Справа №592/3912/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/256/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

11 червня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/3912/21 за апеляційною скаргою представника власника майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.04.2021 щодо арешту майна,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки АТ «Банк Кредит Дніпро» як власник майна не був повідомлений про судове засідання, у рамках кримінального провадження повідомлення про підозру нікому не вручено, розмір шкоди не встановлений та слідчим не допитано жодної посадової особи банку. Слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, суб`єктом зловживання владою або службовим становищем є службова особа публічного права, а отже таким суб`єктом не може бути службова особа, яка працює в юридичній особі приватного права. У ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на дату укладання Іпотечного договору у статутному капіталі ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе» відсутня частка, яка належить державі та територіальній громаді, підприємство не належить до комунальної власності, тому є юридичною особою приватного права і посадова особа ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе» не може бути суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК. Крім того, відповідно до Статуту ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе», що був чинний на момент укладання Іпотечного договору від 15.04.2013 прийняття рішення щодо розпорядження нерухомим майном належало виключно Наглядовій раді ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе», а не окремій посадовій особі. 11.03.2013 Наглядова рада прийняла рішення про передачу в іпотеку АТ «Банк Кредит Дніпро» нерухоме майно по АДРЕСА_1 . Крім цього, слідчим не доведено, а судом не встановлено наявність або відсутність порушення ч. 6 ст. 15 ЗУ «Про оздоровлення та відпочинок дітей». Зазначає, що АТ «Банк Кредит Дніпро» не брав у забезпечення дитячий оздоровчий заклад, у іпотеку передавались виключно нежитлові приміщення, які перебували у власності ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе», жодних заборон щодо відчуження вказаного майна або передачу його в заставу на момент укладення договору іпотеки не існувало. З відповідним клопотанням про накладення арешту повинен був звертатися прокурор, а не слідчий.

02.04.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором окружної прокуратури м. Суми, звернувся ст. слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000017 від 31.03.2021 здійснюється розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК за фактом зловживання службовим становищем посадовою особою ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе», з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки, та виразилося в тому, що 15.04.2013 посадова особа ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе» в порушення ч. 6 ст. 15 ЗУ «Про оздоровлення та відпочинок дітей» передало під заставу все майно дитячого оздоровчого центру «Чайка», розташованого за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1, уклавши Іпотечний договір № 150413-1 від 15.04.2013 з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», яким забезпечуються вимоги кредитного договору № 081010-КЛВ від 08.10.2010.

31.03.2021 до ЄРДР за № 0000017 внесені відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.04.2021 на зазначене у клопотанні слідчого майно накладено арешт, шляхом заборони його відчуження. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що клопотання є обґрунтованим, слідчим доведено, що зазначене у клопотанні майно може бути об`єктом кримінально протиправних дій або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто є речовим доказом, а накладення арешту на це майно, зможе запобігти можливості його відчуження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а згідно ч. 3 ст. 21 цього Кодексу кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно ч. 2, 6 ст. 22 КПК, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК). Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна (ч. 2 ст.172 КПК).

Як убачається матеріалів кримінального провадження, попри відсутність будь-якої інформації щодо належного повідомлення у передбаченому КПК порядку власника майна АТ «Банк Кредит Дніпро» про час і місце розгляду клопотання слідчого, розглянуто воно без повідомлення та за відсутності представника останнього. При цьому слідчим суддею суду першої інстанції належним чином не обґрунтоване рішення про розгляд клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна, тим більш, що арешт на майно був накладений виключно шляхом заборони його відчуження і предметом арешту є нерухоме майно дитячого оздоровчого центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 .

Таким чином, не дотримавшись в повній мірі вимог ст. 172 КПК, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника власника майна задоволенню в цій частині.

Разом з тим, як убачається з матеріалів кримінального провадження СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000017 від 31.03.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК за фактом зловживання службовим становищем посадовою особою ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе», з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, що спричинило тяжкі наслідки, що виразилося в тому, що 15.04.2013 посадова особа ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе» в порушення ч. 6 ст. 15 ЗУ «Про оздоровлення та відпочинок дітей» передало під заставу все майно дитячого оздоровчого центру «Чайка» розташованого за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1, уклавши Іпотечний договір № 150413-1 від 15.04.2013 з ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», яким забезпечуються вимоги кредитного договору № 081010-КЛВ від 08.10.2010.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає достатніми наявні правові підстави для арешту майна, зазначеного в клопотанні слідчого, оскільки використання його як доказу у кримінальному провадженні цілком є можливим, так як є підстави вважати, що воно є об`єктом кримінально протиправних дій. При цьому арешт на майно зможе запобігти можливості його відчуження.

Вирішуючи питання про можливість арешту майна, колегія суддів враховує також і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, можливе втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання буде здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання є виправданим, так як воно буде здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо.

Колегія суддів вважає за необхідне застосувати обмеження стосовно вказаного майна тільки шляхом заборони його відчуження, що не є надмірним обмеженням чи таким, що є більшим, ніж необхідно для реалізації поставленої мети кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника власника майна в тій частині, що жодній особі не було повідомлено про підозру, оскільки згідно положень КПК слідчий суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри лише у випадках, передбачених п. 3 і 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу (накладення арешту з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінального-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди). При цьому законодавець не визначає наявність обґрунтованої підозри як обов`язковий елемент для арешту майна з вказаною метою.

Твердження представника власника майна про неправильну кваліфікацію дій посадових осіб ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе» за ст. 364 КК, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки зазначена кваліфікація є попередньою і може бути зміненою органом досудового розслідування на іншу статтю закону України про кримінальну відповідальність в залежності від зібраних у кримінальному провадженні доказів і встановлення фактичних обставин справи.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника власника майна про передачу майна банку на законних підставах та не доведення слідчим порушення вимог ч. 6 ст. 15 ЗУ «Про оздоровлення та відпочинок дітей», то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки ч. 6 ст. 15 ЗУ «Про оздоровлення та відпочинок дітей» прямо забороняє відчужувати майно дитячого оздоровчого центру.

Доводи представника власника майна про те, що банк не брав у забезпечення дитячий оздоровчий заклад і у іпотеку передавались виключно нежитлові приміщення, які перебували у власності ПАТ «СМНВО ім. М. В. Фрунзе» і жодних заборон щодо відчуження не мали, не у повній мірі відповідають дійсності, а тому не заслуговують на увагу, так як ті нежитлові приміщення про які йдеться мова і є безпосереднім нерухомим майном дитячого оздоровчого центру.

Той факт, що з відповідним клопотанням про арешт майна повинен був звернутися прокурор, а не слідчий, хоча і свідчить про недотримання органом досудового розслідування певних положень кримінального процесуального закону, але це порушення не є істотним порушенням вимог КПК, яке тягне за собою безумовне скасування рішення слідчого судді чи суду (ст. 412 КПК), а прокурор в усякому разі затверджує/погоджує відповідне клопотання слідчого про арешт майна. При цьому, на думку колегії суддів, вказаний вище факт не перешкоджає розгляду клопотання слідчого по суті, оскільки прокурор в суді апеляційної інстанції підтримав клопотання слідчого та постанову слідчого судді про арешт майна.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.04.2021, якою накладено арешт на майно скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони його відчуження, розташоване за адресою: м. Суми, вул. Піщанська, 72-1, право власності на яке 02.02.2021 зареєстроване за AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», а саме на:

- лікувальний корпус № 1, літера А-ІІ, загальною площею 476,3 кв. м., матеріали стін: цегла;

- лікувальний корпус, літера Б-ІІ, загальною площею 482,6 кв. м., матеріали стін: цегла;

- спальний корпус, літера В-ІІ, загальною площею 1 964,1 кв. м., матеріали стін: панелі;

- спальний корпус, літера Г-ІІ, загальною площею 1 989 кв. м., матеріали стін: панелі;

- спальний корпус, літера Д-ІІ, загальною площею 1 962,6 кв. м., матеріали стін: панелі;

- столова, літера Е-І, загальною площею 912,7 кв. м., матеріали стін: цегла;

- клуб, літера Ж-ІІ, загальною площею 493,2 кв. м., матеріали стін: цегла обкл. плитк.;

- житловий будинок, літера 3-І, загальною площею 71,3 кв. м., матеріали стін: дерев, обкл. цегл.

- житловий будинок, літера К-І, загальною площею 73,9 кв. м., матеріали стін: дерев, обкл. цегл.;

- житловий будинок, літера Л-І, загальною площею 76,7 кв. м., матеріали стін: дощ. обкл. цегл.;

- клуб технічної творчості, літера М-І, загальною площею, 202,1 кв. м., матеріали стін: цегла;

- склад (овочесховище), літера Н-І, загальною площею 178,8 кв. м., матеріали стін: цегла;

- будівля медпункта, літера П-І, загальною площею 111,9 кв. м., матеріали стін: цегла;

- вбиральня, літера Р, матеріали стін: цегла;

- господарча будівля, літера Ф-ІІ, загальною площею 173,8 кв. м., матеріали стін: цегла;

- дизельна, літера Ц-ІІ, загальною площею 50,9 кв. м., матеріали стін: цегла;

- гараж, літера Ч, матеріали стін: метал;

- убиральня, літера Ш, матеріали стін: дош.;

- водонасосна станція, літера Щ-І, загальною площею 42,6 кв. м., матеріали стін: цегла;

- трансформаторна, літера С, матеріали стін: цегла;

- басейн, номер №15;

- навіс, номер V-XV;

- огорожа, номер 1-16, матеріал стін: метал., дерев.;

- гараж, номер №17, матеріал стін: метал.;

- навіс, номер №18, матеріал стін: метал.;

- МШ (зливна яма), номер XVII, матеріал стін: бет.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП у Сумській області ОСОБА_10 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4