ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/3431/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2334/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 .
Продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 16 липня 2021 року (включно).
Визначено обвинуваченій ОСОБА_7 суму застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400,00 грн.
Роз`яснено, обов`язки та вимоги, згідно ч. 5 ст. 194, ст.182 КПК України.
Вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, суд вказав, що врахував дані про особу обвинуваченої, яка є не одруженою, неодноразово судимою (останній раз в 17.01.2019 Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнену від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки) та беручи до уваги, що обвинувачена перебувала в розшуку в рамках розгляду даного кримінального провадження, суд вважає, що існують ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачена ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а зважаючи на те, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, існують ризики того, що обвинувачена може незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також переховуватись від суду.
Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою змінити йому міру запобіжного засобу на більш м`яку, не пов`язану з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що районним судом при продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурором не надано обґрунтованих доказів щодо наявності ризиків п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; звертає увагу на практику рішень ЄСПЛ та приводить їх приклади, в яких містяться зазначення щодо «розумних строків».
Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченої та захисника які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, що заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченої, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні нетяжких злочинів проти власності, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, а також тим фактом, що на даний час розгляду справи не допитані всі свідки та потерпілі.

Крім того, судом враховано, що під час розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_7 перебувала в розшуку в рамках даного кримінального провадження, що беззаперечно підтверджує ризик п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та свідчить, що з врахуванням покарання, яке їй загрожує, обвинуваченаможе переховуватись від слідства та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, негативну характеристику особи обвинуваченої, яка неодноразово судима; ніде не працює; не має постійних джерел доходів, не одружена; не має міцних соціальних зав`язків.

Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_7 під вартою суду не надано.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, яка носить формальний характер; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація обвинуваченого ; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися, а застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.
Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами обвинуваченої щодо відсутності або втрати актуальності ризиків п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, в зв`язку з акцентуванням в апеляційній скарзі на тому факті, що прокурором не надано доказів, щодо скоєння нею кримінальних правопорушень за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України. Оскільки, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів обвинуваченого щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Колегія суддів, взяла до уваги апеляційні акцентування обвинуваченої, на вимоги та приклади рішень ЄСПЛ та «розумні строки», однак це не є підставою для зміни ОСОБА_7 міри запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченої.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції про необхідність дотримання судом вимог ч.5 ст.28 КПК України, згідно яких кримінальне провадження щодо особи, яка тримається від вартою, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першої інстанції першочергово.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 травня 2021 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність додержання розумних строків розгляду кримінального провадження, відповідно до вимог ст.28 КПК України.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді