Справа №488/698/18
Провадження №1-кп/477/59/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002917 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

11 грудня 2017 року приблизно о 16.30 год. ОСОБА_6 , разом з потерпілим ОСОБА_9 перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник намір на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, штовхнув потерпілого рукою в область спини, від чого потерпілий впав на землю, а коли почав підніматись, обвинувачений наніс один удар ногою в область шиї та обличчя потерпілого, та переконавшись, що він живий, зник з місця події.
В результаті удару обвинуваченим заподіяно потерпілому тяжке тілесне ушкодження у вигляді переламу хрящів гортані і під`язичної кістки, від якого в результаті механічної асфіксії в наслідок різкого набряку слизової гортані, потерпілий помер в кареті «швидкої допомоги».
Відповідальність за дії, вчинені обвинуваченим, передбачена ч.2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину у спричинені тілесних ушкоджень потерпілому не визнав, зазначив, що справа відносно нього сфальсифікована та цього дня він взагалі перебував у іншому місці. Штани, на яких виявлена кров потерпілого, йому не належать, оскільки у нього були не джинси, а штани класичного крою. Скориставшись ст. 63 Конституції України, відмовився від надання пояснень.
Однак, вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.
Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що проживає в будинку АДРЕСА_3 , квартира розташована на 4 поверсі. Обвинуваченого знає як колишнього сусіда. В грудні 2017 року в їхньому дворі відбулася бійка. Його вітчим, який на той час проживав разом з ними, бачив цю бійку та сказав: «Льоша б`є «Сізого». Він запитав у вітчима: «Який Льоша?», на що вітчим відповів: «Ти його знаєш». Він (свідок) одразу спустився, щоб розборонити бійку, оскільки знав «Сізого» - це був мешканець будинку АДРЕСА_4 , у їхньому дворі, на ім`я « ОСОБА_11 ». Коли спустився, то побачив метрах в 50-ти, біля сусіднього будинку, неподалік від дерева (метрах в 5-ти), біля І під`їзду, потерпілого, який лежав на спині. Більше поряд нікого не було. Він впізнав потерпілого, це був мешканець їхнього двору, якого всі звали « ОСОБА_12 ». Оскільки в потерпілого йшла кров з рота, він вирішив, що потерпілий ще живий та викликав «швидку допомогу». Біля носу та на лобі потерпілого крові, наче, не було. Від моменту, коли він підійшов до потерпілого та до приїзду «швидкої допомоги» пройшло хвилин п`ять. Було вже темно, двір освітлювався ліхтарями. Від місця події до їх вікна приблизно 50-100м., огляд двору з вікна був достатній.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що проживає в АДРЕСА_3 . Обвинуваченого знає наглядно, як колишнього мешканця їхнього двору. Неприязних відносин не було. З нею та сином проживав її співмешканець. Вони з ним прийшли додому приблизно о 15.00год. та були вдома, відпочивали, вживали алкогольні напої. Потім співмешканець пішов курити та згодом сказав, що якийсь чоловік вдарив «Сізого» та той лежить і не встає. Вона подивилась у вікно та побачила, що лежить чоловік у теплій куртці біля дороги сусіднього п`ятиповерхового будинку. Від їхнього вікна до того місця метрів 80, біля під`їзду було освітлення. Вона сказала синові піти подивитись. Син спустився у двір. Згодом до них прийшли два співробітники поліції, показали фотокартку чоловіка у пальто та кашкеті та запитали у співмешканця, чи знає він його. На що її співмешканець відповів, що цей чоловік « ОСОБА_14 » та його запросили до відділення поліції для впізнання. Вона також бачила цю фотокартку, на ній був зображений обвинувачений. Пізніше вона запитала в співмешканця, чому він такий впевнений, що то був обвинувачений, на що він відповів, що впізнав обвинуваченого по пальто та кашкету, оскільки в цьому ж одягу бачив його за два дні до цього, коли він проходив під вікном і що це він підійшов до потерпілого та почав його бити. Чоловік сказав їй, що « ОСОБА_15 » був нанесений один удар, а потім ще ногою, та мабуть, удар був сильний, бо він не встає. Вона того ж дня бачила обвинуваченого, він стояв на порозі будинку разом з трьома іншими чоловіками та вони про щось сперечались. Потерпілого серед них не було.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що працює фельдшером швидкої медичної допомоги. В 2017 році він у складі бригади «швидкої допомоги» виїжджав за викликом за адресою: АДРЕСА_2 . До місця вони доїхали швидко, хвилини за дві. Коли приїхали, побачили чоловіка, який лежав на землі у дворі багатоповерхового будинку, біля дитячого майданчика, у вкрай тяжкому стані. Він ні на що не реагував та не дихав, були лише спастичні хрипи, він перебував в агональному стані. За протоколом лікування таких пацієнтів не госпіталізують, однак вони його поклали на ноші, наклали шийний комірець і помістили до автомобілю, але приблизно через хвилину зрозуміли, що він помер, до лікарні його не довезли. У нього були травми обличчя: синці та кров. У дворі, де лежав чоловік, було темно, та це місце освітлювалось фарами автомобіля «швидкої допомоги».

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 . Потерпілого та обвинуваченого не знає. Його квартира розташована на 5-му поверсі. В грудні 2017 року, ввечері, приблизно о 17.00год., він курив на балконі та побачив, як з його під`їзду вийшли два чоловіки, які про щось агресивно сперечались. Обоє були у стані алкогольного сп`яніння. Один другого підтримував, бо той ледве стояв на ногах, та періодично «тріпав» його. Обличчя він не розгледів, було темно та освітлення було від ліхтарів. Один чоловік був одягнутий у пальто та в кашкеті, інший був у куртці чорного кольору. Вони перейшли через дорогу від під`їзду та біля дерева у дворі той чоловік, який був у пальто та кашкеті вдарив іншого чоловіка, від чого він упав, а коли почав підійматись, то другий наніс йому удар ногою в область обличчя, щось сказав та пішов у бік п`типоверхового будинку. Він бачив лише два удари. Після чого пішов у кімнату, узяв телефон та повернувся на балкон. Чоловік, якому наносили удари, так і лежав, поряд нікого не було. Він викликав «швидку допомогу», лікарі приїхали швидко. Події відбувались метрах в п`яти від під`їзду. Той чоловік, який бив, наче був нижчий за того, кому наносились удари. Те, що на ньому було саме коротке пальто, а не куртка, він визначив за кроєм одежі, оскільки воно було з тканини та з коміром, за кольором, наче темно-сірого.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що знає обвинуваченого як сусіда. Неприязних відносин не було. Зустрічався з ним у дворі приблизно два рази на місяць, знав, що його звуть ОСОБА_19 . Також знав потерпілого як « ОСОБА_20 ». В 2017 році він проживав в АДРЕСА_3 , зі співмешканкою та її сином. Квартира, в якій вони проживали, розташована на 4 поверсі. Того вечора, коли він бачив бійку, вони зі співмешканкою були вдома, відпочивали, вживали алкогольні напої. Він пішов до вікна покурити та побачив, як з під`їзду вийшов « ОСОБА_21 », а за ним ще один чоловік, приблизно однакові за зростом. Було темно, освітлення було біля під`їзду, тому обличчя другого чоловіка він не бачив, оскільки бачив його ззаду, він був одягнутий у пальто темного кольору (чорного чи коричневого), кашкет темного кольору та джинси. За одягом цей чоловік був схожий на обвинуваченого, якого він знав як ОСОБА_19 , оскільки за декілька днів до цього він бачив його у тому ж самому пальто та кашкеті. Цей чоловік ззаду вдарив «Сізого» рукою в спину, а коли « ОСОБА_21 » впав, вдарив його ногою, після чого порухав тіло потерпілого ногою в бік та пішов. «Сізого» він упізнав, оскільки він був у «мастерці», в якій він постійно ходив, та коли він йшов та повернув голову він збоку побачив риси обличчя, схожі на обличчя потерпілого. Він сказав синові співмешканки, що «Сізого» луплять» та за одежою це наче ОСОБА_19 , також співмешканці він сказав, що ОСОБА_19 б`є «Сізого». Син співмешканки спустився у двір, після чого до них прийшли працівники поліції, показали йому фото обвинуваченого та спитали, чи знає він цього чоловіка, на що він сказав, що знає його, це був ОСОБА_19 (обвинувачений). Він упізнав обвинуваченого, як чоловіка, який бив « ОСОБА_20 », оскільки за декілька днів до цих подій також бачив його у цьому ж пальто та кашкеті. Прізвище цього чоловіка йому працівники поліції не казали. На фотокартці він також був зображений у цьому пальто та кашкеті. Після чого його запросили для проведення впізнання, де він серед чотирьох пред`явлених йому чоловіків впізнав обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що в грудні місяці був присутній в якості понятого під час вилучення речей затриманої особи. Цей затриманий обвинувачений, який присутній у залі судового засідання. Окрім нього, був присутній також інший понятий, адвокат та працівники поліції. Він та другий понятий постійно були присутні під час затримання. Обвинуваченому пояснили, за що він затриманий. У його присутності з обвинуваченого були зняті речі, в які він був одягнутий, та упаковані до пакетів, на яких він та інший понятий розписувались. Також ним підписаний протокол затримання. У обвинуваченого були вилучені куртка чи пальто темно-сірого чи чорного кольору, джинси темного чи чорного кольору, туфлі чорного кольору, ремінь та светр. Вся одежа була темного кольору. Він запам`ятав ці події, оскільки працівники поліції шукали іншу одежу для обвинуваченого та коли принесли міліцейські брюки, він не захотів їх одягати, а також довго шукали взуття за розміром. Він та інший понятий розписувались на пакетах, в які були запаковані речі обвинуваченого. Чи розписувались одночасно на кожному пакеті, не пам`ятає, можливо, він розписувався на одному пакеті, а інший понятий на другому.

Під час огляду сейф пакету, в якому були упаковані штани обвинуваченого, зазначив, що підпис на ньому не його.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що взимку його та його товариша запросили до відділу поліції в якості понятих. У їх присутності обвинуваченому, за участі адвоката, пояснили, за що він затриманий, та вилучили у нього одежу: куртку-пальто темного кольору, джинси чорного кольору, чоботи чорного кольору. Затриманому шукали інші штани та капці, щоб переодягти. У його присутності всю одежу, зняту з затриманого, запаковували до окремих пакетів та він розписувався у протоколі та на пакетах. Окрім нього та іншого понятого, також був присутній адвокат, слідчий та працівники поліції. Він розписувався на кожному пакеті. Чи розписувався інший понятий на кожному пакеті, не пам`ятає, оскільки за цим не слідкував. Також він приймав участь при проведенні впізнання.

Під час огляду сейф пакету, в якому упаковані штани обвинуваченого, зазначив, що його підпис на пакеті відсутній.

При огляді в судовому засіданні штанів, упакованих до сейф-пакету, зазначив, що у затриманого були джинси чорного кольору та наче похожі на ці, однак чи саме це вони, зазначити не може.

Окрім показань свідків, вина обвинуваченого підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

даними протоколу огляду місця події від 11.12.2017 року, відповідно до якого оглянута ділянка місцевості, розташована на території Вітовської Центральної районної лікарні, на якій знаходиться автомобіль з написом на капоті «103», всередині якого знаходиться труп чоловіка, з фототаблицею ( т.2 а.с. 5-8);
даними рапорту ст. інспектора чергового Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області від 12.12.2017 року про отримання 11.12.2017року о 17.09 год. повідомлення зі служби 102 про виявлення побитого чоловіка в АДРЕСА_2 , якого транспортували до Вітовської ЦРЛ, але не довезли до лікарні, оскільки чоловік помер (т.2 а.с. 9);
даними встановлення особи потерпілого (база Армор та довідка про звільнення), відповідно до яких померлою особою є ОСОБА_9 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_5 ( т.2 а.с. 10-11);
даними протоколу огляду місця події від 11.12.2017 року, відповідно до якого оглянута відкрита ділянка місцевості, яка є частиною двору між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , під час огляду виявлено речовину бурого кольору у виді плями, з місця огляду вилучений змив речовини бурого кольору, з фототаблицею ( а.с. 14-16);
даними протоколу огляду трупу від 12.12.2017 року, відповідно до якого оглянутий труп ОСОБА_9 та під час огляду виявлено, серед інших, тілесні ушкодження у виді переламу щитовидного хрящу ( т.2 а.с. 17-26);
витягом з журналу реєстрації трупів Корабельного відділення Миколаївського обласного бюро судово-медичних експертиз, згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія внаслідок переламу під`язикової кістки і хрящів гортані з набряком голосових зв`язок ( т.2 а.с. 27);
відповідно до висновку експерта № 670 від 28.12.2017 року встановлені генетичні ознаки крові ОСОБА_9 ( т.2 а.с. 35-41);
відповідно до протоколу затримання від 11.12.2017 року, під час затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , у останнього в присутності понятих та адвоката виявлено та вилучено туфлі чорного кольору, пальто, ремінь, штани чорного кольору, в`язаний светр (т.2 а.с. 56-57).

відповідно до висновку експерта № 828 від 17.01.2018 року, на експертизу наданий пакет експертної служби МВС України № 3118441, верхній клапан якого запаяний. На лицьовому боці пакета міститься пояснювальний напис «11.12.2017 під (нерозбірливо) ОСОБА_6 було виявлено та вилучено штани чорного кольору. Підпис слідчого та понятого 1. Дата та час упакування 11.12.2017». Упаковка не порушена та забезпечує зберігання об`єкту дослідження й запобігає несанкціонованому доступу до нього. На наданих на дослідження штанах чорного кольору виявлена кров та встановлено її генетичні ознаки, які збігаються між собою та належать одній невстановленій особі чоловічої генетичної статі ( т.2 а.с. 97-104).

відповідно до висновку експерта № 50 від 22.01.2018р. за результатами молекулярно-генетичної експертизи, генетичні ознаки клітин з ядрами без домішок крові, виявлених у змиві з правої кисті ОСОБА_6 , збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_9 . Походження клітин з ядрами без домішок крові, виявлених у змиві з правої кисті ОСОБА_6 від ОСОБА_9 виключається. Генетичні ознаки клітин з ядрами без домішок крові, виявлених у змиві з лівої кисті ОСОБА_6 , збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_9 . Походження клітин з ядрами без домішок крові, виявлених у змиві з лівої кисті ОСОБА_6 від ОСОБА_9 виключається. Генетичні ознаки крові, виявлені на штанах, вилучених у обвинуваченого під час затримання збігаются між собою та збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_6 ( т.2 а.с. 140-146).

відповідно до висновку експерта № 988 від 19.02.2018 року за результатом судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 , (експертиза розпочата 12.12.2017р. о 10.15год.) смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії в результаті різкого набряку слизової гортані, що розвинулась в результаті переламів хрящів гортані та під`язичної кістки. Ступінь прояву трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті до моменту дослідження минуло біля доби.

Під час дослідження трупу виявлені, зокрема, перелами під`язичної кістки та хрящів гортані з крововиливами в м`які тканини та м`язи, різкий набряк слизової гортані та голосових зв`язок. Тілесні ушкодження носять ознаки прижиттєвого походження та могли утворитись під час травматичної дії сили у виді удару. Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті є прямий причинний зв`язок. Садна та крововиливи в області шиї, з крововиливами у м`які тканини та м`язи шиї, перелами під`язикової кістки та хрящів гортані з набряком слизової гортані та голосових зв`язок могли утворитись від дії твердих тупих предметів ( руки, ноги, т.і.) та носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя. Зазначені тілесні ушкодження могли утворитись у час, зазначений в постанові. Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті могло пройти декілька десятків хвилин. Після отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень здійснення будь-яких активних цілеспрямованих дій малоймовірно. Будь-яких ушкоджень, характерних для можливої боротьби чи самооборони під час дослідження трупу не виявлено. Утворення тілесних ушкоджень, які безпосередньо призвели до смерті ОСОБА_9 в результаті падіння з положення стоячи малоймовірне. В момент спричинення ушкоджень потерпілий міг знаходитись як в вертикальному, так і в горизонтальному положенні, обличчям до нападника. В крові виявлений етиловий спирт в концентрації 3.19 проміле, що зазвичай відповідає сильному ступеню алкогольного спяніння ( т.2 а.с. 28-30).

Отже, аналізуючи досліджені у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про спричинення обвинуваченим потерпілому тяжкого тілесного ушкодження у виді удару ногою в область шиї, яке спричинило смерть потерпілого.

Доводи обвинуваченого про те, що він потерпілого не знав, 11.12.2017 року на місці події не був та до вказаного злочину він непричетний, а штани, які є речовим доказом у справі, йому не належать, колегія суддів сприймає критично, оскільки, відповідно до обвинувального акту, події сталися 11.12.2017 року, приблизно о 16.30год., а як вбачається з досліджених матеріалів справи, а саме: протоколів огляду місця події та протоколу затримання обвинуваченого, огляд місця події розпочався 11.12.2017року о 17.05год, а обвинувачений затриманий 11.12.2017року о 17год. 51хв. в приміщенні Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, тобто, через незначний час після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, враховуючи пояснення свідків про швидкий приїзд карети «швидкої допомоги» та поліції.

За поясненнями обвинуваченого, він певний час проживав по пр-ту Богоявленському в м. Миколаєві та чув у дворі, що є такий чоловік як « ОСОБА_21 ». А відповідно до наданої стороною обвинувачення копії обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 був свідком в іншому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого, що підтверджує знайомство.

Крім того, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що того ж дня бачила обвинуваченого на порозі будинку, який про щось сперечався з іншими чоловіками. Також пояснила, що з роботи вона прийшла приблизно о 15.00 год. Вказане спростовує пояснення обвинуваченого щодо його перебування в іншому місці в цей день.

Свідок ОСОБА_18 , який був очевидцем спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, одразу впізнав обвинуваченого як особу, яка завдала удару потерпілому, оскільки раніше знав його як сусіда на ім`я « ОСОБА_19 » та впізнав його по одежі. Також по одежі «мастерці» та по окремим рисам обличчя збоку він упізнав і потерпілого, якого знав як «Сізого». Обвинуваченого впізнав по пальто та кашкету, в яких бачив його і раніше. Про те, що «Льоха б`є Сізого», одразу повідомив своїй співмешканці, з якою проживав на той час, її синові та того ж дня працівникам поліції.

Пояснення свідка ОСОБА_18 узгоджуються з поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які в судовому засіданні пояснили, що свідок ОСОБА_18 , побачивши у вікно бійку, одразу сказав, що «Льоха б`є Сізого», та згодом упізнав «Льошу» за фотокарткою. Також свідок ОСОБА_17 пояснив, що чоловік, який наносив удари, був одягнутий у коротке пальто та кашкет. А чоловік, якому наносились удари, був одягнутий у куртку. А свідок ОСОБА_13 пояснила, що після того, як співмешканець сказав, що б`ють ОСОБА_20 , вона подивилась у вікно та побачила, що у дворі лежить чоловік у куртці.

Як слідує з протоколу огляду місця події від 11.12.2017р. та протоколу огляду трупа від 12.12.2017 р., потерпілий ОСОБА_9 дійсно, був одягнутий у куртку, а також спортивну кофту. А як слідує з протоколу затримання обвинуваченого, на ньому було пальто, яке він упізнав як своє під час огляду цього пальто в судовому засіданні.

Отже, виходячи з того, що вказані свідки визначили одежу потерпілого та обвинуваченого як куртка та пальто, при тому, що пальто обвинуваченого було коротке, та саме такий одяг був у потерпілого та обвинуваченого під час затримання, а свідок ОСОБА_18 , окрім одежі, впізнав потерпілого ще і за рисами обличчя, колегія суддів приходить до висновку що хоча на вулиці було темно, однак наявного освітлення було достатньо для того, щоб розгледіти та впізнати особу. Колегія суддів вважає, що вживання свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_18 алкогольних напоїв не завадило їм сприймати події та спостерігати обставини, які відповідають реальності, оскільки пояснення свідків є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи та не викликають сумніву у їх правдивості. Причин для обмови обвинуваченого з боку свідків не встановлено.

Під час дослідження в судовому засіданні речових доказів, а саме: одягу, вилученого під час затримання у обвинуваченого, обвинувачений зазначив, що з одягу, який міститься у сейф-пакетах, йому належить пальто, светр та туфлі. Щодо ременя, то зазначив, що у нього також був ремінь чорного кольору, шкіряний із металевою пряжкою, але чи це саме він, не впевнений. Щодо штанів, категорично заперечував, що ці штани належать йому та стверджував, що під час затримання був одягнутий у брюки класичного крою.

Разом з тим, в судовому засіданні свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які були присутні в якості понятих під час затримання обвинуваченого, пояснили, що у їх присутності у обвинуваченого були вилучені пальто, светр, туфлі, ремінь та джинси.

Також свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений, який наносив удари потерпілому, та якого він знав як ОСОБА_19 , був одягнутий у джинси.
Щодо алібі обвинуваченого, то останній, заявивши в судовому засіданні про відсутність його 11.12.2017року на місті події, не пояснив, де саме та з ким він перебував у цей час, про допит свідків, які б могли підтвердити ці обставини або наявність будь-яких доказів на підтвердження такої позиції ані обвинувачений, ані його захисник не заявляли.

Захисником обвинуваченого заявлені клопотання про визнання недопустимими певних доказів у справі, а саме: протоколу затримання обвинуваченого від 11.12.2017року, (зазначаючи про його незаконність, оскільки затримання, обшук та вилучення речей мали б оформлюватись різними процесуальними документами, сумніви у тому, що на момент складання зазначеного протоколу були внесені відомості до ЄРДР, оскільки про це не зазначено у протоколі, не зазначені індивідуальні ознаки вилучених речей та не здійснено їх належне упакування, з урахуванням позиції обвинуваченого про те, що штани йому не належать); протоколу отримання зразків для експертизи від 13.12.2017року ( через відсутність добровільної згоди обвинуваченого, а також відсутність понятих та захисника під час відібрання у обвинуваченого зразків крові); протоколу пред`явлення для впізнання (через порушення порядку пред`явлення особи для впізнання та попереднє пред`явлення свідку фотокартки з зображенням обвинуваченого), а також, як наслідок, визнання недопустимими похідних доказів, а саме: висновків експерта № 874 від 28.12.2017р., № 828 від 17.01.2018р. та № 50 від 22.01.2018р.

Вирішуючи питання допустимості зазначених доказів, колегія суддів зазначає наступне.

В постановах Верховного Суду, які є обов`язковими до застосування, неодноразово звертається увага на те, що кримінальне процесуальне законодавство містить критерії, за якими порушення встановленого КПК України порядку проведення окремих процесуальних дій є істотним і призводить до визнання доказів недопустимими (частини 2 та 3 ст. 87 КПК України). Перелік діянь, які передбачені у ст. 87 КПК України, як підстави для визнання фактичних даних недопустимими як докази, не є вичерпним і становить собою порушення фундаментальних гарантій, що дає певний орієнтир для визначення поняття «істотне порушення» у випадках, які не підпадають під цей перелік.

Застосовуючи положення ст. 87 КПК України при оцінці доказів, наданих сторонами, суд має виходити з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини, порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Вирішуючи питання щодо допустимості доказу в контексті ч. 1 ст. 87 КПК України, суд має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб обумовити недопустимість доказу. Застосовуючи ч. 1 ст. 87 КПК України при визнанні недопустимими похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України.

Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на ч. 1 ст. 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення.

У кожному конкретному випадку суд, оцінюючи допустимість того чи іншого доказу, повинен враховувати істотність допущених порушень кримінального процесуального закону та важливість кожного доказу для встановлення обставин кримінального провадження. Тому кожний доказ повинен оцінюватися автономно, оскільки його безумовне виключення може призвести до негативних наслідків, що виражатимуться в ухваленні незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення ( Постанови Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17, від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, від 12 листопада 2019 року у справі № 236/863/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 210/4412/15-к).

Відповідно до ч.5 ст. 208 КПК України, на яку посилається захисник, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Зазначеним вимогам протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_6 від 11.12.2017 року відповідає. Так, він містить всі необхідні відомості, передбачені ст. ст. 208, 104 КПК України, в тому числі і підстави затримання, на що звертає увагу захисник. Зазначено про повідомлення затриманого про підстави затримання та у вчиненні якого кримінального правопорушення він підозрюється. Затримання, огляд обвинуваченого та вилучення речей проведений за участю понятих та захисника обвинуваченого, про що зазначено в протоколі. Роз`яснення затриманому його прав та підстав затримання підтверджено також допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , присутніх в якості понятих під час затримання ОСОБА_6 та вилучення у нього речей.

Відповідно до ст.ст. 167, 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які були присутні в якості понятих під час затримання обвинуваченого, пояснили, що у їх присутності у обвинуваченого були вилучені пальто, светр, туфлі, ремінь та джинси. Вся одежа була темного або чорного кольору. Запам`ятали ці події, оскільки працівники поліції шукали інший одяг для обвинуваченого, та було важко знайти одяг за розміром, особливо взуття. Вся вилучена одежа обвинуваченого у їх присутності запаковувалась у пакети. Вони підписували протокол та пакети з упакованими речами. Чи підписували вони обоє кожний пакет, не пам`ятають.

Як слідує з досліджених в судовому засіданні висновків експертів, відповідно до висновку № 828 від 17.01.2018р., на експертизу наданий пакет Експертної служби МВС України № 3118441, в якому знаходились чоловічі штани чорного кольору, упаковка не порушена (т.2 а.с. 97-104). Відповідно до висновку експерта № 829 від 19.01.2018р., на експертизу наданий пакет Експертної служби МВС України № 3118443, в якому знаходились туфлі чоловічі, упаковка не порушена ( т.2 а.с. 106-112). Відповідно до висновку експерта від 19.02.2018р. № 831, на експертизу наданий пакет Експертної служби МВС України № 3118442, в якому знаходилось пальто з тканини чорного кольору, упаковка не порушена ( т.2 а.с. 117-125).

Отже, як вбачається з зазначеного, речі обвинуваченого були упаковані до пакетів експертної служби з послідовною нумерацією: № 3118441, № 3118442, № 3118443, цілісність яких при надходженні для проведення експертизи порушена не була, та штани упаковані до пакету № 3118441, що на думку колегії суддів спростовує твердження сторони захисту про перепакування або заміну пакету з речовим доказом з метою фальсифікації. Також одночасне упакування всіх речей, які були вилучені у обвинуваченого, підтверджується поясненнями понятих в судовому засіданні про упакування речей обвинуваченого до експертних пакетів у їх присутності, а також визнанням обвинуваченим всіх інших речей, окрім штанів, як своїх.

Ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.12.2017 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене 11.12.2017 року під час особистого обшуку у підозрюваного ОСОБА_6 майно, а саме: на туфлі чорного кольору, пальто, ремінь, штани чорного кольору, в`язаний светр, з зазначенням про зберігання вищезазначеного майна в камері схову речових доказів Корабельного ВП ГУНП у Миколаївській області ( т.2 а.с. 65).

З урахуванням того, що кров потерпілого виявлена лише на штанях, а не на всій одежі обвинуваченого, позиція обвинуваченого та його захисника щодо фальсифікації доказів суд розцінює критично, як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності.

Щодо посилання захисника на Постанову ККС ВС від 22.10.2019 року у справі № 752/6325/16-к, в даному рішенні суду йдеться про відсутність зазначення в протоколі затримання способу ідентифікації вилучених під час затримання особи купюр, огляд яких був здійснений у відсутності понятих.

Колегія суддів зазначає, що посилання на зазначену постанову є некоректним, оскільки кожна грошова купюра має індивідуальний та неповторний серію та номер, вона може бути ідентифікована саме за допомогою визначення таких даних, як номінал купюри, серія та номер, на відміну від речей, виробництво яких відбувається серійно.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначення у протоколі затримання обвинуваченого вилученого одягу як «штани чорного кольору», а не «джинси» не є вирішальним, оскільки джинси це і є штани, але з джинсової тканини. Та з урахуванням пояснень свідків, саме такі штани містяться у сейф-пакеті, наданому для огляду в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту протоколу, він підписаний слідчим, понятими, які підтвердили свої підписи в судовому засіданні, та захисником, який власноруч в протоколі зазначив про незгоду його підзахисного з затриманням та непричетність до злочину. Будь-яких зауважень від присутніх не надійшло. Більш того, інші речі обвинуваченого, визначені в протоколі затримання як «пальто, в`язаний светр, туфлі чорного кольору» та пред`явлені для огляду в судовому засіданні, визнані обвинуваченим як речі, які належать йому, проти належності йому ременя, обвинувачений не заперечував, зазначивши, що в нього був ремінь, схожий на пред`явлений йому в судовому засіданні.

Прямої вимоги щодо складання окремих протоколів щодо затримання, особистого обшуку, вилучення та огляду речей в положеннях КПК України не міститься. Натомість, можливість тимчасово вилучити майно під час затримання особи, обшуку та огляду прямо передбачена ст. ст. 167, 168 КПК України.

Необхідність зазначення в протоколі затримання номера кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, ст. ст. 104, 208 КПК України не передбачено. При цьому колегія суддів звертає увагу, що в інших процесуальних документах, складених того ж дня (протокол пред`явлення особи для впізнання від 11.12.2017р., протокол отримання зразків для експертизи від 11.12.2017р., постанова про відібрання біологічних зразків від 11.12.2017 року), а також в ухвалі слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.12.2017 року про арешт вилученого майна містяться посилання на проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР 11 грудня 2017року за № 0002917, що виключає у колегії суддів сумніви у своєчасному внесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

Наявність на пакеті експертної служби, в якому містяться штани чорного кольору, підпису лише одного з понятих та не визнання в судовому засіданні свідками цього підпису як свого, на думку колегії суддів, свідчить про неуважність та неналежне виконання слідчим своїх професійних обов`язків. Однак ця обставина, з урахуванням того, що вилучення та упакування речей обвинуваченого відбувалось у присутності понятих та захисника, пояснень в судовому засіданні свідків про вилучення та упакування у їх присутності саме джинсів, послідовність нумерації пакетів з речами, вилучених у обвинуваченого, відсутність зауважень у учасників зазначеної процесуальної дії та цілісність цих пакетів при надходженні на експертизу, на думку колегії суддів, не порушує таке фундаментальне право особи як право на захист, тому не є настільки істотним порушенням, яке б давало суду підстави визнати протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_6 від 11.12.2017 року недопустимим доказом.

Щодо визнання недопустимим доказом протоколу відібрання біологічних зразків крові обвинуваченого, колегія суддів зазначає наступне.

Відбирання біологічних зразків в особи відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України здійснюється за спеціальними правилами, передбаченими у ст. 241 КПК для здійснення освідування. Загальні правила проведення слідчих (розшукових) дій визначено у ст. 223 КПК України, відповідно до яких участь понятих та захисника під час відбирання таких зразків не є обов`язковою. Зразки крові містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються, тому присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на змісті цієї інформації. Відсутність захисника під час відібрання зразків крові в особи не є такою обставиною, що зумовлює недопустимість висновку судово-медичних експертиз через порушення права на захист, оскільки зразки крові містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються. Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах по справах № 318/1411/18 від 14.07.2020року, № 415/1864/14-к від 02.04.2020року, № 423/1766/16 від 25 червня 2019 року.

Щодо зауважень обвинуваченого про те, що підпис про добровільну згоду надати зразки в постанові про відібрання біологічних зразків крові від 12.12.2017року йому не належить ( т.2 а.с. 12), колегія суддів зазначає, що в даній постанові міститься рукописний напис прізвища та підпис обвинуваченого, які є візуально ідентичними написанню прізвища та підпису обвинуваченого, виконаного ним особисто в розписці про ознайомлення з матеріалами кримінальної справи в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області 27.01.2021року, куди він був доставлений для ознайомлення з матеріалами відповідно до заяви (зворотній бік а.с. 126 в т. 4).

Враховуючи викладене та той факт, що жодна з експертиз, під час проведення яких використовувались зразки крові обвинуваченого, не підтверджують його винуватість, колегія суддів доходить висновку про те, що незважаючи на формальні недоліки протоколу відібрання зразків крові, цей доказ має бути прийнятий до уваги, оскільки свідчить на користь обвинуваченого.

Щодо недопустимості протоколу пред`явлення особи до впізнання, то вказаний доказ колегією суддів з точки зору допустимості не оцінює та не посилається на нього у вироку. Оскільки свідок ОСОБА_18 упізнав обвинуваченого за фотокарткою, пред`явленою працівниками поліції як особу, яка завдавала удари потерпілому, та якого він знав як ОСОБА_19 , мешканця їхнього двору, тому подальше проведення цієї слідчої дії не мало сенсу.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у тому, що він, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, діючи умисно, наніс потерпілому в область голови, шиї, тулуба та ніг від 18 до 20 ударів руками та ногами. В результаті нанесених ударів потерпілому спричинені тілесні ушкодження у виді синців та саден обличчя і шиї, припухлості м`яких тканин тім`яно-потиличної області, крововиливи на слизовій губ, забійні рани і садна передньої поверхні гомілок, крововиливи в м`які покрови голови в тім`яно-потиличній області, крововиливи під оболонку мозку, перелам під`язичної кістки і хрящів гортані з крововиливами в підлягаючі м`які тканини і м`язи, різкий набряк слизової гортані і голосових зв`язок, локальні перелами 6,7 ребер зліва. В результаті механічної асфіксії в наслідок різкого набряку слизової гортані, який розвинувся в результаті переламу хрящів гортані і під`язичної кістки, настала смерть потерпілого. Та дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст. 115 КК України.
Колегія суддів не погоджується з такою кваліфікацією, виходячи з наступного.
Відповідно до висновку експерта № 863 від 19.02.2018р., у піднігтьовому вмісті фрагментів нігтьових пластин з лівої та правої руки потерпілого виявлено кров людини та клітини з ядрами, генетичні ознаки яких збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками потерпілого і не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_6 . Походження крові та клітин з ядрами, виявлених у піднігтьовому вмісті фрагментів нігтьових пластин з лівої та правої руки потерпілого ОСОБА_9 від ОСОБА_6 виключається ( т. 2 а.с. 46-55).
Відповідно до висновків експертів № 832 від 29.12.2017р. та № 836 від 09.01.2018р. за результатами молекулярно-генетичних експертиз, у змивах з правої та лівої кисті ОСОБА_6 виявлено клітини з ядрами без домішок крові та встановлено їх генетичні ознаки, які належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі ( т.2 а.с. 77-93).
Відповідно до висновку експерта № 50 від 22.01.2018р. за результатом молекулярно-генетичної експертизи, генетичні ознаки клітин з ядрами без домішок крові, виявлених у змивах з правої та лівої кисті ОСОБА_6 , збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_6 та не збігаються з генетичними ознаками ОСОБА_9 . Походження клітин з ядрами без домішок крові, виявлених у змивах з правої та лівої кисті ОСОБА_6 від ОСОБА_9 виключається ( т. 2 а.с. 140-146).
Як встановлено в судовому засіданні з пояснень свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , вони бачили, що з під`їзду вийшли двоє чоловіків, один з яких, як встановлено в судовому засіданні, був потерпілий ОСОБА_9 , а другий обвинувачений ОСОБА_6 . Обвинувачений штовхнув потерпілого у спину, від чого останній впав на землю, а коли намагався піднятись, обвинувачений наніс йому удар ногою в область шиї та обличчя, після чого пішов з місця події. Потерпілий залишився лежати на землі та більше не піднімався. До приїзду «швидкої допомоги» потерпілого більше ніхто не бив та у дворі інших осіб не було.
Відповідно до висновку експерта № 988 від 19.02.2018 року за результатом судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 , смерть останнього настала від механічної асфіксії в результаті різкого набряку слизової гортані, що розвинувся в результаті переламів хрящів гортані та під`язичної кістки. Зазначені тілесні ушкодження прижиттєві, могли утворитись від дії твердих тупих предметів ( руки, ноги, т.і.) та носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя. Між отриманими тілесними ушкодженнями та настанням смерті могло пройти декілька десятків хвилин. Після отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень здійснення будь-яких активних цілеспрямованих дій малоймовірно.

Таким чином, в судовому засіданні доведено, що обвинувачений штовхнув потерпілого у спину, після чого наніс один удар ногою в область шиї та обличчя потерпілому, після чого він покинув місце події. На цей час потерпілий був ще живий та помер вже у кареті «швидкої медичної допомоги» дорогою в лікарню, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_16 .

Зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого, з огляду на характер, спосіб та кількість тілесних ушкоджень, нанесених обвинуваченим потерпілому. Після удару обвинувачений, торкаючись тіла потерпілого ногою, переконався, що він живий, та покинув місце події, маючи при цьому можливість, у разі наявності умислу на вбивство, завершити свій злочинний намір.

Однак, саме від удару обвинуваченого настала смерть потерпілого, враховуючи висновок експерта щодо причини смерті та малоймовірність після отриманого тілесного ушкодження потерпілим вчиняти активні дії.

Такі діє обвинуваченого свідчать про наявність у нього умислу на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю, та з урахуванням спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, дії обвинуваченого слід перекваліфікувати з ч.1 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, колегія суддів враховує, що він вчинив тяжкий злочин, на підставі положень ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку в обласному наркологічному диспансері з діагнозом: синдром залежності від опіоїдів, характеризується посередньо.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, колегія суддів доходить висновку про обрання обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України, вважаючи саме такий вид покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 72 КК України, в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати строк перебування під вартою з дня затримання з 11 грудня 2017 року, відповідно до протоколу затримання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2021 року продовжений по 16 квітня 2021 року включно.

Враховуючи, що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не зменшились, а інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів, колегія суддів приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі ст. 100 КПК України речовими доказами у справі слід розпорядитись наступним чином: речі, належні потерпілому: теплу курточку на блискавці, чорну кофту з капюшоном «OFFSPORT», футболку «C@K», кросівки «Urban escap», чорна кофту, джинсові штани «Difd», спортивні штани чорного кольору, передані на зберігання до камери зберігання Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області знищити; речі, належні обвинуваченому: туфлі(черевики) чоловічі чорного кольору, чоловічій ремінь, в`язаний светр, штани чорного кольору, пальто, передані на зберігання до камери речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути обвинуваченому, а при невитребуванні знищити; нігтьові зрізи правої та лівої руки ОСОБА_9 , змиви з правої та лівої руки трупа ОСОБА_9 , передані на зберігання до камери речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити; зразок крові ОСОБА_9 , зразок крові ОСОБА_6 , змив з правої кисті ОСОБА_6 , змив з лівої кисті ОСОБА_6 , змив речовини бурого кольору, долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.12.2017 року на тимчасово вилучене майно ОСОБА_6 , а саме: на туфлі чорного кольору, пальто, ремінь, штани чорного кольору, в`язаний светр.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені прокурором витрати на проведення експертиз в сумі 67689,95 грн.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 11 грудня 2017 року.

У строк покарання ОСОБА_6 зарахувати строк тримання під вартою з дня фактичного затримання з 11 грудня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 67689 (шістдесят сім тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 95коп.

Зняти арешт, накладений ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.12.2017 року на тимчасово вилучене майно ОСОБА_6 , а саме: на туфлі чорного кольору, пальто, ремінь, штани чорного кольору, в`язаний светр.

Речові докази по справі: речі, належні потерпілому: теплу курточку на блискавці, чорну кофту з капюшоном «OFFSPORT», футболку «C@K», кросівки «Urban escap», чорна кофту, джинсові штани «Difd», спортивні штани чорного кольору, передані на зберігання до камери зберігання Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області знищити; речі, належні обвинуваченому: туфлі(черевики) чоловічі чорного кольору, чоловічій ремінь, в`язаний светр, штани чорного кольору, пальто, передані на зберігання до камери речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, - повернути обвинуваченому, а при невитребуванні знищити; нігтьові зрізи правої та лівої руки ОСОБА_9 , змиви з правої та лівої руки трупа ОСОБА_9 , передані на зберігання до камери речових доказів Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити; зразок крові ОСОБА_9 , зразок крові ОСОБА_6 , змив з правої кисті ОСОБА_6 , змив з лівої кисті ОСОБА_6 , змив речовини бурого кольору, долучені до матеріалів кримінального провадження, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3