Справа № 645/5306/19
Провадження № 1-кп/645/210/21
В И Р О К
02 серпня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, працюючого менеджером ТОВ «Оболонь», з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
22 лютого 2019 року, приблизно о 11.00 годин, обвинувачений ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , на території, прилеглій до станції технічного обслуговування автомобілів, де між ним та раніше незнайомим йому потерпілим ОСОБА_5 стався словесний конфлікт, в ході якого на підґрунті особистих неприязних відносин у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, на підґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 умисно наніс потерпілому один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, від чого потерпілий ОСОБА_5 впав на землю на спину. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до потерпілого, нахилився до нього та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, один удар кулаком правої руки в область потилиці, один удар кулаком лівої руки в область правої скроні. Після того, як потерпілий ОСОБА_5 підвівся на ноги, обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар кулаком лівої руки в область носу.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 09-362/2019 від 12.04.2019, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку з наявністю синців у лівій навколоочній ділянці та у ділянці проекції соскоподібного відростку лівої скроневої кістки. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину не визнав у повному обсязі, цивільний позов не визнав та зазначив, що у лютому 2019 року його друг ОСОБА_7 відвіз належний йому автомобіль на СТО, яке належить потерпілому ОСОБА_5 для здійснення ремонтних робіт, а саме заміни ременя газо-розподільчого механізму. Наступного дня зателефонували з СТО, вказавши, що з машиною виникли проблеми. ОСОБА_3 зателефонував своєму брату, якій відвіз його на СТО, а по дорозі вони заїхали на Нову Пошту. Коли ОСОБА_3 приїхав на СТО, він підійшов до старшого механіка, як потім з`ясувалось це був ОСОБА_8 , з яким не досягнув порозуміння у питанні поломки автомобіля та попрохав викликати керівництво. Через деякий час приїхав ОСОБА_5 , розмова між ними проходила у його кабінеті. Зі слів механіків СТО у належному ОСОБА_3 автомобілі був пошкоджений радіатор, з яким автомобіль вже був доставлений на СТО. ОСОБА_3 не погодився з цим, вважав причиною поломки радіатора були некваліфіковані дії робітників СТО, оскільки радіатор був новим. В процесі розмови, ОСОБА_3 домовився з ОСОБА_5 , що вони відвезуть радіатор на іншу станцію для визначення причини поломки. При цьому ОСОБА_5 вказав ОСОБА_3 , що останній повинен бути оплатити бензин ОСОБА_5 , на що обвинувачений не погодився. Ця розмова відбувалась вже на вулиці, біля машини ОСОБА_5 , в багажник якої був покладений радіатор. В цей час під`їхав ОСОБА_7 . Між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виникла словесна перепалка, ОСОБА_5 почав штовхати ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_5 наніс один удар головою в область ока ОСОБА_3 . Удав був дуже сильним, ОСОБА_3 не зрозумів в той час, чим саме він був нанесений та у відповідь на отмаш наніс удар. В цей час прибігли робітники СТО та їх розтягнули. Потерпілий та обвинувачений викликали швидку допомогу. ОСОБА_3 зазначає, що він від удару не падав, свідомість не втрачав. Після інциденту, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_3 сплатити 500 доларів США, та останній припинить справу. Але ОСОБА_3 вважає, що він не винуватий, він захищав себе як чоловік. Також ОСОБА_3 вказав, що приблизно через тиждень, він звернувся для отримання висновку експертизи щодо нанесення йому тілесний ушкоджень до правоохоронних органів. Ніякого лікування не отримував. Його заява була внесена в ЕРДР, але належним чином не розглядається, у зв`язку з чим дії робітників поліції ним оскаржуються у судовому порядку.
Не дивлячись на невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , його провина у фактично скоєному повністю підтверджується сукупністю зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Показами у ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що він володіє станцією технічного обслуговування автомобілів. 08.02.2019 року йому зателефонував ОСОБА_9 та записався на 20.02.2019 року для ремонту належного йому автомобіля. В цей день машину привезла інша людина. З самого початку машина не заводилась. Він намагався розшукати ОСОБА_3 , але останній не брав слухавку. Він знайшов водія, який привозив машину та він зазначив, що у машині щось з проводами. 22.02.2019 року ОСОБА_3 приїхав на станцію та почав відразу ображати робітників СТО, які зателефонували йому. Коли він приїхав, ОСОБА_3 почав висловлювати претензії щодо ремонту його машини, наполягав, що саме робітники СТО його зламали та вимагав ремонту всієї машини за рахунок ОСОБА_5 . Останній в свою чергу запропонував ОСОБА_3 провести експертизу, але ОСОБА_3 відмовився та продовжував конфлікт та оскільки у ОСОБА_3 не знайшлося ніяких аргументів, він вирішив перевести все в площину фізичного насильства. Після чого почав наносити удари потерпілому, а саме кулаком правої руки в ліву сторону щелепи, після чого потерпілий впав на спину. Другий удар був правою рукою у скроню, потилицю, лівою рукою у висок. ОСОБА_5 весь цей час перебував на землі. В цей момент підбігли свідки та спробували відтягнути ОСОБА_3 від потерпілого. ОСОБА_5 ударів не наносив, але не виключає того факту, що у момент, коли він захищався від дій ОСОБА_3 він міг відштовхуючи від себе ОСОБА_3 нанести йому один удар. Потім ОСОБА_5 викликав швидку допомогу, яка відвезла його до лікарні. Він проходив лікування. Також потерпілий зазначив, що ОСОБА_8 в той час проходив у нього стажування, потім працевлаштований не був. Свідок ОСОБА_10 ніколи у нього не працював.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який у судовому засіданні зазначив, що він проходив іспитовий строк на СТО, оскільки мав намір працевлаштуватись на ньому, але потім передумав. Свідку відомо, що взимку ОСОБА_3 звернувся до СТО, яке розташоване по проспекту Московському, 71 у м. Харкові для заміни ременю ГРМ. Коли свідок намагався почати роботу, він помітив сліди течі, рідини на радіаторі автомобіля, оскільки він був вже старий. Свідок сказав про це ОСОБА_5 . Коли приїхав ОСОБА_3 , він зазначив, що радіатор у нього новий та знаходиться в справному стані. Приблизно через 30 хвилин приїхав ОСОБА_5 , вони почали спілкуватись, при цьому ОСОБА_11 розмовляв на підвищених тонах. ОСОБА_5 запропонував відвести радіатор на діагностику. Коли вони вийшли на вулицю, ОСОБА_3 вів себе не адекватно, почав говорити погані слова та товкати потерпілого. Потім ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 лівою рукою в область щелепи справа, від чого потерпілий впав. Потім ОСОБА_3 , ще раз вдарив потерпілого правою рукою нанісши удар у скроню та потилицю. В цей час свідок разом з іншими відштовхнув ОСОБА_3 від ОСОБА_5 , але ОСОБА_3 ще наніс удар потерпілому правою рукою в область лівого ока, а лівою рукою в область перенісся. В цей час свідок з іншими людьми почав відтягувати ОСОБА_3 від ОСОБА_5 , у якого була розірвана куртка та розбитий годинник. Свідок також зазначив, що ОСОБА_3 приїхав на СТО зі своїм знайомим, який під час конфлікту перебував у машині, яка стояла далеко та цей чоловік не міг бачити всього конфлікту, оскільки підійшов вже наприкінці. Свідок вказав, що допомагали відтягувати ОСОБА_3 від ОСОБА_5 сторонні особи, які привезли свої автомобілі на ремонт. Свідок не бачив у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. ОСОБА_12 викликав швидку та поліцію, яка все записала. Територія, де відбувся конфлікт, це гаражі, на в`їзді розташований шлагбаум та охоронець, а СТО приблизно 15 метрів від в`їзду.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні зазначив, що він взимку 2019 року приїхав до СТО за адресою АДРЕСА_3 . Приблизно о 10.30 год на СТО приїхав чоловік, який потім виявився ОСОБА_3 , та почав скандалити, та говорити що йому нібито замінили радіатор на старий. ОСОБА_8 сказав, що радіатор у нього старий, але ОСОБА_3 , все одно скандалив. Після чого ОСОБА_8 подзвонив ОСОБА_5 , та останній приїхав через пів години до СТО та вони з ОСОБА_3 , пішли до кабінету потерпілого. Коли вони вийшли, ОСОБА_3 вів себе не адекватно, ображав ОСОБА_5 . ОСОБА_8 взяв радіатор, та поклав його у багажник автомобіля ОСОБА_5 щоб відвезти на діагностику. В цей час ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 , з права в щелепу від якого потерпілий впав, ОСОБА_3 , нахилився і завдав ще три ударив, два з права в потилицю та з ліва по обличчі. Свідок підбіг до них та почав їх розміряти, обвинувачений заспокоївся та все одно ображав ОСОБА_5 , та наніс ще два удари з права в око та з ліва в перенісся носу, свідок та ще один хлопець знову їх раз розмирили, ОСОБА_5 , викликав поліцію та швидку допомогу, у нього була пошкоджена куртка та розбився годинник. У ОСОБА_3 свідок не бачив тілесних ушкоджень. Також свідок зазначив, що він знаходився в той день на СТО, оскільки у нього там була машина на ремонті. Штат робітників СТО йому не відомий. ОСОБА_3 в той день приїхав до СТО не сам, а зі знайомим, який сидів у машині та він не міг бачити конфлікт, але вже після конфлікту вийшов з машини .
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні зазначив, що він працює охоронцем ГСК «Кругозор», біля 6 років, який розташований по пр. Московському 271 у м. Харкові та знаходиться на відстані 50-100 метрів від СТО, на якому трапився конфлікт. Весною, приблизно два роки тому, свідок був на роботі на сторожкі, з вікна якої він бачить стоянку, а якщо повертається назад то бачить СТО. Приблизно в обід, свідок у вікно побачив на СТО скупчення осіб, чоловік п`ять, з яких були працівники СТО. Він так вирішив тому що бачив їх там не одноразово. Він побачив штовханину між начальником СТО та раніше йому не знайомим чоловіком, який виявився ОСОБА_3 . Штовханина продовжувалася хвилини дві, він не бачив щоб хтось комусь наносив удари, так як коли почався конфлікт на стоянку приїхав автомобіль з бетоном та йому потрібно було підняти шлагбаум. Після цього він бачив швидку допомогу, яка стояла на заправці, та до неї направлявся обвинувачений.
Суд, виходячи з принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів, передбачених ст.22 КПК України, прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту у судовому засіданні свідка обвинувачення ОСОБА_14 .
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 08.04.2019 року з ілюстраційним матеріалам, за участю потерпілого ОСОБА_5 , який у присутності понятих розповів про обставини нанесення йому телісних ушкоджень ОСОБА_3 так, 22.02.2019 року, о 11.00 годині, він знаходився на території СТО за адресою: АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого останній наніс один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, від чого ОСОБА_5 впав на спину, на землю. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , нахилився до нього та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, один удар кулаком правої руки в область потилиці, один удар кулаком лівої руки в область правого виска. В той час, коли ОСОБА_15 підвівся на ноги, ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, один удар кулаком лівої руки в область носу. Під час нанесення ударів, ОСОБА_5 захищався, закривив голову руками, відштовхував від себе ОСОБА_3 (а.с. 50-53, том 2).
Змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_5 (тогм 2, а.с. 54-55).
Змістом протоколу огляду місця події від 23.03.2019 року під час якого, в присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , була оглянута ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , де розташоване приміщення станції технічного обслуговування, ліворуч від нього знаходиться ряд гаражних приміщень, праворуч територія огороджена забором. На зазначеній ділянці відбувся конфлікт між ОСОБА_16 та ОСОБА_3 (том 2, а.с. 56-59).
Змістом виписки із медичної картки стаціонарного хворого 1-е н/х відд. № 4504 ОСОБА_5 , згідно якої 22.02.2019 року ОСОБА_5 госпіталізовано до 1-го Нейрохірургічного відділення в ургентному порядку зі скаргами на головну біль, запаморочення, болі у місцях ударів. Йому був встановлений діагноз закрита ЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканей голови та обличчя. (том. 2 , а.с. 60).
Випискою медичної картки Стаціонарного хворого № 128 ОСОБА_5 від 12.03.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікування у ХНП «МП № 26» ХМР з 26.02.2019 по 12.03.2019 року з діагнозом закрита ЧМТ, струс головного мозку, з з лікворно - гіпертеизивним, вестибуно-атоксимним, асценичним синдромами. (том. 2, а.с. 61).
Висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 228-2019 від 25.02.2019-26.03.2019 року, згідно висновків якого на підставі судово-медичного огляду ОСОБА_5 , з урахуванням наданої медичної документації та консультативного висновку лікаря-нейрохірурга, приходжу до висновку, що у нього мають місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців у лівій навколоочній ділянці та у ділянці проекції соскоподібного відростку лівої скроневої кістки. Дана травма утворилась внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого (яких) не відобразились, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації синців. Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки вказаної травми, вона могла бути отримана у строк на який посилається потерпілий. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день)(згідно п.п.2.3.1.»а», 2.3.3., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року).(том 2, а.с. 62-63).
Висновком експерта № 09-362/2019 від 10.04.2019-12.04.2019 року, згідно якого на підставі даних судово-медичної експертизи за матеріалами справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_5 , та у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до наступних висновків: згідно «Висновку фахівця» №228-2019 від 25.02.2019 у гр. ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців у лівій навколоочній ділянці та у ділянці проекції соскоподібного відростку лівої скроневої кістки. Дана травма утворилась внаслідок локальної ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого (яких) не відобразились, з місцем прикладання сили відповідно до локалізації синців. Враховуючи дані із медичної документації та морфологічні ознаки вказаної травми, вона могла бути отримана у строк вказаний в ухвалі.
За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку з наявністю синців, враховуючи її звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів (21 день) згідно п.п. 2.3.1.«а», 2.З.З., «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).
Також експертом зазначене, що показання гр. ОСОБА_5 , що викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 08 квітня 2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень. Показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , що викладені у Протоколах проведення слідчого експерименту» від 08 квітня 2019 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. (том 2, а.с. 64-66).
Сторона захисту зазначає, що медичні документи потерпілого було отримано в поза процесуальний спосіб та не надано на ознайомлення стороні захисту.
Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
В рамках кримінального провадження правом витребувати від будь-якої особи необхідні речі, документи, відомості, тощо, наділений слідчий.
Це право передбачено ч. 2 ст. 40 КПК України, яка містить перелік повноважень слідчого, до якого, з огляду на пункт 9, віднесено і право отримувати від потерпілого докази, а у разі ненадання такої інформації у добровільному порядку - із використанням встановленого статтями 159, 160 КПК України механізму їх отримання.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
У судовому засіданні встановлено, що потерпілий самостійно надавав слідчому всю свою медичну документацію, яка після проведення експертиз була йому повернута. Враховуючи викладене, а також те, що кримінальний процесуальний закон не забороняє слідчому отримувати, а потерпілому у відповідь надавати органу досудового розслідування документи, що містять доказову інформацію, звернення до слідчого судді для отримання ухвали про тимчасовий доступ до відповідних документів в даному випадку не є обов`язковим.
Як убачається з матеріалів справи, в ході збирання доказів на виконання приписів ч. 2 ст. 242 КПК України щодо обов`язковості проведення експертизи на предмет встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень стороною обвинувачення було забезпечено проведення судово-медичної експертизи.
Враховуючи, що зазначену експертизу проведено особою, яка володіє спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, об`єктивних підстав не довіряти результатам експертизи та вважати її висновки недостовірними у суду не має.
Експертиза містить посилання на медичні документи, що були об`єктом експертного дослідження, а також перелік запитань, поставлених перед експертом. За наявності сумнівів щодо достовірності медичних документів, які були об`єктом експертного дослідження, сторона захисту, реалізуючи закріплені у статтях 22, 26 КПК України принципи змагальності й диспозитивності, на стадії дослідження доказів мала процесуальну можливість клопотати про надання відповідних документів, однак цього не зробила. Порушень порядку отримання наданих експерту для дослідження медичних документів не встановлено. Тому, посилання захисника недопустимість висновку експерта є необґрунтованими. Більш того, у судовому засіданні сторона захисту не ставила під сумнів надані потерпілою стороною медичні документи.
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 08.04.2019 року з ілюстраційним матеріалам , за участю ОСОБА_10 , який у присутності понятих розповів, що 22.02.2020 року о 11.00 год., він знаходився на території СТО по пр. Московському, 271 у м. Харкові та став свідком конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Під час конфлікту ОСОБА_3 наніс один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа , від чого ОСОБА_5 впав на спину на землю. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , нахилився до нього та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, 1 удар кулаком правої руки в область потилиці, 1 удар кулаком лівої руки в область правої скроні. В той час коли ОСОБА_5 підвівся на ноги, ОСОБА_3 наніс йому 1 удар кулаком правої руки в область лівого ока, 1 удар кулаком лівої руки в область носу. Під час нанесення ударів ОСОБА_5 , захищаючись, закривав голову руками, відштовхував від себе ОСОБА_3 (том 2, а.с. 67-70).
Змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 08.04.2019 року з ілюстраційним матеріалам , за участю ОСОБА_8 , який у присутності понятих розповів, що 22.02.2020 року о 11.00 год., він знаходився на території СТО по пр. Московському, 271 у м. Харкові та став свідком конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Під час конфлікту ОСОБА_3 наніс один удар кулаком лівої руки в область щелепи справа, від чого останній впав на спину на землю. ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_5 , нахилився до нього та наніс один удар кулаком правої руки в область лівої скроні, 1 удар кулаком правої руки в область потилиці, один удар кулаком лівої руки в область правої скроні. В той час, коли ОСОБА_5 підвівся на ноги, ОСОБА_3 наніс йому 1 удар кулаком правої руки в область лівого ока, 1 удар кулаком лівої руки в область носу. Під час нанесення ударів ОСОБА_5 , захищаючись, закривав голову руками, відштовхував від себе ОСОБА_3 (том 2, а.с. 71-74).
Змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2018 року за участю свідка ОСОБА_10 (том 2, а. с. 75-76).
Змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2018 року за участю свідка ОСОБА_8 (том 2, а. с. 79-80).
Змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2018 року за участю свідка ОСОБА_14 (том 2, а. с. 81-82).
Змістом постанови про приєднання до кримінального провадження речового доказу та передачу його на відповідальне зберігання від 01.08.2019 року, згідно якого куртка темно-синього кольору та шерстяна кофта сірого кольору визнані речовими доказами та передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 (том 2, а.с. 83-84).
Змістом протоколу огляду предметів та фототаблицією до нього куртки темно-синього кольору та шерстяної кофти сірого кольору на яких маються пошкодження (том 2, а.с. 85-88).
Також у судовому засіданні надавав пояснення ОСОБА_7 , який у судовому засіданні зазначив, що з ОСОБА_3 він знайомий три роки, підтримають дружні відносини. На початку 2019 року свідок підробляв на автомобілі ОСОБА_3 , який попрохав свідка відвести автомобіль на СТО за адресою АДРЕСА_3 . Свідок пояснив, що в 2019 році в лютому місяці в ранці, йому набрав ОСОБА_3 , та попрохав подивитися фото радіатора яке він йому надіслав, на що свідок відповів, що це не той радіатор, там був новий. Свідок, на прохання ОСОБА_3 , приїхав до СТО, біля 11.00 години, яке знаходиться за адресою проспект - м. Харків Московський ,271. ОСОБА_5 ще не було, було два робітника СТО, які просили зачекати начальника. ОСОБА_5 приїхав біля 12.00 години, та ОСОБА_3 разом с ним пройшов до кабінету ОСОБА_5 , а свідок сидів у машині. Вийшовши з кабінету, вони взяли радіатор та понесли до багажника машини ОСОБА_5 , між ними відбувалась розмова, яку свідок не чув. Але згодом, свідок повернувся та почув спілкування на підвищених тонах. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 сперечалися хто буде лагодити радіатор, та вирішили його повезти на діагностику. Свідок почув, що ОСОБА_5 вимагає у ОСОБА_3 оплати йому бензину на дорогу, та що у ОСОБА_3 вже був поломаний радіатор. Почався конфлікт. ОСОБА_5 з ОСОБА_3 приблизилися максимально близько одне до одного, говорили гучні слова, потім ОСОБА_5 вдарив лобом ОСОБА_3 в область обличчя, а ОСОБА_3 , вдарив ОСОБА_5 , у відповідь . Свідок та два співробітники СТО намагалися відтягнути їх одне від одного, потім ОСОБА_3 , викликав швидку, приїхало дві карети швидкої допомоги. У Сірого була розбита брів.
Також у судовому засіданні досліджувався зміст протоколу проведення слідчого експерименту від 14.05.2019 року з ілюстраційним матеріалом, за участю свідка ОСОБА_18 , який у присутності понятих розповів, що 22.02.2020 року в денний час він перебував в автомобілі на території СТО по пр. Московському, 271 у м. Харкові та став свідком того, як на відстані 3 метрів позаду від його автомобіля, на відстані близько 8 метрів від входу в СТО на території парковки стався конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , під час якого ОСОБА_5 підійшов впритул до ОСОБА_3 , знаходячись перед ним обличчя до обличчя, наніс один удар лобом у лоб ОСОБА_3 . Сірий у відповідь наніс один удар кулаком ОСОБА_5 як саме та куди попав свідок не бачив. Більше ударів не бачив. Ніхто не падав, свідомість не втрачав. (том 2, а.с. 77-78).
У судовому засіданні вивчався висновок експерта № 08-152/2020 від 18.05.2020-23.07.2020 року, яка була надана для огляду стороною захисту. Так, згідно підсумків вказаної експертизи у відповідності з наявною в матеріалах справи копією карти виїзду швидкої медичної допомоги № 553 від 22.02.2019, зазначеної дати, при обстеженні ОСОБА_3 (в період з 1257 до 1327год.), останній скаржився на наявність гематоми навколо лівого ока. Локально, у постраждалого було встановлено; «...В области левой орбиты гематома (отёчность, слегка цианотичного цвета...»), розмірами 5,0x5,0 см. Встановлено діагноз: «Периорбітальна гематома лівого ока». Окрім того: згідно консультативного висновку лікаря-спеціаліста № 10/2333 від 22.02.2019, ОСОБА_3 зазначеної дати був оглянутий лікарем-нейрохірургом КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, встановлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забій, гематома обличчя»; відповідно до дослідної частини копії «Висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи» № 155-2020 від 12.02. - 14.02.2020, з відповіді (№ 01 06.02.2020) на запит адвоката до КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» відносно ОСОБА_3 слідує: «...22.02.2019 звертався до кабінету нейрохірурга приймального відділення амбулаторно...Локально: забій м`яких тканин вилицевої ділянки зліва, лівої скроневої ділянки...»; також з дослідної частини копії зазначеного «Висновку фахівця з питань судово- медичної експертизи» № 155-2020, з відповіді (№ 30/2334 від 19.12.2019) вбачається «... ОСОБА_3 ...22 лютого 2019 р. звернувся до КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, Був оглянутий лікарем нейрохірургом ОСОБА_19 … з пояснень лікаря-нейрохірурга ОСОБА_19 , отриманих 10.02.2020 р. діагноз: «ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій та синець м`яких тканин носу, гематома виличної ділянки зліва, гематома лівої скроневої ділянки...».
З огляду на викладене, експерт зазначив, що слід відмітити наявність протиріч в перерахованих даних як один з одним, так і з відомостями, відображеними в первинній медичній документації (карти виїзду швидкої медичної допомоги від 22.02.2019).
Таким чином, експерт зазначив, що зважаючи на те, що надана медична документація з КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова не містить фактичного підтвердження наявності у постраждалого ОСОБА_3 декількох тілесних ушкоджень на голові (даних локального статусу з відображенням кількості, характеру, локалізації ушкоджень, тощо), відомості, відображені в зазначених відповідях на запити не можуть бути прийнятими до уваги при наданні відповідей на питання постанови, у зв`язку з відсутністю їх фактичного підтвердження в наданій медичній документації (керуючись п. 4.13.4. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.07.1995р. за № 255/ 791 (надані - «Правил...»).
Що стосується діагнозу: «Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку» слід зазначити, що він також не має під собою будь-якого об`єктивного клініко- інструментального обґрунтування, зокрема і за результатами обстеження лікарем швидкої медичної допомоги від 22.02.2019, а тому не може бути підтверджений експертною комісією (керуючись п.п. 4.13.1. та 4.13.4. «Правил...»).
Відповідно, з огляду на вищевикладене, на підставі аналізу наданої медичної документації, слід вважати, що у зв`язку з подіями від 22.02.2019, у гр. ОСОБА_3 фактично встановлено наявність одного синця (гематоми) на обличчі - в лівій навколоочній ділянці, котрий в даному випадку може підлягати експертній оцінці при наданні відповідей на питання постанови. Гематома (синець) на обличчі, що мала місце у ОСОБА_3 могла утворитися від однократного травматичного впливу предметом, що володіє властивостями тупого твердого за механізмом удару, тиснення, чи удару - тиснення. При цьому, наявні дані щодо характеру тілесного ушкодження, не містять відомостей для судження про індивідуальні слідоутворюючі властивості поверхні предмету травми і, відповідно, спричинення синця на обличчі ОСОБА_3 в тому числі і внаслідок травматичного впливу частинами тіла людини (кистю з пальцями зжатими в кулак, долонею, ліктем, ногами (стопою, коліном), головою, тощо), не виключається. (т. 2 а.с.148-160
Аналізуючи вказаний висновок суд зазначає, що він не протирічить встановленим обставинам справи. Можливе нанесення удару обвинуваченому з боку потерпілого у відповідь на нанесення тілесних ушкоджень не заперечує і сам ОСОБА_5 .
У відповідності до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України суд вважає вище перелічені докази, які безпосередньо досліджені в судовому засіданні, належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
При цьому суд зазначає, що потерпілий ОСОБА_5 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, протягом всього часу як при проведенні слідчих дій з їх участі, так і при розгляді справи судом, надавали послідовні та узгоджені показання, та крім того підтверджуються іншими доказами, які наведені вище (дані протоколів слідчих дій, висновки експертів), в той час як свідок ОСОБА_7 давав пояснення вибірково, та його показання стосовно початку конфлікту та факту нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Також не знайшло свого підтвердження посилання сторони захисту про те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 є робітниками СТО, яка належить обвинуваченому, та від нього залежать.
Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, а також досліджені під час судового розгляду письмові та речові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами. Вказані докази суд покладає в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_3 обвинувачення по даному кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, невизнання обвинуваченим винуватості у скоєному, розцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальні правопорушення та його наслідки, оскільки провина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказів.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, що встановлено ст.22 КПК України.
Суд зазначає, що посилання обвинуваченим на внесення за його заявою даних до єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про непричетність обвинуваченого до скоєння кримінального правопорушення, вина якого доводиться вивченими під час судового засіданні та переліченими вище доказами.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів. Відповідно до загальних засад призначення покарання згідно зі ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність обставини, відповідно до вимог ст. ст. 66, 67 КК України, що обтяжують та пом`якшують відповідальність.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, не одружений, працює менеджером ТОВ «Оболонь», на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Згідно досудової доповіді, орган пробації зазначив, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, також середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, а саме залучати представників державних та громадських організації для проведення профілактичних бесід щодо недопущення повторних адміністративних та кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Застосовуючи принцип індивідуалізації та співмірності покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у виді громадських робіт. Таке покарання на переконання суду є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів у майбутньому.
Обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав у повному обсязі.
Суд, вирішуючи цивільний позов потерпілого, дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.
Цивільний позов ОСОБА_5 у частині стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди задоволенню не підлягає, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про суму понесених ним витрат, пов`язаних із даним кримінальним провадженням.
При цьому, суд роз`яснює, що потерпілий не позбавлений можливості у майбутньому у разі проведення необхідних медичних процедур, оцінці пошкодженого майна, звернутися до обвинуваченого у цивільному порядку з вимогою щодо відшкодування матеріальних витрат.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. 368, 370, 371, 374, 395 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двохсот ) годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000,00 (десять тисяч) грн.
В задоволенні решти цивільного позову - відмовити.
Речові докази - куртка темно-синього кольору та шерстяна кофта сірого кольору після набрання вироком законної сили, вважати повернутими потерпілому.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суд роз`яснює обвинуваченому, потерпілому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Головуючий суддя