Справа № 309/2287/20
Провадження № 1-кс/309/131/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 скаржника ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 28.01.2021 року про закриття кримінального провадження ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з скаргою на постанову слідчого від 28.01.2021 року про закриття кримінального провадження.

Скарга вмотивована тим , що 17.03.2021 року він отримав відповідь він заступника начальника ГУНП в Закарпатській області з якого дізнався, що слідчим Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області прийняте рішення про закриття кримінального провадження за фактом неправомірних дій службових осіб Хустського ОМВК за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.365 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Копія постанови про закриття кримінального провадження на його адресу надіслана не була, а тому ОСОБА_3 просить суд поновити йому строк для оскарження постанови від 28.01.2021р.

Постанова слідчого Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_4 від 28.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000041 повинна бути скасована оскільки, діями військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та невідомих йому посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нього вчинені службові злочини.

Зокрема, 03.10.2016 року він звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з рапортом про те, що бажає продовжити службу в Збройних Силах України на займаній посаді. Станом на день звернення до суду зі скаргою рішення по суті його рапорту не прийнято.

Відповідно до п.233. Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 зі змінами), військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення, у якому зазначаються підстави такого. Станом на день подання скарги ОСОБА_3 такий рапорт не писав. Якщо подібний документ став підставою для прийняття рішення стосовно нього, то це є службовим підробленням. Подання про його демобілізацію він, як начальник відділення офіцерів запасу і кадрів ОМВК, не підписував. Звідси, у випадку, якщо на ньому проставлено підпис від його імені, це є службовим підробленням.

28.10.2016 року, після лікування у в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), він вийшов на службу З 01.12.2016 року його виключено зі списків особового складу Хустського ОМВК, виплачено премію по це ж число та відправлено у відпустку строком на 35 днів - до 02.12.2016 року, однак його було виключено зі списків частини 01.12.2016 року тобто у день перебування у відпустці, що, є порушенням закону.

Пробувши у відпустці 17 днів у період з 14.11. до 26.11.2016 року, тобто 13 днів, він перебував на стаціонарному лікуванні, у Солотвинській алергологічній лікарні. 14.11.2016 року рапорт і направлення на лікування ним були спрямовані на адресу ОМВК, а 26.11.2016 року - рекомендованим листом він подав і листок непрацездатності, однак зазначені документи військовий комісар прийняти відмовився.

Використавши ще 5 днів відпустки у період з 02.12. до 16.12.2016 року, тобто 15 днів, він перебував на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні Хустської районної лікарні. 02.12.2016 року рапорт і направлення на лікування ним належним чином були направлені на адресу військового комісара. Перераховані документи військовий комісар прийняти відмовився.

Відповідно до Закону України «Про відпустки» (п. 1 ч.2 ст. 11) та КЗпП України (п.1 ч.2 ст.80). передбачено, що щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку, а якщо непрацездатність працівника настала під час відпустки, то невикористана її частина за його ініціативою надається по закінченні періоду непрацездатності або переноситься на інший період. При цьому, попередня згода або дозвіл роботодавця на продовження відпустки не є обов`язковими, оскільки продовження відпустки в ньому випадки є обов`язком, а не правом роботодавця.

Вказане твердження у повному обсязі кореспондується з ч.4 ст. 11 Закону України «Про відпустки», якою передбачено, якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надасться після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону невикористану частину щорічної відпустки має бути надано працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка .

ОСОБА_3 вважає, що за викладених обставин у діях військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 та невідомих ОСОБА_3 посадових осіб, наявні факти зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремого громадянина та державним інтересам у вигляді підриву авторитету і престижу органу державної влади та службове підроблення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав , покликаючись на наведені в ній обставини та просить суд поновити йому строк для звернення з даною скаргою до суду, та скасувати постанову слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 28 січня 2021 р. про закриття кримінального провадження № 0000041 від 6 червня 2018 року

В судове засідання слідчий ОСОБА_4 не з`явився , про місце і час розгляду справи належним чином повідомлявся. Суд вважає за можливе на підставі ст. 306 ч.3 КПК України провести розгляд справи у відсутності слідчого .

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000041 від 6 червня 2018 року, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до постанови слідчого Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 28.01.2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000041 від 6 червня 2018 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю діях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Досліджуючи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, приходжу до висновку, що при закритті кримінального провадження не були дотримані вимоги ст. 284 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим було здійснено неповноту досудового розслідування кримінального правопорушення, а відтак прийняття рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, оскільки не було проведено необхідних слідчих дій на встановлення всіх обставин справи.

Зокрема , після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження від 19.10.2018 р. процесуальним прокурором були надані вказівки у порядку п.4 ч.2 ст. 36 КПК України , які слідчим виконані не в повному обсязі, а тому слідчий суддя вважає, що в даному випадку не досліджено усіх доказів, не надано їм оцінки з точки зору взаємозв`язку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Проте, як перевірено слідчим суддею, при винесенні оскаржуваної постанови слідчим в порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано належної правової оцінки обставинам, повідомленим заявником, та прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення, яке не ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.

Згідно принципу публічності, закріпленого в ст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до ч. 4ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Тому враховується, що у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у дослідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відтак, враховуючи вищенаведене, слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження передчасно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, приходжу до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною без врахування вимог ст. 284 КПК України, без всебічного урахування усіх доказів та обставин справи, а відтак скаргу ОСОБА_3 слід задоволити.

Під час досудового розслідування слід в повній мірі перевірити доводи ОСОБА_3 та винести законне та обґрунтоване рішення в порядку КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 постанову про закриття кримінального провадження не отримував взагалі, що стверджується відсутністю в матеріалах справи відповідного доказу отримання ним оскаржуваної постанови, а тому пропущений десятиденний строк для оскарження постави підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_3 строк для звернення до суду з скаргою

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 28.01.2021 року про закриття кримінального провадження задоволити.

Постанову слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 28 січня 2021 р. про закриття кримінального провадження № 0000041 від 06.06.2018 р. - скасувати .

Ухвала оскарження не підлягає.

Повний текст ухали буде виготовлено 27 квітня 2021 р..

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1