоби його куму ОСОБА_14 та пропонував ОСОБА_6 пограбувати кіоск, в якому працював ОСОБА_6

27 вересня 2016 року ввечері, він зустрів ОСОБА_13 у дворі будинку, де останній гуляв з малолітньою донькою. При собі ОСОБА_6 мав сумку з ключами. Підійшовши до ОСОБА_13 , вони почали словесну сварку, а потім він вдарив його правою рукою в область обличчя в ліву частину, оскільки ОСОБА_13 грубо висловився в адресу дружини ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 пояснив, що удар був не сильний, оскільки він не щодавно зняв гіпс з руки, на якій був перелом. Від удару ОСОБА_13 впав на спину, лежав та щось бормотав.

Побачивши, що у двір під`їхала на машині його дружина ОСОБА_15 , він пішов, а потім знов підійшов до потерпілого та сказав, щоб той більше не приходив до гаражу.

На асфальті, куди впав ОСОБА_13 , був гравій, яким засипали ями у дворі. Крові біля тіла ОСОБА_13 він не бачив.

Після того, як сів до автомобіля, він попросив дружину викликати «швидку допомогу» та поїхав на роботу. Пізніше дружина йому сказала, що біля ОСОБА_13 багато людей та працівники поліції.

Про смерть ОСОБА_13 обвинувачений узнав від знайомого. ОСОБА_6 не передбачав, що ОСОБА_13 міг померти від його удару.

Обвинувачений вказував, що на його думку, його дії слід кваліфікувати як вбивство з необережності, адже він не мав умислу на вбивство потерпілого.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_6 своєї вини у інкримінованому йому злочині, вина останнього в повному обязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 27 вересня 2016 року її син ОСОБА_16 пішов погуляти з молодшою онукою. Через деякий час після телефонного дзвінка невістки ОСОБА_17 вона вийшла у двір та побачила, що її син лежить на асфальті на правому боці, його тримав за руку незнайомий чоловік та вимірював пульс. Пульсу не було. Зі слів невідомого їй чоловіка, її сина вдарив ОСОБА_6 , їх сусід. Відчувши, що її стан погіршився, вона пішла до дому та викликала швидку допомогу. Прибоизно о 20-й годині подзвонила невістка та сказала, що син помер.

З ОСОБА_6 вона знайома, оскільки він товаришував з її сином. Чому їх відносини погіршилися, вона не знає, але здогадується, що поведінка ОСОБА_6 викликало обурення у її сина. Він не бажав з ним спілкуватися.

Потерпіла також пояснила, що поверхня, де вона побачила тіло сина, була асфальтована, без щебеню. Також, вона бачила невелику калюжу крові біля голови сина.

Також потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що поховання ОСОБА_13 здійснено за рахунок його дружини ОСОБА_9 . Той факт, що рахунок - замовленя на сплату послуг з поховання оформлений на її ім`я є формальністю, отже розмір матеріальної шкоди мають бути відшкодовані ОСОБА_9 .

Покарання для обвинуваченого просила суд визначити найсуворіше.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що шлюб між нею та ОСОБА_13 розірвано, але вони продовжували проживати однією сім`єю. Від шлюбу у них двоє малолітніх дітей.

27 вереня 2016 року, чоловік ввечері пішов у двір погуляти з меншою донькою ОСОБА_18 , а сама вона пішла до магазину АТБ, що неподалік від будинку. Коли повернулась, побачила багато людей у дворі. Підійшовши, вона побачила на землі свого чоловіка, який лежав без тями. Їй розповіли, що до нього підійшов ОСОБА_19 та вдарив, після чого чоловік впав та більш не поднімався. Весь час, доколи не приїхала швидка допомога, вона стояла на колінах біля чоловіка. Псля того, як приїхала «Швидка допомога» і чоловіка поклали до машини, вона побачила на місці, де лежав її чоловік, гайковий ключ, який вона передала лікарю «Швидкої допомоги» для передачі його у поліцію. Автомобіль «швидкої допомоги», виїхавши з двору, зупинився за кутом будинку та хвилин 10 робили реанімаційні заходи, але відповіли, що чоловік помер. Усі люди, що стояли у дворі казали, що чоловіка побив ОСОБА_20 , описували його зовнішність, його машину.

Також, потепіла ОСОБА_9 пояснювала, що з ОСОБА_6 вона знайома з дитинства, але довго не спілкувались. Коли опинились сусідами в одному будинку, стали спілкуватись сім`ями, вона знала дружину ОСОБА_6 , ОСОБА_21 . Від неї, їй стало відомо про судимість ОСОБА_6 за зберігання наркотичних засобів, тому вона вирішила припинити спілкування з сім`єю ОСОБА_19 . Дружина ОСОБА_6 стала пред`являти до неї претензії щодо припинення спілкування, із-за чого виник конфлікт.

Крім того, потерпіла пояснювала, що у її чоловіка ОСОБА_13 виник конфлікт з ОСОБА_6 з приводу машини, яка належала ОСОБА_9 і ключі від якої він віддав ОСОБА_6 . Згодом машина зникла, а ОСОБА_6 сказав, щоб вони забули про машину.

Потерпіла впевнена, що ОСОБА_6 умисно підстеріг, коли ОСОБА_13 був з дитиною, оскільки він з дитиною більш уразливий.

Також потерпіла пояснила, що ключ, який вона підібрала на місці, де лежав чоловік, і передала лікарям «Швидко допомоги», вона тримала в руках, він був металевий сріблястого кольору, призначений для ремонту машин.

Також, їй відомо, що ОСОБА_6 займався в спортивному клубі «Ратибор» східними єдиноборствами та володів навичками бойових мистецтв, знав міста куди треба бити.

Щодо поверхні на місці, де лажав ОСОБА_13 , потерпіла пояснила, що вона є асфальтною, щебеня там не було, бо вона сама стояла там на колінах до приїзда швидкої допомоги та не бачила там неровних поверхонь або каміннів.

Потерпіла просила суд призначити найсуворіше покарання обвинуваченому та наполягала на задоволенні цивільного позову у повному обсязі.

Також в судовому засіданні судом досліджувались інші докази сторони обвинувачення: допитані свідки, досліджені письмові докази.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що 27 вересня ввечері, перебуваючи на дитячому майданчику біля будинку № 28 по вул.Пр.Толока, чув розмову двох чоловіків на підвищених тонах. Чув удар, який нагадував хлопок, побачив, що один з чоловіків впав. Самого удару він не бачив, проте бачив падіння чоловіка назад і в бік. Після падіння потерпілий лежав на правом боці, а той, що вдарив говорив « ОСОБА_23 , я тебя предупреждал». Після цього у двір в`їхав автомобіль «Шевороле» помаранчевого кольору, за кермом була дівчина, яка вийшла, покликала другого чоловіка зі словами: «Евгений, садись» вони поїхали. З потерпілим була дитина, дівчинка, яка в момент падіння шалено закричала і впала на коліна. У потерпілого була кров з носу. Була калюжка крові з під щоки невелика, до 10 кв.см. Свідок підтвердив, що «Швидкої допомоги» довго не було. А також, що не бачив у чоловіка, який наносив удар великих предметів в руках чоловіка, а маленькі міг не помітити.

Свідок ОСОБА_24 пояснив, що він знайомий з ОСОБА_25 та ОСОБА_13 . Про смерть ОСОБА_13 йому стало відомо від дружини ОСОБА_19 , яка розповіла, що ОСОБА_26 вдарив ОСОБА_17 , а той помер. Щодо судимостей ОСОБА_6 свідок не обізнаний, чи вживав ОСОБА_13 наркотики, не цікавився.

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що 27 вересня 2016 року під час прогулянки у дворі будинку АДРЕСА_2 бачила, що на асфальті лежав ОСОБА_13 , над ним на колінах стояла його дружина ОСОБА_17 . ОСОБА_13 лежав на правому боці, на землі була кров. Оточуючі люди казали, що ОСОБА_13 вдарили по голові, а той, що вдарив, сів до машини і поїхав зі своєю дружиною. Чоловік, який вдарив ОСОБА_13 був ОСОБА_26 , сусід по будинку.

Свідок доводила, що на місці, де лежав ОСОБА_13 , асфальтне покриття рівною поверхньою, каміння, щебеню не було, була кров калюжа 20-30 см навколо голови. Люди, які розповідали про бійку, припускали що удар було нанесено заточкою або ножем. Потерпілий лежав на правому боці з підігнутими ногами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснила, що вона є рідною сестрою потерпілої ОСОБА_9 . Про те, що сталося, її повідомила телефоном мати. Коли вона приїхала до будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 перебував вже в машині «Швидкої допомоги». Лікарі сказали, що він помер. Донька потерпілої ОСОБА_29 розповідала, що «дядя ОСОБА_30 ударил папу».

Після того, що сталося, дитина довго не могла нормально засипати, виникла необхідність пройти курс лікування у психолога.

Також свідок впевнена, що ОСОБА_6 міг ударити ОСОБА_13 , оскільки знала, що з боку ОСОБА_6 на адресу ОСОБА_17 були неодноразові погрози. Причина конфлікта на її думку це наркотичні преперати, якими торгував ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_31 пояснила, що 27 вересня 2016 року у дворі будинку АДРЕСА_2 .Толока вона бачила, як двоє чоловіків сварилися між собою. Один вдарив другого в область обличчя та шиї, інший впав і більше не встав. Удар був в ліву сторону з відстані витягнутої руки. Потерпілий впав на бік, на праву сторону та більше не вставав. Рядом була дівчинка, яка закричала. Чоловік, який наносив удар, сів в машину, яка під`їхала до нього та поїхав. За кермом була блондинка.

Свідок пояснила, що вона взяла маленьку дівчинку, яка стояла біля чоловіка та відвела її додому.

Свідок заперечувала факт того, що потерпілий ударився об бордюр при падінні, оскільки бордюр знаходився вдалі від нього.

Свідок також підтвердила, що поверхня асфальту рівна, каміння не бачила. Чоловіка, який наніс удар, свідок впізнала під час слідства по фотографії.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснила суд, що в травні 2016 року мала конфлікт з ОСОБА_6 з приводу дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_6 поводився агресивно, хотів забрати документи та автомобіль, наніс побої її чоловіку. Згодом, чоловіка хтось пирнув ножем в ногу. Свідок впевнена, що поранення чоловік отримав не без участі ОСОБА_6 . Злякавшись за своє життя та життя чоловіка, вона забрала заяву про ДТП.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_6 . Знайома з ОСОБА_13 , його дружиною та її сестрою. Відносини у них були дружніми, але пізніше між нею та дружиною ОСОБА_13 стали відбуватися конфлікти з особистих приводів.

Свідок пояснювала, що ОСОБА_13 пропонував її чоловіку пограбувати кіоск, де чоловік працював, тому між ними виник конфлікт.

27 вересня 2016 року у дворі будинку АДРЕСА_2 вона бачила, як її чоловік ОСОБА_6 вдарив в обличчя ОСОБА_34 , після чого той впав. Вона знаходилась на відстані 10-15 метрів в межах чіткої видимості. ОСОБА_13 лежав на спині, чуть у бік, очі були відкриті і він щось говорив нерозбірливо. Крові вона не бачила. При цьому, ОСОБА_26 сказав їй викликати «Швидку допомогу».

Свідок наполягала, що у чоловіка була зламана рука та напередодні трагедії, у чоловіка зняли гіпс, тому він не міг завдати сильний удар.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_35 пояснила, що вона є лікарем «Швидкої допомоги». Виїхали вони на виклик у двір будинку АДРЕСА_3 одразу після виклику, приблизно о 20-тій години. Потерпілий був вже мертвий, ознак життя не подавав. Вони робили реанімаційні заходи приблизно 30-40 хвилин, але все було марно.

Лікар пояснила, що у потиличній області була рана з невеликою кровотечею. У лікарів було припущення, що рана могла бути отримана від травмотичної зброї.

При дослідженні письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно протоколу впізнання від 29 вересня 2016 року, свідок ОСОБА_22 та свідок ОСОБА_31 впізнали по фото ОСОБА_6 як особу, що спричинила удар потерпілому;

Згідно протоколу огляду місця події від 27.09.2016 р., на асфальтному покритті, на відстані близько 4-х метрів від лівого кута будинку АДРЕСА_3 , що розташований у бік двору, виявлено нашарування речовини бурого кольору розміром 23 х 12 см, що представлено у вигляді калюжі.

Згідно протоколу огляду від 28.09.2016 р., в кареті швидкої допомоги д.р.н. НОМЕР_1 в салоні автомобіля біля правої бокової двері на підлозі виявлений металевий предмет, зовні схожий на гвинтовий ключ загальною довжиною 14 см без видимих нашарувань речовини бурого кольору, на який вказувала потерпіла ОСОБА_9 , як на той предмет, яка вона підняла з повернхні землі де лежав її чоловік та передала лікарям для передачі його поліцейським.

З протоколу огляду трупу від 27.09.2016 року, вбачається, що на рані в потиличній області були відсутні будь-які сліди каміння, або нашарування будь-яких елементів гравію чи камінців тощо.

Дане спростовує покази обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність каміння на асфальтному покритті на місці падіння потерпілого ОСОБА_13 , а тупа травма шії могла утворитися від падіння на один з таких предметів.

Також, відповідні доводи сторони захисту спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту від 04.10.2017 р., відповідно до якого ОСОБА_6 на питання захисника: «яке було дорожнє покриття під час події 27.09.2016 року? Таке як зараз?» Обвинувачений відповідає «так», проте наявність будь яких предметів, які мають суттєве значення, зазначений протокол не містить.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 458 від 07.10.2016 р., рана на представленому на експертизу клапті шкіри із потиличної області зліва від трупа ОСОБА_13 ,1982 р.н., має ознаки дії тупого предмету, що має в структурі травмуючи частини край площини, обмежений ребрами. Слідів сполук заліза на стінках та по краях рани не виявлено. Можливість утворення рани від головки з накидним ключем виключається. З огляду на будову частин головки з ріжковим ключем, що має в структурі край площини, обмежений ребрами, можливість утворення дослідженої рани від його дії не виключається.

У відповідності висновку судово-психіатричного експерта №475 від 13.09.2017 р., ОСОБА_6 міг повного мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у тій ситуації, міг і в теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Коллегія суддів відхилила клопотання сторони захисту щодо проведення відносно ОСОБА_6 судово-поліграфічну експертизу, «з метою доведення правдивості своїх показів і відсутності у нього умислу на вбивство», оскільки таке клопотання було необгрунтованим.

Крім зазначеного висновку судово-психіатричного експерта №475 від 13.09.2017 р., психічний стан ОСОБА_6 визначений як: всебічно орієнтований, доступний продуктивному контакту. На питання відповідає по суті, не на всі охоче. Правильно розуміє мету проведення експертизи. Під час бесіди тримається демонстративно. Брехливий, намагається представити себе із кращої сторони та визвати до себе співчуття...».

Твердження сторони захисту, що при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги потерпілому за умови, що «Швидка допомога» мала бути приїхати негайно, спростовуються дослідженими судом матеріали додаткової судової медичної експертизи № 371/к, проведеної судово-медичною експертною комісією у складі: голови - ОСОБА_36 , заступника начальника бюро з експертної роботи, лікаря судово-медичного експерта, членів ОСОБА_37 та ОСОБА_38 (доповідач). Так, згідно п. 5 зазначеної судової медичної експертизи № 371 /к, вважаючи на приїзд швидкої медичної допомоги в межах нормативних показників, фактичне надання медичної допомоги потерпілому, проведення реанімаційних заходів, що виявилися неефективними, комісія вважає, що можливість запобігання настанню смерті видається вкрай малоймовірною, адже медична допомога була надана своєчасно.

Таким чином, суд вважає показання потерпілої та свідків є правдивими і достовірними, оскільки вони детально узгоджуються між собою та в повній мірі відповідають фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення і підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні іншими доказами.

Також, матеріалами кримінального провадження доведено спрямованість умислу ОСОБА_6 , його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій, а саме настання смерті потерпілого, яке охоплюється умислом обвинуваченого.

Питання про наявність умислу доведено сукупністю усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємовідносини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.

З огляду на зазначене очевидно, що сукупність досліджених судом доказів переконливо свідчить про те, що поведінка засудженого до (погрози як потерпілому, так і щодо його дружини - потерпілої) та після вчинення злочину (скрився з місця злочину та переховувався майже рік), механізм, характер, спосіб завдання, локалізація тілесних ушкоджень, заподіяно обвинуваченим у життєво- важливий орган (голову), безумовно вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілого.

Також про наявність у ОСОБА_6 умислу саме на заподіяння смерті потерпілому свідчить і той факт, що обвинувачений після того, як потерпілий впав на асфальт, не намагався йому допомогти, а навпаки сів в автомобіль та поїхав, тобто вочевидь обвиняємий бажав настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті від вчиненого ним діяння.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, колегія суддів вважає що дії ОСОБА_6 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України , як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вбивство.

Суд відхиляє версію сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив вбивство ОСОБА_13 через необережність з вищенаведених підстав.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, і обставини, що обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, раніше судимий, скоїв злочин перебуваючи на іспитовому строку за поперденім вироком, знаходився у розшуку. ОСОБА_6 є осудною особою, у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням встановлених обвставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті особливої частини КК України, так як таке покарання буде належною карою за вчинене кримінальне правопорушення, достатнім для його виправлення і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд вважає за необхідне остаточне покарання призначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням Постанови ПленумуВСУ «Пропрактику призначеннясудами кримінальногопокарання» від 24жовтня 2003року №7 шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2016 року.

Запобіжний захід обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Потерпілю ОСОБА_9 було подано цивільний позов до ОСОБА_6 , в якому вона просила стягнути з ОСОБА_6 на свою користь 22 520 грн.00 коп. в якості матеріальної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн., а також моральної шкоди в сумі 500 000 гривень, що обумовлено втратою годувальника, її психоемоціональним станом та тривалим лікуванням.

Також, потерпілою ОСОБА_9 були пред`явлені вимоги до ОСОБА_6 щодо відшкодування моральної шкоди на користь її малолітніх дітей ОСОБА_39 , 2007 року народження та ОСОБА_40 , 2013 року народження, у розмірі 500 000 та 100 000 гривень відповідно, обґрунтовуючи дані вимоги тим, що діти не примирилися з тим, що їх батька вбили. Вони чекають на нього та думають що він поверниться. З цього приводу, ОСОБА_9 залучила дитячих психологів, які до теперішнього часу проводять реабілітаційні заходи щодо психоемоційного стану дітей.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти позову заперечував, однак, конкретних підстав невизнання заявлених позовних вимог не зазначив.

При вирішенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи, що ОСОБА_9 надані документально підтверджені витрати, у тому числі витрати на поховання, а також витрати, які стосуються правової допомоги, конкретних заперечень в частині заявлених вимог ОСОБА_6 не висловлено, суд вбачає підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди:

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 1167 та 1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення ОСОБА_9 щодо обґрунтування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 ОСОБА_9 та її діти безумовно зазнали фізичних та моральних страждань.

Зважаючи на викладене, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 100 тисяч гривень; на користь ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 100 тисяч гривень; на користь ОСОБА_9 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень. На погляд суду, дане відповідає обсягу та тривалості страждань та є справедливою компенсацією.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді 12 (дванадцяти) років позбавлення вол.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 25.02.2016 року та остаточне призначити покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 30.08.2017 року - дня його затримання.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838 - VIII, зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 30.08.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 22 520 грн.00 коп., моральну шкоду в розмірі 100 000 тисяч та витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 100 000 тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , моральну шкоду в розмірі 200 000 гривень.

В інший частині позову відмовити.

Речові докази: автомобіль Шевроле Авео д/н НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_44 повернути власнику; куртка, футболка, джинсові брюки, пара тапок, ремінь, труси, шкарпетки, які були вилучені з трупа ОСОБА_13 знищити; гайковий ключ, вилучений з карети швидкої допомоги д/н НОМЕР_1 знищити; медичну картку 16/13/41 на ім.»я ОСОБА_42 вернути за належністю до відповідної медичної установи; інформацію про місце знаходження ОСОБА_45 зберігати в матеріалах справи; бБіологічні зразки трупу ОСОБА_13 , сліди ВБЦ з міста події та відео реєстратор зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3