ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1188/21 Справа № 182/7183/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 25.10.2010 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 4-х років 1 міс. позбавлення волі; звільнився 23.11.2013 року по відбуттю покарання;
- 29.10.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 2 роки;
- 23.07.2019 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання строком на 1 рік;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні № 0002299,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, строком на один рік. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
За цим вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що він 10.11.2020 року приблизно о 19:30 год. знаходився біля магазину «Асорті», який розташований по вул. Світлій, 28 в м. Нікополі Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_9 , в лівій руці якого була ручна сумка, в якій знаходився планшетний комп`ютер марки «Apple IPad 1-го покоління, 16 ГБ» білого кольору. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вищевказаної сумки, яка знаходилась у ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг до потерпілого ОСОБА_9 , який проходив по вул. Світлій в м. Нікополі Дніпропетровської області неподалік від вищевказаного магазину «Асорті», умисно, відкрито, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку, вихопив з лівої руки ОСОБА_9 сумку, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, але в якій знаходився планшетний комп`ютер марки «Apple IPad 1-го покоління, 16 ГБ» білого кольору, ринкова вартість якого станом на 10.11.2019 року складає 2050 гривень.

Утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

В апеляції:
- прокурор просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч. 1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).
Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. У відповідності до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підставою для кваліфікації дій особи за ознакою повторно є не факт обвинувачення її у вчиненні злочину за першим епізодом (без постановлення обвинувального вироку), а саме факт постановлення стосовно неї обвинувального вироку у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати її дії з урахуванням повторності.
Зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, однак, притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочину за ч. 2 ст. 186 КК України (№0001875). Тобто, на час ухвалення оскаржуваного вироку в зазначеному кримінальному провадженні відсутній обвинувальний вирок щодо ОСОБА_6 .
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки обставини вчинення злочину обвинуваченим ОСОБА_6 і доведеність його вини викладених у вироку суду, в апеляційній скарзі не оскаржуються, інші учасники апеляцій не надали, тому апеляційним судом вказані обставини не переглядаються.

Доводи прокурора щодо перекваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.2 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж) з посиланням на відсутність в діях обвинуваченого такої кваліфікуючої ознаки як повторність є хибними з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 1, 4 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визначається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.
За змістом п. 8 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у вигляді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання; якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюється окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення.
Апеляційним судом встановлено, що згідно вимоги до УІАП ГУНП в Дніпропетровській області (вих. від 30.03.2021 року № 46/6571) ОСОБА_6 засуджений 25.10.2010 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70, 71 КК України у вигляді 4-х років 1 міс. позбавлення волі. Обвинувачений звільнився з Синельниківської ВК Дніпропетровської області (№ 94) 23.11.2013 року, відбувши покарання.
Злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, у вчиненні яких обвинувачувався ОСОБА_6 у 2010 році, на підставі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, а тому строк погашення по вказаному вироку рахується з моменту його звільнення, тобто з 23.11.2013 року і відповідно до вказаного вище п. 8 ст. 89 КК України складає шість років.
Проте, наступні злочини обвинуваченим вчинені 20.08.2015 року та 18.08.2015 року та кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, про що свідчать вироки, ухвалені Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 29.10.2015 року та від 23.07.2019 року відповідно, тобто до закінчення строку погашення судимості за вироком від 25.10.2010 року.
Отже, на підставі ч. 5 ст. 90 КК України перебіг строку погашення судимості обвинуваченого перервався і обчислюється заново, а від так суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, в тому числі, за ознакою повторність.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, а тому відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч.1 ст. 186 КК України і для пом`якшення покарання з цього приводу обвинуваченому, в зв`язку з чим в задоволенні апеляції прокурора слід відмовити, а вирок залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4