Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

17 червня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000135,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 16 липня 2021 року (включно).
Мотивував своє рішення суд тим, що ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого злочину, на даний час не зменшились та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить суд вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт в нічну пору доби за місцем постійного проживання.
На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що судом в порушення вимог ст.178 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) належним чином не було враховано як міцність соціальних зв`язків обвинуваченого - наявності родини, малолітньої доньки, утриманців, так і стану здоров`я, запрошення на роботу і позитивну репутацію, відсутність судимості, майновий стан ОСОБА_5 та його родини, дотримання умов попередніх запобіжних заходів у тому числі і домашнього арешту, а також відсутність претензій з боку потерпілих (матеріальні та моральні збитки відшкодовані), цивільні позови не заявлено.
Також зауважив, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не відповідає вимогам ст.184 КПК, оскільки органом досудового розслідування до вказаного клопотання не було додано доказів, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційних вимог, думку прокурора ОСОБА_4 про законність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За визначенням ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Як визначено ч.1 ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів визнає, що ризики переховування обвинуваченого від суду, а також незаконного впливу на свідків, потерпілих, на даний час продовжують існувати.

Так судом першої інстанції вірно враховано те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який за класифікацією ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, а передбачене ч.3 ст.286 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, є вагомим психологічним фактором, який свідчить на користь ризику переховуванню обвинуваченого від суду.

Також, зважаючи на те, що на даний час не допитані свідки, тому існує ризик можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань.
При цьому, колегія суддів зауважує, що наявні у ОСОБА_5 соціальні зв`язки з дружиною, дитиною, враховуючи фактичні обставини даного провадження та особу обвинуваченого, не можуть беззаперечно гарантувати його належну процесуальну поведінку.
Даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.
Водночас, колегія суддів на даний час не вбачає наявності доказів на підтвердження продовження існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.
За наведеного місцевий суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та виключає собою можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Доказів на спростування висновків суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Наведені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_6 дані стосовно наявності постійного місця проживання, соціальних зв`язків враховуються апеляційним судом, однак не зменшують заявлених ризиків, а тому викладене у своїй сукупності є підставою для обмеження свободи обвинуваченого у встановленому законом порядку.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 18 травня 2021 року відносно ОСОБА_5 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3