Справа № 567/887/18
УХВАЛА

07.06.2021 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нетішин Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 25.01.2007 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; 13.06.2007 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.317, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців; 29.11.2007 Славутським міським судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ч.5 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 29.03.2012 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.296 КК України до 80 годин громадських робіт; 17.12.2013 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.2 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт; 14.05.2014 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.296 КК України із застосуванням ст.71 КК України до двох місяців 12 днів арешту; 15.02.2017 Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст.162, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 09.11.2018 Острозьким районним судом за ч.2 ст.296 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.342 КК України

встановив:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово раніше судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив умисний злочин.
Так, 29 травня 2018 року, близько 11:00 год., поліцейський ІТТ №1 ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , спільно із поліцейськими ІТТ №1 Рівненського ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до заявки Острозького районного суду Рівненської області на конвоювання, здійснили доставку до Острозького районного суду Рівненської області обвинувачених, в тому числі, ОСОБА_4 , які відповідно до ухвали суду взяті під варту та перебувають у ДУ «Рівненській слідчий ізолятор».
29.05.2018 року, близько 11 год. 15 хв., взятий під варту ОСОБА_4 під час його супроводу до кімнати для тимчасового тримання обвинувачених Острозького районного суду Рівненської області, який знаходиться за адресою м.Острог Рівненської області, вул.Східна,82, перебуваючи на сходах перед входом до приміщення Острозького районного суду, який знаходиться із тильної сторони будівлі, маючи на меті отримання пакунок від сторонньої особи, всупереч забороні поліцейського ІТТ №1 ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , який на той момент супроводжував його до приміщення суду, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив активний опір вказаному поліцейському, який перебував при виконанні службових обов`язків, у форменому одязі, з вогнепальною зброєю та який відповідно до ст.2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, який виразився у відмові виконати законні вимоги працівника поліції, здійснення ривка до краю сходів з метою отримати вказаний пакунок, шарпанині за руку конвоїра, штовханні, хапанні за формений одяг, фізичному спротиву під час супроводу до кімнати тимчасового тримання обвинувачених.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності згідно положень ст.49 КК України та просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке на даний момент відноситься до нетяжких злочинів та з часу скоєння кримінального правопорушення минуло понад три роки.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та просить звільнити його від кримінальної відповідальності. Також обвинувачений повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження та право заперечувати проти цього йому зрозумілі. Свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав.

Прокурор в судовому засіданні проти закриття кримінального провадження за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності не заперечувала.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, в поданих на адресу суду заявах не заперечили проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Судовий розгляд даного провадження просять здійснювати в їх відсутності.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.268 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Дана норма як і норма ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне клопотання.

Зазначене кореспондується також з правовою позицією Верховного суду у справі №127/26665/16-к від 04.06.2020.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції, що діє з 01.07.2020), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст.49 КК України).

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно з ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч.1, 3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Санкція ч.2 ст.342 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до двох років.

Таким чином, згідно положень ст.12 КК України (в редакції, що діє з 01.07.2020), кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що подія кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 мала місце 29.05.2018, отже на даний час з моменту вчинення вказаного діяння минуло більше трьох років.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 може бути звільнений від кримінальної відповідальності із зазначених у клопотанні підстав.

Обмежень для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених положеннями ч.2, 3, 5 ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Відповідно ч.3 ст.285 КПК України обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

В судовому засіданні обвинуваченому було роз`яснено підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, при цьому обвинувачений наполягав на закритті провадження у справі з нереабілітуючих підстав.

При цьому суд враховує, що визнання чи невизнання обвинуваченим своєї вини не може вплинути на можливість прийняття рішення про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності при наявності на те його згоди та за наявності на те відповідних підстав.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаною особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК України) інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином та з моменту вчинення якого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не переривався, суд приходить до переконання про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст.49 КК України та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а тому клопотання захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.12, 49, 125 КК України, ст.ст.284, 372 КПК України, суд

постановив:
клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.342 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.342 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000202 закрити.

Розгляд кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_13 за ч.2 ст.342 КК України продовжити в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1