Справа № 462/1429/21
провадження 1-кп/462/388/21
У Х В А Л А

10 серпня 2021 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захиників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

заставодавця ОСОБА_14

представника заставодавця ОСОБА_15

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2, 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_5 за ч. 2, 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2, 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 303 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

заставодавець ОСОБА_14 звернулася з клопотанням про повернення застави в розмірі 315300,00 грн. на виконання вимог ухвали суду від 27 вересня 2020 року. Оскільки ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу та заставодавець не бажає вподальшому виступати в статусі заставодавця ОСОБА_8 . Крім того, покликається на те, що неповернення їй застави є втручанням у її право власності на сплачені нею кошти. Також, на даний часу неї є необхідність у поверненні сплачених нею коштів в якості застави внаслідок стану здоров`я. Просить повернути сплачену нею заставу.
Заслухавши думку прокурора, який заперечив зазначене клопотання та зазначив, що запобіжний захід у виді застави немає жодного обмеження в часі, захисників та обвинувачених, які клопотання підтримали, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

Згідно ст. 203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Вказана норма закону безпосередньо не вказує на обов`язок обвинуваченого виконувати лише зобов`язання покладені на нього виключно певною ухвалою слідчого судді чи суду а і зобов`язання визначені ч. 7 ст. 42 КПК України, яка є імперативною нормою, а відтак застава вноситься на забезпечення виконання обвинувачених усіх без вийнятку зобов`язань, як за ухвалою слідчого судді чи суду так і визначених процесуальним законодавством протягом усього часу розгляду справи, а також застовадавець ОСОБА_14 добровільно і особисто внесла дану заставу, чим фактично ствердила своє бажання бути заставодавцем.
Також, суд не бере до уваги те, що заставодавець ОСОБА_14 на даний час не бажає виступати в статусі заставодавця ОСОБА_8 , оскільки нормами КПК України не передбачено право заставодавця на повернення застави у випадку відмови заставодавця виступати в статусі заставодавця після сплати застави.
Крім того, суд відхиляє покликання заставодавця ОСОБА_14 на втручання у її право власності внаслідок неповернення їй сплаченої нею застави, оскільки у судовому засіданні заставодавець ОСОБА_14 особисто підтвердила, що застава у даному кримінальному провадженні була сплачена нею добровільно, без примусу та вона свідомо набула статус заставодавця, а відтак, заставодавець ОСОБА_14 добровільно розпорядилась належними їй коштами, сплативши заставу.
А також, заставодавець ОСОБА_14 покликається на те, що сплачені нею кошти у розмірі 315300,00 грн. в якості застави за ОСОБА_8 на даний час потрібні їй на лікування, однак заставодавцем ОСОБА_14 надано виключно висновок КНП ЛОР "Львівська обласна клінічна лікарня" згідно якого ОСОБА_14 потребує лише диспансерного нагляду, та не надано жодних доказів, які б стверджували про негайну необхідність оплати будь-яких послуг чи ліків у розмірі застави, а саме у розмірі 315300,00 грн. внаслідок стану здоров`я ОСОБА_14 .
Окрім цього, заставодавцем ОСОБА_14 не надано суду жодних належних та достатніх доказів щодо скрутного матеріального становища ОСОБА_14 , а також того, що у заставодавця відсутні кошти, які вона потребує.
Враховуючи наведене, а також з метою забезпечення виконання обвинувачених зобов`язань відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України протягом усього часу розгляду кримінального провадження, яке на даний час не завершено, суд вважає, що у поверненні застави слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 128, 217, 291, 314-317 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

у задовленні заяви ОСОБА_14 про повернення застави - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1