Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002266 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Феневичі Іванківського району Київської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_3 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_4 , не судимого,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2020 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2020 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнані винуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України і кожному з них призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, ОСОБА_7 з іспитовим строком 3 роки, і на них покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд прийняв рішення про залік досудового тримання під вартою, щодо речових доказів та про стягнення процесуальних витрат.

Крім того, цим же вироком суд скасував ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2018 про накладення арешту на тимчасово вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_7 майно мобільний телефон Samsung з чохлом чорного кольору та sim-картою. Одночасно суд скасував арешт майна мобільного телефону Samsung з чохлом чорного кольору та sim-картою.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити, виключивши з його мотивувальної та резолютивної частини рішення про скасування ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2018.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , правильність кваліфікації їх дій та призначене покарання, однак вважає, що, приймаючи рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, дав неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Між тим, посилаючись на положення цієї норми, суд скасував не арешт майна, а ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно мобільний телефон Samsung з чохлом чорного кольору та sim-картою.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, зауваживши, що в даному випадку мало місце не неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вчинили відкрите викрадення майна ОСОБА_9 за наступних обставин.

10 травня 2018 року близько 6 години ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходили неподалік будинку АДРЕСА_5 , де вступили в розмову ОСОБА_9 . Реалізовуючи умисел на заволодіння майном останнього, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою між собою, застосували до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме. ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 не менше 5 ударів руками по обличчю та тулубу, а ОСОБА_6 , підтримавши злочинні дії ОСОБА_7 , з метою припинення супротиву тримав потерпілого за шию, внаслідок чого заподіяли йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока та в лобній області справа, одного крововиливу в склеру ока. В подальшому ОСОБА_7 відкрито викрав з сумки потерпілого, якого тримав ОСОБА_6 , мобільний телефон Samsung Galaxy А5 вартістю 2 223 гривні 33 копійки та грошові кошти в сумі 40 гривень. Після цього обвинувачені залишили місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 2 263 гривні 33 копійки.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дії кожного з обвинувачених за ч.2 ст.186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, є вірною.

Призначаючи ОСОБА_6 і ОСОБА_7 покарання суд врахував загальні засади призначення покарання відповідно до вимог ст.65 КК України, належним чином мотивував свої висновки про можливість їх виправлення без відбування покарання, а тому звільнив від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що у вироку навів ґрунтовні мотиви.

Разом з тим, приймаючи рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд не дотримав вимог ч.4 ст.174 КПК України, як правильно зазначає прокурор в апеляційній скарзі. Однак це не є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, як вважає прокурор, зважаючи на те, що вказана норма не є нормою матеріального права і міститься в КПК України.

15.05.2018 ОСОБА_7 затриманий за підозрою у вчиненні злочину і під час особистого обшуку у нього вилучений належний йому мобільний телефон Samsung в чохлі чорного кольору з sim-картою (а.с.60-61).

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2018, а не 15.05.2018, як помилково зазначив суд, на вказаний телефон накладено арешт з метою забезпечення речового доказу (а.с.79-80).

Згідно з ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Приймаючи рішення щодо речових доказів, а саме, про повернення вказаного телефона ОСОБА_7 , разом з рішенням про заходи забезпечення кримінального провадження з огляду на накладений арешт, суд першої інстанції одночасно скасував і арешт майна, що передбачено ч.4 ст.174 КПК України, і ухвалу слідчого судді, повноваженнями на що наділений лише суд апеляційної інстанції, тобто явно вийшов за межі наданих йому повноважень.

Згідно з ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Тому відповідно до вимог ст.ст.408, 412 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення при вирішенні питання про скасування арешту майна є підставою для зміни вироку суду першої інстанції шляхом виключення з нього рішення про скасування ухвали слідчого судді і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 ,ОСОБА_7 в частині рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження змінити.
Виключити з вироку рішення про скасування ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2018 року, якою накладено арешт на тимчасово вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_7 майно мобільний телефон Samsung в чохлі чорного кольору з sim-картою.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3