У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021року, якою задоволено частково клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про арешт майна.

учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_5
захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваний: ОСОБА_10
власники майна: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити в повному обсязі.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
Ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуків 27.05.2021р. в межах кримінального провадження № 0001703 від 04.12.2020р.
Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт зазначає, що рішення слідчого судді є необгрунтованим та незаконним. __________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/545/21 Слідчий суддя: ОСОБА_13
Категорія: оскарження ухвали с/с Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не арештував все майно, яке було вилучено в ході проведення обшуків 27.05.2021р.
Вважає, що все вилучене у підозрюваних майно підлягало арешту, оскільки воно здобуто злочинним шляхом та існування інших легальних джерел кожного з підозрюваних у відповідних розмірах фактично не доведено, у подальшому вказане майно буде підлягати конфіскації за вироком суду або використане для забезпечення цивільного позову, вилучені засоби зв`язку та техніка використовувались під час вчинення злочинів та містять інформацію про їх вчинення.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисники просять залишити її вимоги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Встановлені судом першої інстанції обставини.

До суду надійшло клопотання в якому слідчий просив накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході обшуків 27.05.2021р. в межах кримінального провадження № 0001703 від 04.12.2020р.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15,ч.3 ст. 185 КК України.
27.05.2021 року у них були проведені обшуки, речі вказані в клопотанні були вилучені в ході даних обшуків.
Окрім того, в клопотанні було зазначено, що вилучені предмети, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, містять відомості, які будуть використані як доказ факту чи обставин. Не застосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні.
Задовольняючи частково клопотання про арешт майна слідчий суддя вказав, що у ході проведення досудового розслідування є необхідність дослідження деякого з зазначеного в переліку клопотання майна. З метою збереження речових доказів, на нього необхідно накласти арешт.
Частина зазначеного в клопотанні слідчого майна не була арештована в зв`язку з необгрунтованістю необхідності його арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.
Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001703 від 04.12.2020р.
У ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 намагались викрасти майно, належне АТ «Укрзалізниця» , а саме - дизельне паливо у кількості 420 літрів на загальну суму 11 713 грн. 08 коп. Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що до злочинної діяльності, пов`язаної із таємним викраденням паливно-мастильних матеріалів з локомотивів, належних АТ «Укрзалізниця», також причетний ОСОБА_16

27.05.2021р. під час обшуків проведених в рамках даного кримінального провадження а саме: за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_1 , обшуку автомобілю марки «УАЗ 3962», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_15 та зареєстрований за ОСОБА_21 , огляду місця події, за адресою: перегон «Блокпост 230км Рудная 231км піке 9», обшуку автомобіля марки «Hundai i30» д.н.з. НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_22 , обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_10 , обшуку автомобіля марки «Jeep Grand Cherokeе», яким користується ОСОБА_10 , державний номерний знак НОМЕР_3 , обшуку за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське Шосе, 102 (АЗС) обшуку адміністративної будівлі локомотивного депо «Миколаїв» за адресою: м. Миколаїв, Привокзальна площа, 1, ст. «Миколаїв-Вантажний», було вилучене майно.
Враховуючи, що дані речі та документи можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення, слідчий клопотав про накладення арешту на все вилучене під час цих обшуків майно.
Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен в тому числі враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Ці вимоги закону спрямовані на те, щоб арешт майна не привів до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею були дотримані вимоги ст. 173 КПК України та доцільно до обставин, задоволено клопотання слідчого частково.

Так, зі змісту клопотання, матеріалів провадження, як і доводів, висловлених слідчим у суді першої інстанції, убачається, що органом досудового розслідування, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не доведено, що майно про арешт якого ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, і підпадає під критерії, визначені в ст.98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що дане майно є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення на собі зберегло, і які інші відомості можна отримати за його допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім тих, що вже були отримані під час проведення його огляду.
Задовольняючи клопотання частково слідчим суддею було вірно зазначено, що в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт вилучених у підозрюваних грошових коштів, транспортних засобів, електронних інформаційних систем, WI-FI модему, банківських карток, не міститься конкретних підстав, мети, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та відповідного обґрунтування необхідності арешту даного майна, а також викладені у клопотанні відомості не підтверджуються долученими до клопотання матеріалами.
На думку колегії суддів, не доведено органом досудового слідства й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1ст.170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце.

Також, колегія вважає вірним висновок слідчого судді, що хоч слідчим і було уточнено у судовому засіданні своє клопотання щодо мети арешту майна, яке повинно було бути арештованим з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання у зв`язку із зміненням підозри на ч.2 ст.15 ч.5 ст.185 КК України, санкція якої передбачає таке покарання, але крім надання самого повідомлення про зміну підозри слідчим не додано жодного доказу в обгрунтування нової підозри.

Тобто, слідчим не було доведено необхідності арешту майна підозрюваних з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Доводи прокурора, що вилучені у підозрюваних грошові кошти та транспортні засоби здобуті злочинним шляхом внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а тому підлягають арешту є неприйнятними, з огляду на наступне.

Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею було детально проаналізовано клопотання слідчого про арешт майна, та зазначено, що орган досудового розслідування не долучив доказів, які б вказували на неправомірне походження чи набуття майна ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , що вилучені у них грошові кошти були предметом злочину, або ж такими, що одержані внаслідок вчинення злочину, чи призначалися для фінансування та матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення у кримінальному провадженні, не надано належного обґрунтування щодо правової підстави для арешту майна, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином це майно співвідноситься з обставинами кримінального провадження, що розслідується.

Крім того, в судовому засіданні були неспростованими доводи підозрюваних про те, що вилучене майно отримане ними легальним шляхом.

За такого, у слідчого судді не було підстав задовольняти клопотання слідчого про арешт вилучених у підозрюваних грошових коштів та транспортних засобів.

Доводи прокурора щодо того, що АЗС розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Херсонське Шосе, використовувалась для подальшого збуту викраденого дизельного палива та легалізації грошових коштів, а тому її технічного устаткування мало бути арештованим, оскільки має важливе значення для кримінального провадження є також неприйнятними.

Так, власником даної АЗС є ТОВ Белава, що в даному кримінальному провадженні є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, тому відповідно до вимог законодавства, з клопотанням про арешт майна третьої особи до слідчого судді повинен був звернутись прокурор, тоді як із згаданим клопотанням звернуся слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області.

Крім того, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи третіх осіб, про який ідеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

З урахуванням викладеного вище, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали в частині відмови у накладенні арешту на майно, вилучене під час обшуків, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.06.2021року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: