Номер провадження: 11-кп/813/1712/21
Номер справи місцевого суду: 509/2631/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської обл. від 01.07.2021, якою під час судового розгляду кримінального провадження №0000151 від 24.02.2021 стосовно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2021

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вишневе Татарбунарського району Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2021

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луганськ, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2021

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 01.07.2021 під час судового розгляду кримінального провадження №0000151 від 24.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України було відмовлено у задоволені клопотання захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну останньому запобіжного заходу, задоволено клопотання прокурора та відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 30.08.2021, стосовно кожного, із утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, ризики встановлені раніше судом при обранні їм запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а саме перебуваючи на свободі кожен із обвинувачених може переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що обвинувачені не одружені, офіційно не працевлаштовані, тобто в них відсутні міцні соціальні зв`язки.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне:
- поза увагою суду залишилось те, що прокурор в порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, надав сторонам захисту клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо в судовому засіданні, при цьому обвинуваченому ОСОБА_9 копія клопотання взагалі не вручалась, окрім того зазначене клопотання було не підписано, без зазначення часу його вручення;
- судом 1-ої інстанції не взято до уваги те, що постанова про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів в зазначеному кримінальному провадженні винесена 21.02.2021, тобто до внесення відомостей до ЄРДР, а також те, що в зазначеній постанові відсутній підпис заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 ;
- судом не враховано того факту, що прокурором не доведено існування жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, натомість ОСОБА_9 раніше не судимий, до затримання працював не офіційно, має місце реєстрації де проживає разом із матір`ю.
Посилаючись на викладені обставини, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвала суду 1-ої інстанції в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 не оскаржується.
Водночас, ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.07.2021 було повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на зазначену ухвалу суду 1-ої інстанції, у зв`язку із тим, що вона була подана після закінчення строку апеляційного оскарження та особа, яка її подала, не порушувала питання про поновлення цього строку.

В судове засідання апеляційного суду захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, причини неявки апеляційному суду не повідомили, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний суд вважає за можливим розглянути провадження без участі захисників.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Овідіопольскому райсуді Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000151 від 24.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Отже, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час застосування/продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою, у зв`язку із чим твердження захисників з цього приводу є безпідставними.
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд позбавлений можливості надати належну правову оцінку посиланням захисників щодо не підписання прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_14 постанови про визначення групи прокурів від 24.02.2021, оскільки не має права витребувати матеріали досудового розслідування та зазначає, що така оцінка буде надана судом 1-ої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 185 КК України затверджений прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , що свідчить про наявність у нього повноважень у зазначеному кримінальному провадженні.

Проте, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_9 злочину, вчиненого групою осіб, спрямоване на власне незаконне збагачення, його характеру та тяжкості, можливої міри покарання, яка може бути призначена обвинуваченому у разі визнання винним (позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду та вчинення останнім іншого кримінального правопорушення, які обумовлені характеристикою обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема, він не одружений, офіційно не працевлаштований, тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, враховуючи те, що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не прийнято та на теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, свідки підлягають безпосередньому допиту судом, колегія суддів вважає, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу останнього на свідків у вказаному кримінальному провадженні.

Апеляційний суд критично оцінює твердження захисників з приводу того, що до затримання ОСОБА_9 працював не офіційно, скільки матеріалами провадження та апеляційної скарги не підтверджені.
Водночас, колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю, проте наголошує на тому, що зазначена обставина не виключає та зменшує існування зазначених вище доведених стороною обвинувачення ризиків.
Що стосується доводів захисників з приводу того, що постанова про визначення групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів в зазначеному кримінальному провадженні винесена 21.02.2021, тобто до внесення відомостей до ЄРДР, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки прокурор в судовому засіданні зазначив, що у вказаній постанові була допущена технічна помилка та було складено відповідну постанову про уточнення відомостей від 24.05.2021, копія якої була надана апеляційному суду.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, судом 1-ої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, а стосовно ОСОБА_9 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на викладені судом обставини.
Отже, доводи захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про наявність підстав для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду 1-ої інстанції про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Овідіопольського райсуду Одеської області від 01.07.2021, якою стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України під час судового розгляду кримінального провадження продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 30.08.2021, стосовно кожного залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_15 ОСОБА_4