Справа № 308/5828/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

01.07.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/205/21, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 травня 2021 року відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Цією ухвалою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ст. 194 КПК України на підозрюваного покладено процесуальні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком на два місяці.

Встановлено строк дії ухвали до 04.07.2021.

З матеріалів клопотання убачається, що 08 травня 2021 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. Відповідно до клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2021 о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, повторно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом відкриття дверей без пошкодження, оскільки двері були не замкнуті, проник до підвального приміщення, розташованого у першому під?їзді по АДРЕСА_2 , звідки намагався викрасти газовий котел марки «Ariston», вартість якого, відповідно до рахунку б/н від 08.05.2021, становить 14 200 гривень 00 копійок (чотирнадцять тисяч двісті гривень 00 копійок) та металеву батарею опалення, вартість якої, відповідно до рахунку б/н від 08.05.2021, становить 1120 гривень 00 копійок (одна тисяча сто двадцять гривень 00 копійок), але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його дії були зупинені працівниками поліції, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 15 320 гривень (п`ятнадцять тисяч триста двадцять гривень 00 копійок). Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням до іншого приміщення. У клопотанні слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, 07.05.2021 о 19:40 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому 08.05.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України. В обґрунтування клопотання слідчий вказує на те, що існують підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , згідно з довідкою про судимість, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких, корисливих злочинів, у тому числі і до реальної міри покарання. Крім того, відносно останнього до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області направлено обвинувальні акти у кримінальних провадженнях: №0000001 від 01.01.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, №0003791 від 29.10.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вчинені в період іспитового строку, №0000759 від 02.03.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про що свідчить довідка про судимість від 07.05.2021 та які на даний час розглядаються судом. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 належних висновків не зробив, бажання стати на шлях виправлення не має та продовжує свою злочинну діяльність, вчиняючи ряд корисливих, тяжких злочинів. Крім того, наявні інші ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, перебуваючи на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки за скоєне діяння йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, незаконно впливати на потерпілу та свідків. У клопотанні слідчий посилається і на дані про особу підозрюваного ніде не працює, характеризується негативно. Враховуючи вищезазначене, слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатньо ефективними для запобігання вказаним ризикам, - просить обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя дійшов висновку, що підозра щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочину за відсутності фактичних даних, які би свідчили про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_9 вважається таким, що не має судимості, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , 2017 року народження, докладає зусиль для пошуку роботи. Крім того, слідчий суддя вважає сумнівними твердження слідчого щодо розміру шкоди спричиненої потерпілій ОСОБА_8 , оскільки визначаючи вартість газового котла, який намагався викрасти ОСОБА_7 , слідчий посилався на рахунок від 08.05.2021 року, відповідно до якого вартість котла Арістон становить 14200,00 грн, однак у своєму допиті потерпіла зазначила, що котел придбаний у 2003 році і пропрацював до 2017 року. Приймаючи рішення слідчий суддя врахував і те, що під час допиту потерпіла ОСОБА_8 фактично підтвердила пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , надані ним у судовому засіданні: «що не він виламав замки на дверях у підвальному приміщенні, оскільки по факту крадіжки із підвального приміщення потерпіла звернулася у поліцію ще до того як там був виявлений ОСОБА_7 . Зазначене також підтверджується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В ухвалі також вказується на те, що доведеними є ризики, на які вказується у клопотанні. Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КК України строком на два місяці.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя не врахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою будуть недостатньо ефективними для запобігання цим ризикам. Також апелянт зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 не визнає свою вину у вчиненні злочину, а це, на думку прокурора, свідчить про намагання підозрюваного уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день прокурор, підозрюваний та адвокат не подавали.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_12 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 07.05.2021, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 07.05.2021, протоколом пред`явлення особи для впізнання потерпілій ОСОБА_8 від 07.05.2021, протоколом пред`явлення речей потерпілій ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками від 07.05.2021, довідкою-рахунком про вартість викраденого майна від 08.05.2021, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 від 07.05.2021, протоколом затримання ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Також, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому злочину (позбавлення волі на строк до 6 років), може призвести до настання передбачених п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків. При цьому, апеляційний суд бере до уваги й те, що ОСОБА_7 неодноразового судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів і на розгляді Ужгородського міськрайонного суду відносно ОСОБА_7 перебувають три обвинувальні акти (за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України).
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 3-3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження відомостям про особу підозрюваного (вважається таким, що не має судимості, одружений, має на утриманні малолітню дитину, прикладає зусиль до пошуку роботи). При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 ..
Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Погоджуючись із висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного, який вважається таким, що не має судимості, одружений, має на утриманні малолітню дитину, прикладає зусиль до пошуку роботи.
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.
При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, будуть недостатньо ефективними для запобігання цим ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не визнає свою вину у вчиненні злочину, що свідчить про його намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище визнає такими, що також жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що невизнання підозрюваним вини в скоєнні інкримінованого йому злочину також не являється підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_7 передбачені п. п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що прокурор, не з`явившись на розгляд апеляційної скарги позбавив себе можливості довести обґрунтованість її доводів.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 травня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням на нього процесуальних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну строком на два місяці, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: