Справа № 169/229/21
Провадження № 1-кп/169/74/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь Автономної Республіки Крим, не працює, з повною загальною середньою освітою, неодружений, без постійного місця проживання, утримується в Державній установі «Херсонський слідчий ізолятор», судимий:

вироком Ленінського районного суду міста Миколаїв Миколаївської області від 3 лютого 2017 року засуджений за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, до трьох років шести місяців позбавлення волі, 9 серпня 2018 року звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з закінченням строку відбування покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 31 грудня 2020 року в період з 16 по 18 годину, перебуваючи в приміщенні кухні у будинку АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів умисно повторно таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redme Not 7 Pro» із зарядним пристроєм, вартістю 3999 гривень 67 копійок, портативну колонку марки «Cigii», моделі «ВМ02», вартістю 383 гривні 33 копійки, та карту пам`яті формату microSD 2 Гб, вартістю 40 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_4 , чим завдав останньому майнову шкоду на загальну суму 4423 гривні.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і показав, що 31 грудня 2020 року перебував у будинку за місцем проживання потерпілого ОСОБА_4 , ввечері викрав належні останньому мобільний телефон із зарядним пристроєм, колонку, карту пам`яті та пішов з будинку з метою продати їх. Колонку по дорозі загубив, а інші викрадені речі у нього вилучили працівники поліції.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що з обвинуваченим познайомився в місті Ковелі, оскільки він не мав, де переночувати, то запросив його до себе в село Бобли. Декілька днів він проживав у нього, а 31 грудня 2020 року викрав мобільний телефон із зарядним пристроєм, портативну колонку, карту пам`яті та зник. Викрадені речі йому повернули працівники поліції. Не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з показаннями потерпілого і фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, скоїв злочин, передбачений частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасники судового провадження не заявляли.

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який є працездатною особою молодого віку, не має ні зареєстрованого, ні постійного місця проживання, утримується у Державній установі «Херсонський слідчий ізолятор» по іншому кримінальному провадженню, неодружений, неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні в розумінні закону не має, не працює і не навчається, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, попередня його судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до вчинення злочинів, який, будучи засудженим за вчинення умисних злочинів до позбавлення волі, після звільнення на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

З врахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання у виді арешту в межах санкцій частини другої статті 185 Кримінального кодексу України, будучи переконаним в тому, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на підставі положень статті 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Xiaomi Redme Not 7 Pro», зарядний пристрій, портативну колонку марки «Cigii», моделі «ВМ02», карту пам`яті формату microSD 2 Гб, залишити у володінні потерпілого ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 (п`ятнадцять) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий