УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2021 року

м. Київ

справа № 202/2723/21
провадження № 51-3167ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу представника ТОВ «Дубрава-парк» директора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання директора ТОВ «Дубрава-парк» ОСОБА_4 про визначення підсудності та повернуто клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000209 за частиною 4 статті 190 КК до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська для здійснення судового розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_4 звернулася до суду касаційної інстанції зі скаргою, в якій порушувала питання про її перегляд. Подану скаржником касаційну скаргу внаслідок недотримання вимог статті 427 КПК ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30 червня 2021 року було залишено без руху, із наданням строку на усунення, зазначених у судовому рішенні недоліків.
В межах встановленого касаційним судом строку, ОСОБА_4 подала уточнену касаційну скаргу, в якій порушує питання про зміну ухвали Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2021 року та наводить доводи на обґрунтування заявлених нею вимог.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних міркувань.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява №40160/12 та інші).
Відповідно до частини 2 статті 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Зі змісту частини 2 статті 34 КПК слідує, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала суду постановлена за наслідками розгляду питання про зміну територіальної підсудності у кримінальному провадженні, за своїми правовим наслідками не перешкоджає подальшому провадженню у справі, а тому в силу частини 2 статті 424 КПК не може бути предметом касаційного розгляду.

Більше того, спори про підсудність між судами не допускаються, що позбавляє Суд можливості давати оцінку законності та обґрунтованості судовим рішенням, постановленим у порядку статті 34 КПК.
Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню у касаційному порядку.
Керуючись пунктом 1 частини 2 статті 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ТОВ «Дубрава-парк» директора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3