Справа № 521/4699/21
Номер провадження:1-в/521/401/21
У Х В А Л А
30 червня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника колонії ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з установою виконання покарань ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», розглянувши клопотання захисника про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

У С Т А Н О В И В :

Захисник засудженого ОСОБА_4 , що відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)», звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 і засуджений ОСОБА_4 підтримали клопотання, просили задовольнити. При цьому стороною захисту зазначено, що засуджений виправився, має задовільну поведінку, працює на виробництві колонії і сумлінно ставиться до праці, отримав 3 заохочення, наказ про четверте заохочення перебуває «на підпису» у начальника колонії.

Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 , на його думку, не довів своє виправлення, має кілька стягнень, які хоча і визнаються погашеними, але характеризують засудженого.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.10.2019 року, яким засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України. Початок строку покарання 10.03.2019 року, кінець строку - 10.03.2022 року.

Засуджений відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає підставу звертатися до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_4 за період відбування покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№ 14)» на виробництві установи працевлаштований зварювальником, періодично приймає участь у благоустрою установи. Характеризується посередньо. Активної участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає. У програмі диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій відповідно до ст. 127 КВК України участі не приймає.

Відповідно з наданою довідкою ОСОБА_4 під час перебування в установі мав 5 стягнень, з них 3 у 2019 році, 2 у 2020 році, які на цей час вважаються погашеними. Стягнення накладалися за зберігання заборонених предметів (мобільний телефон, батарея живлення, сім-картка), з них 3 під час перебування у слідчому ізоляторі.

Від початку відбування покарання і до цього часу засуджений отримав 3 заохочення 2 у 2020 році та 1 у 2021 році.

Раніше ОСОБА_4 у період 2009-2019 р.р., тобто за 10 років, був засуджений 6 разів за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

Двічі йому при засудженні до покарання у виді позбавлення волі встановлювався іспитовий строк, один раз він був звільнений від відбування покарання на підставі закону про амністію. Після звільнення з місць позбавлення волі 25.04.2017 року менше ніж через 3 місяці 19.07.2017 року він вчинив новий злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, після чого був засуджений і наразі відбуває покарання.

З огляду на викладені обставини, суд вважає твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення, такими, що не відповідають дійсним обставинам.

Зазначені у характеристиці позитивні якості засудженого дотримується ввічливого ставлення до персоналу, дбайливо ставиться до майна, виконує роботи із самообслуговування, підтримує родинні стосунки з рідними характеризують його ставлення до оточуючих, але не свідчать про наявність обставин, визначених положеннями ст.ст. 50, 81 КК України.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання (початок строку покарання з 10.03.2019 року), тобто трохи більше, ніж за 2 роки 3 місяці, ОСОБА_4 має 3 заохочення, але в той же час мав 5 стягнень (які хоча і погашені, але характеризують засудженого), на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (вчиненого через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі, повторно, у складі групи осіб, з підприємства, де був працевлаштований), попередні непогашені судимості за вчинення злочинів, застосування до нього раніше заходів звільнення від покарання і його відбування, суд вважає, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 81 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.10.2019 року, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1