Справа № 461/254/21
Провадження № 1-кс/461/3669/21
УХВАЛА

01.07.2021 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 року до Галицького районного суду м. Львова надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , в якому слідчий просила слідчого суддю накласти арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження ним (перетворення, передачі чи продажу іншим особам) зокрема накласти арешт на: 1/4 частки будинку, загальною площею 486.9, кв.м, житлова площа 279.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна спільна часткова, зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності 14.12.2007 року, видане Сокільницькою сільською радою на підставі рішення від 27.04.2007 року №118; квартиру, комора в підвалі 13.5.кв.м., квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 132.0, кв.м, житлова площа 58.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності приватна спільна сумісна, зареєстрована на підставі договору купівлі-продажу, Р.№19384, 25.12.2002 року, посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Клопотання мотивоване наступним. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи відповідно до наказу № 4-к від 20.01.2020 року на посаді начальника управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на посаді директора Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сахарова, 2, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, яка, відповідно до статуту Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» та контракту з керівником Львівського комунального підприємства від 20.01.2020 року здійснює поточне управління Підприємством, забезпечує його прибуткову діяльність, ефективне використання та збереження закріпленого за Підприємством майном; є повноважним представником Підприємства під час реалізації прав, повноважень, функцій та обов`язків Підприємства, передбачених законодавством України, статутом Підприємства, іншими обов`язковими для Підприємства документами; підзвітний Уповноваженому органу у межах, встановлених законодавством України, статутом Підприємства та контрактом, здійснює поточне (оперативне) керівництво Підприємством, організовує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом Підприємства та цим контрактом, керівник зобов`язаний дотримуватись норм законодавства України, забезпечувати цільове використання бюджетних, позабюджетних та спеціальних коштів, несе повну відповідальність за стан та діяльність підприємства, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, будучи добре обізнаним про діяльність Підприємства та його потреби, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч інтересам служби та підпорядкованого йому Підприємства, розробив злочинний план щодо розтрати майна яке перебувало у володінні Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», який полягав у незаконному укладенні Додаткових угод до Договору 00533 про постачання /закупівлі електричної енергії, які передбачали незаконне збільшення ціни за 1 кВт. год. електричної енергії за Договором, таким чином вчинив злочин, пов`язаний з розтратою майна яке перебувало у володінні Підприємства шляхом зловживання своїм службовим становищем в особливо великих розмірах.

31.05.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, зокрема у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у ОСОБА_4 перебуває наступне майно: будинок, загальною площею 486.9, кв.м, житлова площа 279.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна спільна часткова, частка власності 1А частки, зареєстрована на підставі свідоцтва про право власності 14.12.2007 року, видане Сокільницькою сільською радою на підставі рішення від 27.04.2007 року №118; квартира, комора в підвалі 13.5.кв.м., квартира складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 132.0, кв.м, житлова площа 58.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , форма власності приватна спільна сумісна, зареєстрована на договору купівлі-продажу, Р. №19384, 25.12.2002 року, посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна без її участі.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Власник майна на підставі ч.2 ст.172 КПК України про розгляд клопотання не повідомлявся.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
24.11.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 внесено відомості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

В обгрунтування поданого клопотання про арешт майна, слідчий зазначає «з метою захисту суспільства та держави від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження перереєстровані земельні ділянки чи продані третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту майно підозрюваного ОСОБА_5 , яке перебуває у його приватній спільній сумісній та приватній спільній частковій власності останнього. Приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення та здобуті під час досудового розслідування докази, на даний час в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що у разі незастосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження майно, що перебуває у користуванні та розпорядженні їх власників (законних користувачів) можуть бути перереєстровані земельні ділянки чи продані третім особам, що негативно вплине на забезпечення завдань кримінального провадження».

Таким чином, слідчий не довів та не вказав мети, передбаченої ч.2 ст.170 КПК України. Натомість, накладення арешту «з метою захисту суспільства та держави від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження…» статтею 170 КПК України не передбачено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи необґрунтованість і недоведеність необхідності та мети застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя не знаходить правових підстав для накладення арешту на нерухоме майно, яке перебуває у приватній спільній сумісній та приватній спільній частковій власності підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.369, 376, 131, 132, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000158 від 24.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.5 ст.191 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1