Номер провадження: 11-кп/813/1047/21
Номер справи місцевого суду: 502/93/21 1-кп/502/113/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кілійського райсуду Одеської обл. від 29.01.2021, якою в підготовчому судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження №0000064 від 21.10.2020 стосовно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вилкове Кілійського р-ну Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.01.2009 Малиновським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 10.03.2015 звільнений умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України;

- 13.12.2016 Кілійським райсудом Одеської області за ч. 1 ст. 249 КК України до 1 року обмеження волі;

- обвинуваченого у вчиненні злочинів , передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.03.2021 включно

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 29.01.2021 в підготовчому судовому засіданні в процесі судового розгляду обвинувального акту в межах кримінального провадження №0000064 від 21.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України було задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 30.03.2021 включно.

Мотивуючи зазначене рішення, суд вказав, що обґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри була перевірена слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу, останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років та кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України, санкцією якої передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі до 3-х років, а також врахував тяжкість, кількість, суспільну небезпеку кримінальних правопорушень та наявність ризику можливого переховування від суду й вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на множинність злочинів та відомості про непогашену попередню судимість за особливо тяжкий злочин.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не погодився із оскаржуваною ухвалою та зауважив про залишення судом поза увагою того, що у нього з потерпілим ОСОБА_7 виник конфлікт у зв`язку із тим, що останній побив його молодшого брата, а він, ОСОБА_6 , лише просив відшкодувати витрати на медичну допомогу та не завдавав потерпілому будь-яких ушкоджень, в той час як останній не має до нього жодних претензій та відносини у них дружні, а також, він мав необачність подарувати шаблю шкільному музею ІНФОРМАЦІЯ_2 , що й було підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 263 КК України.
Посилаючись на викладені обставини, обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати.
Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце апеляційного розгляду, від прокурора ОСОБА_8 до початку апеляційного розгляду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 18.02.2021 на 09:30 год. без участі прокурора.
Враховуючи неявку сторін провадження в судове засідання апеляційного суду, колегія суддів, на підставі вимог ч. 4 ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності учасників провадження та фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.
Заслухавши доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Кілійському райсуді Одеської обл. знаходиться кримінальне провадження №0000064 від 21.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Статтею 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Разом з тим, аналіз зазначеної норми закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду 1-ої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення, якщо таке подавалось (заявлялось).

За викладених обставин колегія суддів критично оцінює посилання обвинуваченого на те, що між ним та потерпілим відбувся конфлікт та він не завдавав йому жодних ушкоджень, а також те, що він подарував шаблю школі та його дії були неправильно розцінені, зазначаючи, що такі твердження є передчасними, оскільки оцінка дій обвинуваченого та обґрунтованості обвинувачення, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, буде надана в ході судового розгляду кримінального провадження, який на теперішній час триває та докази досліджуються.

Проте, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, пов`язаних із грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та використанням довгоклинкової холодної зброї колюче-рублячої дії (шаблі), їх характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, наслідків у вигляді завдання потерпілому ОСОБА_9 шаблею легких тілесних ушкоджень, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим (відповідно до санкції ч. 4 ст. 296 КК України позбавлення волі на строк від 3-х до 7-ми років), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Додатковим підтвердженням існування зазначеного ризику слугує також характеристика особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який офіційно не одружений, не працевлаштований, тобто фактично міцних соціальних зв`язків не має.

Водночас, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду, звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, при цьому, на теперішній час, з огляду на положення п. 9 ч. 1 ст. 89 КК України, має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення особливо тяжкого умисного злочину проти власності, поєднаного із завданням шкоди життю та здоров`ю особи, зокрема, відповідно до наявної у суду апеляційної інстанції копії обвинувального акту (а.с. 2-7), був засуджений вироком Малиновського райсуду м. Одеси від 22.01.2009 за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією майна та 10.03.2015 був звільнений від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, знову обвинувачується у вчиненні інших умисних злочинів (серед них також тяжкого хуліганства із застосуванням холодної зброї), тому в даному провадженні об`єктивно існує також ризик можливого вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованих обвинуваченому злочинів, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого залишенню без змін як законна, обґрунтована та вмотивована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської обл. від 29.01.2021, якою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 263 КК України під час судового розгляду кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.03.2021 включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4