Справа№ 640/3328/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 Київський районний суд міста Харкова у складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду міста Харкова в залі судового засідання кримінальне провадження за №0000754 від 06.02.2016 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, неодруженого, дітей немає, без місця реєстрації, проживає: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
04.02.2016, приблизно о 15:00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останній один удар долонею руки по її пальцям лівої руки, а також схопив своєю рукою за ліву руку ОСОБА_4 в області пальців і сильно здавив в своїй руці, після чого смикнув її пальці в бік. В результаті противоправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 спричинені, згідно висновку судово-медичної експертизи №810-ая/16 від 12.02.2016, тілесні ушкодження:закритий внутрішньо суглобовий крайовий перелом основи середньої фаланги третього пальця лівої кисті з пошкодженням поверхневого згинача цього пальця, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету (тупих твердих предметів), які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні (більш як на 21 день).

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України не визнав та пояснив, що він не винний у скоєному, оскільки в цей день 04.02.2016 року потерпіла провокувала сварку і намагалася схопити його лівою рукою за статеві органи, а він від неї відхилявся. Потім, він поставив руку біля статевих органів і рука потерпілої попала в його руку. Стверджує, що він потерпілій не наносив ударів, не стискав її пальців, не викручував, і яким чином у неї стався перелом пальця на лівій руці не знає. Пояснював, що з сім*єю брата і його дружиною (потерпілої) в нього сталися неприязливі стосунки із-за квартири, в якій вони всі проживали. В подальшому, цю квартиру в квітні 2016 року вони продали і потерпіла обіцяла йому забрати заяву з поліції після продажу квартири, що не зробила. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди не визнає в повному обсязі.

Незважаючи на невизнання своєї провини обвинуваченим, суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілої та свідків, і дослідивши інші докази у справі, вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю і підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила в судовому засіданні, що 04.02.2016, о 15:00 годині, вона та обвинувачений ОСОБА_5 були вдома за адресою: АДРЕСА_2 . В них виник конфлікт із-за того, що обвинувачений у ванній кімнаті в черговий раз взяв її речі (тазики) та займався пранням. В неї була поломана права рука в гіпсі і обвинувачений наніс їй удар долонею руки по її пальцям лівої руки, схопив рукою за її ліву руку в області пальців, здавив її пальці в руці, смикнув в бік, внаслідок чого в неї стався перелом третього пальця на лівій руці. Також, вказувала, що все, що говорить ОСОБА_5 в своє виправдання не відповідає дійсності. Просить цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн. задовольнити, оскільки вона маючи поломані і праву, і ліву руку не змогла нічого робити, в неї похитнулась психіка від дій обвинуваченого, вона має зламаний палець і станом на теперішній час потребує операції та хірургічного втручання.

Провина обвинуваченого у скоєному також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Так, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що є подругою потерпілої і 04.02.2016 року вона прийшла до неї в гості за адресою: АДРЕСА_2 близько 15-00 години, двері були відкриті, у ОСОБА_4 були красні пальці та рука. Вона їй розказала, що брат її чоловіка ОСОБА_5 у ванній кімнаті їй наніс удар по пальцях лівої руки, схопив рукою за пальці, здавив та смикнув в бік. Потім, Ірині наклали гіпс на ці пальці, оскільки був перелом.

Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 також пояснили в судовому засіданні, що є родичами, ОСОБА_7 братом обвинуваченого та чоловіком потерпілої, а ОСОБА_8 сином потерпілої та племінником обвинуваченого. Вказували, що в них неодноразово були сварки в квартирі і в цей день зі слів ОСОБА_4 їм стало відомо, що ОСОБА_5 ударив Ірину рукою по лівій руці, здавив руку та смикнув, внаслідок чого стався перелом пальця на лівій руці і наклали гіпс ОСОБА_4 . Оскільки до цього у неї була поломана права рука, то і гіпс на лівій руці спричиняв їй страждання, необхідно було її лікувати та надавати психологічну допомогу також.

Провина обвинуваченого у вчиненому підтверджується письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, достовірність яких не викликає у суду сумнівів, а саме:

-Заявою потерпілої ОСОБА_4 в поліцію від 05.02.2016 року, в якій вона просить прийняти заходи реагування до ОСОБА_5 , який 04.02.2016 року наніс їй тілесні ушкодження. (а.с. 141 т.1).

-Даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 09.02.2016 року з фото таблицею, за участі понятих, спеціаліста, в ході якого ОСОБА_4 розказала та показала обставини подій 04.02.2016 року, в ході яких ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді перелому пальця лівої руки. (а.с. 142-145 т.1).

-Даними у висновках експертиз №№810-ая/16 від 12.02.2016, 836-ая/15 від 12.02.2016, де вказано, що у ОСОБА_4 має місце закритий внутрішньо суглобовий крайовий перелом основи середньої фаланги третього пальця лівої кисті з пошкодженням поверхневого згинача цього пальця, які утворилися від травматичної дії тупого твердого предмету (тупих твердих предметів), та могли бути отримані не пізніш 05.02.2016 і цілком можливо у тій термін, на який посилається потерпіла. Особливості предметів, якими нанесені ушкодження в них не відобразилися. Характер і локалізація ушкоджень у ОСОБА_4 не є типовими для самопричинення. За ступенем тяжкості ці ушкодження відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я тривалістю понад 3 тижні (більш як на 21 день), згідно п.п. 2.2.1а,б,в,2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.1995. Тривалість розладу здоров*я у ОСОБА_4 в даному випадку обумовлена необхідністю фіксації 3 пальця лівої кісті гіпсовою пов*язкою не менш 3-х тижнів, а також можливістю оперативного втручання у зв*язку з пошкодженням поверхневого згинача 3 пальця лівої кісті. Показання потерпілої ОСОБА_4 , дані нею в ході слідчого експерименту від 09.02.2016 в частині способу (механізму) та часу заподіяння тілесних ушкоджень їй самій 04.02.2016, відповідають об*активним судово-медичним даним у той частині, де вона вказує, що травму 3 пальця лівої кісті вона отримала при викручуванні їй пальців. (а.с. 146-150 т.1).

Оцінюючи у сукупності всі зібрані та досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, встановленим, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Судом надана оцінка всіх доводів, в тому числі і обвинуваченого щодо заперечення вчиненого ним та суд зазначає, що провина обвинуваченого за ч.1 ст. 122 КК України доказана повністю дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а заперечення своєї провини ОСОБА_5 суд розцінює як лінію захисту від обвинувачення.

При цьому, судом надана належна оцінка взаємовідносин між членами родини, які проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 та суд зазначає, що ці обставини не спростовують висновків суду по подіях 04.02.2016 року та розгляд справи в межах пред*явленого обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність пояснень обвинуваченого дослідженим в судовому засіданні доказам, що свідчать про його провину у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та відсутність даних про обставини, які б могли спростувати наявність причинного зв*язку між діями ОСОБА_5 та наслідками, що сталися у вигляді тілесних ушкоджень у потерпілої.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, відсутність пом*якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його поведінку під час подій, після них та під час розгляду справи, відсутність судимостей, матеріальний та сімейний стан, його вік та характеристики, що надані до суду.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не одружений, з його слів має вищу освіту, офіційно не працевлаштований, офіційних джерел доходу не має, дітей на утриманні також не має, проживає в м. Харкові без місця реєстрації, з його слів у знайомих.

За представленими суду характеристиками ОСОБА_5 станом на 2016 рік за місцем мешкання характеризувався позитивно зі слів сусідів. За даними, наданими начальником сектору Київського ГУНП в Харківській області на ОСОБА_5 неодноразово надходили скарги від родичів, він порушує правила загального користування, влаштовує сварки, зарекомендував себе посередньо.

За даними Харківської церкви «Благодать» та Регіонального благодійного фонду «Лайф Інтернешнл» ОСОБА_5 зарекомендував себе як відповідальна особа, позитивно характеризується.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, конкретні обставини, за яких той вчинений, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції, встановленої ч.1 ст. 122 КК України у вигляді обмеження волі. Перешкод для призначення даного виду покарання суду не представлено.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу п.2,3,4 ст.76 КК України обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався, з даного приводу клопотань заявлено не було.
Стосовно цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого та цивільного відповідача ОСОБА_5 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Звертаючись з позовом до суду про відшкодування моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_4 вказує, що вона отримала травму у вигляді перелому середньої фаланги третього пальця лівої кисті з пошкодженням поверхневого згинача цього пальця і станом на теперішній час цей палець в неї не працює, потрібні операції. Неправомірними діями обвинуваченого їй спричинена моральна шкода та фізичні страждання, що виразилося у душевних переживаннях, страхах, фізичному болю внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, і суму моральної шкоди оцінює в розмірі 50000 грн.
Обвинувачений проти заявлених вимог заперечував, зазначаючи, що він не винен і з позовом не згоден
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка згідно п.1,3 ч.2 зазначеної статті полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.
Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди", обов`язковому з*ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана та вина останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин.
Дослідивши матеріали справи та враховуючи обставини події 04.02.2016, яка сталася з провини обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи, що потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, від яких страждає до теперішнього часу, потребує операції, суд, визначаючи розмір моральної шкоди враховує, що в результаті дій обвинуваченого потерпілій цивільному позивачу завдано моральних та фізичних страждань у зв*язку з подіями та тілесними пошкодженнями внаслідок цього.
Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню та стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у розмірі 50000 грн.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання по ч.1 ст. 122 КК України у вигляді 2 років обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної (немайнової) шкоди суму в розмірі 50000 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1