Справа № 520/5195/17
Провадження № 1-кп/947/425/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021 року Колегія суддів Київського районного суду міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданні ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
представника потерпілого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси питання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000069 від 16.03.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. п. 6,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. п. 6. 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.146 та ч. 4 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п.п. 6,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.1 ст.263, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.15, п.п. 6,11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28, ч.1 ст.263, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.3 ст.28, ч.3 ст.15, п.п.6.11,12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263, ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146 та ч.4 ст. 189 КК України.
Ухвалою колегії суддів Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 04.01.2021 року.
29.12.2020 року ухвалою колегії суддів строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено до 28.02.2021 року.
18.02.2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 18.04.2021 року.
07.04.2021 року ухвалою колегії суддів строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 07.06.2021 року.
03.06.2021 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було продовжено до 03.08.2021 року.
До завершення строку перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, прокурором в рамках даного кримінального провадження було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

В обґрунтування такого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, ухилявся від явки в судові засіданні, тому є ризик того, що обвинувачений може вжити заходи, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності, шляхом переховування від суду, також наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, оскільки під час судового провадження потерпілі, свідки та інші обвинувачені не допитані. Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на теперішній час Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області розглядається обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_12 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначає,що вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді в судді з 04 травня 2017 року. За час судового розгляду справа № 520/5195/17 тричі передавалась на авторозподіл через відвід судді ОСОБА_18 та припинення повноважень суддів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2020 року у справі № 520/5195/17 задоволено клопотання прокурора ОСОБА_21 обрано стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 2 місяці. Вказаний запобіжний захід в подальшому неодноразово продовжувався, між тим,

щодо обрання (продовження) міри запобіжного заходу стосовно інших обвинувачених прокурор не звертався. до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси навіть не звертається.Прокурором в клопотанні не наведено обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Прокурором не зазначається виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Сторона захисту просить суддю при ухваленні рішення за результатами розгляду вказаного клопотання врахувати факт фактичної відсутності на теперішній час такого ризику як переховування від суду та наявності практики Європейського суду з питання розумного строку розслідування і перебування під вартою. Також врахувати позитивну характеристику на обвинуваченого ОСОБА_6 , та медичні документи, які вказують на хвороби обвинуваченого його дружини і батьків та необхідності їх періодичного медичного лікування в умовах стаціонару у зв`язку із перенесеними хворобами. ОСОБА_6 жодного разу не порушив обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, покладені на нього судом. Ризики, зазначені прокурором, в якості обґрунтування продовження строку тримання під вартою, відсутні та нічим не підтверджені.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтримав в повному обсязі та зазначив, що ризи продовжують існувати. Просив задовольнити його клопотання про продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, та відмовити в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, та наполягав на своєму клопотанні про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 зазначивши, що своє письмове клопотання підтримує в повному обсязі, просить суд звернути увагу на те, що ОСОБА_6 утримується під вартою, вже більш 8 місяців, а справа по суті не розглядається. Потерпілий ОСОБА_22 вже третє не з`явився до судового засідання, потерпілий ОСОБА_14 до судових засідань не з`являється, не зважаючи на те, що судом обраний порядок дослідження доказів допит потерпілих. Прокурор в промові не обґрунтував ризики. ОСОБА_6 не укривався від суду, на думку захисту його необґрунтовано взято під варту. Також просив врахувати рішення Європейського суду з прав людини, яким визнано факт незаконного утримання під вартою ОСОБА_10 .

Представник потерпілого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що підтримує клопотання прокурора, та заперечує проти клопотання захисника обвинуваченого. Просила врахувати, що є інше кримінальне провадження, де існують докази ризику тиску на свідків з боку ОСОБА_6 ( просила долучити висновок експертизи в кримінальному провадженні № 0000112 з стенограмою розмови). Також просила врахувати, що коли відносно ОСОБА_6 діяв менш м`який запобіжний захід, він вчинив інше кримінальне правопорушення, що вказує на те, що існує ризик вчинення обвинуваченим іншого злочину. Також доведений ризик того, що обвинувачений буде укриватися від суду, який підтверджується тим, що обвинувачений не з`являвся до судових засідань, саме у зв`язку з чим йому було змінено запобіжний захід. Наполягає на продовженні запобіжного заходу саме тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора зазначивши, що воно є необґрунтованим, прокурор в кожному засіданні заявляє одне й теж, жодних нових доводів та обставин. Підтримує клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 .

Захисник ОСОБА_13 заперечує проти задоволення клопотання прокурора та підтримує клопотання захисту. Та звертає увагу на обов`язкове прийняття до уваги рішення саме по цій справі Європейського суду з прав людини.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку захисників, вказавши, що він не ухилявся та не має наметі ухилятися від суду. Не вчиняв жодних порушень будь яких обов`язків, не з`являвся до суду так як перебував в лікарні, що до речі було відомо прокурору та зафіксовано саме прокурором. Просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та задовольнити клопотання захисту.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали думку захисників.

Дослідивши письмові клопотання з додатками сторони обвинувачення та захисту, вислухавши в судовому засіданні доводи учасників судового провадження, колегія суддів приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України - під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ч. 1 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 ст. 177 КПК України - підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

П. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України - клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

З огляду на фактичну стадію даного кримінального провадження, а саме стадію судового розгляду, наявність в рамках такого кримінального провадження складеного обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, не надаючи правової оцінки винуватості/невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих на теперішній час йому кримінальних правопорушень, приходить до переконання, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, в рамках такого кримінального провадження обґрунтована підозра наявна.

При цьому, колегія суддів не вирішує питання винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , а лише, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України, надає правову оцінку існуванню в цілому, попри дійсну стадію кримінального провадження, обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з ухвал колегії суддів Київського районного суду м. Одеси, при вирішенні питання обрання та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів встановлено існування в рамках даного кримінального провадження ризику у вигляді можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Так, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з замахом на умисне вбивство людини, життя та здоров`я якої, визнаються найвищою соціальною цінністю, тому будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочини, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, ризик переховування від суду на теперішній час не зменшився та продовжує існувати.

Існування на даний час зазначеного ризику обумовлено серед іншого тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було постановлено ухвалу про його примусовий привід, а в подальшому, з огляду на факт переховування ОСОБА_6 від суду, було постановлено ухвалу про надання дозволу на його затримання, оскільки з 05.10.2020 року обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся в судові засідання.

Кожна окремо з цих підстав не є вирішальною при оцінці ризику переховування, однак у своїй сукупності свідчать, що зазначений ризик продовжує мати місце і дотепер. Вищевикладене свідчить про неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого, відтак, колегія суддів приходить до переконання про продовження існування ризику у вигляді можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо посилання прокурора в клопотання про існування ризиків впливу на учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання обрання та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів встановлено існування в рамках даного кримінального провадження тільки ризику у вигляді можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, у зв`язку з чим, суд не вирішує питання щодо існування вказаних ризиків, оскільки прокурором не було доведено, що вказані ризики почали існувати. Крім того, до клопотання прокурора також не долучено жодних доказів, на підтвердження існування вказаних ризиків. Зазначені в клопотанні прокурором ризики, вказують на те, що прокурор не змінюючи клопотання, лише змінюючи його дату, надає суду в кожному судовому засіданні одне й теж клопотання, яке є ідентичним тому яке заявлялося при обрані запобіжного заходу. Що безумовно носить формальний характер. При цьому сторона обвинувачення не заявляє жодного клопотання стосовно інших обвинувачених, які також обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину і при цьому відносно них не обрано будь якого запобіжного заходу.

Колегія суддів враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п. 99, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , захисник вказує на наявність таких обставин як відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, стан здоров`я останнього, а також на рішення Європейського суду з прав людини саме в цьому провадженні, відносно іншого обвинуваченого.

В частині доводів сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що за фактичними обставинами даного кримінального провадження було встановлено продовження існування в рамках даного кримінального провадження в діях обвинуваченого ОСОБА_6 ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді його можливого переховування від суду, тобто ризик на даний час наявний.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 утримується під вартою з 07.11.2020 року, тобто майже вісім місяців. Хоча за цей час ризикпереховування продовжує існувати, проте необхідно зазначити, що вказаний ризик зменшився, з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні під час вирішення питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу захисником були долучені документи, на підтвердження стану здоров`я обвинуваченого. Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , були встановлені наступні діагнози хронічний внутрішній геморой 2 ст., хронічна задня анальна тріщина, кондиломи анального каналу, хронічний проктосигмоїдит, згідно відповіді на запит адвоката ОСОБА_12 на основі етапного епікризу історії хвороби № 581 хворого ОСОБА_6 , ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні з попередніми діагнозами: хронічний пієлоцистит в стадії загострення, гострий апендицит, стан після перенесеної 2-бічної полі сегментарної пневмонії, тяжкого перебігу,COVID19.

Так, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

У справі «Testav. Croatia», N 20877/04, рішення Суду від 12 липня 2007 року, Суд прийшов до висновку, що відсутність належного медичного обслуговування та медичної допомоги заявнику... та відсутність належних умов тримання під вартою, протягом двох років, принижували її гідність та викликали у неї почуття страху та приниження, що мали на меті зламати її фізично та морально. Зважаючи природу, тривалість та суворістьповодженняіз особою, якомубулопідданозаявника, та загальнийнегативнийвплив на її здоров`я, воно може вважатис янелюдським та принижуючим поводженням, в розумінністатті 3 Конвенції про права людини.

В свої хрішеннях по справах "Кудла проти Польші", "Ухань проти України", "Хумматов проти Азербайджану", "Петухов проти України", Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, щосуперечить ст. 3 Конвенції.

З дослідження медичної документації відносно обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що останній має хронічні захворювання, тому у випадку тривалого перебування під вартою, у ОСОБА_6 може суттєво погіршитися стан здоров`я.

Захисником були надані також документи на підтвердження стану здоров`я дружини обвинуваченого, зокрема, як вбачається з долученої медичної документації, вона має проблеми зі здоров`ям, а саме встановлені ознаки вогнищевих змін лобно-тім`яної областікіста шишкоподібної залози, синдром вегетативної дисфункції з нападами по типу діенцефальних, церебро-астентічний синдром, тобто також потребує лікування.

Вищевикладені обставини вказують на необхідність подальшого лікування підозрюваного, в контексті тривалого тримання під вартою, тому враховуються колегією суддів як обставини на користь звільненняобвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти, тому ризику, який продовжує існувати, можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як вказаний запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчим суддею враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

В свою чергу відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Крім того, колегія суддів враховує також ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою тривалий час.

У цьому зв`язку, суд зауважує, що відповідний стандарт, за яким ризик втечі зменшується зі збігом часу, вже протягом тривалого часу використовується Європейським судом з прав людини («Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria), § 10).

Слід взяти до уваги також рішення Європейського суду з прав людини «Малюк та інші проти України» від 25.02.2021 року, відповідно до якого, було встановлено порушення п. 3 ст. 5 Конвенції, у зв`язку із надмірною тривалістю тримання під вартою особи (2 роки та 3 місяці).

За таких обставин, застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином,в раховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою, має проблеми зі здоров`ям, колегія суддів приходить до переконання, що ризик у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду, на даний час суттєво зменшився, тому запобігти вказаному ризику можливо, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як вказаний запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченим належним чином процесуальних обов`язків, та надасть можливість обвинуваченому проходити належне лікування.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 183, 194, 195, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 22.09.2021 року, із забороною цілодобово залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком до 22.09.2021 року наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- з`являтися за першою вимогою до прокурора або суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Обвинуваченого ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти в залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
З метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, виконання ухвали покласти на співробітників Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2