СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1139/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні, кримінальне провадження за обвинувальним актом №0000815 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_5 ,

захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановив:
До суду 31.05.2021 року надійшов обвинувальний акт № 0000815 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.08.2021 року включно.

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: можливість обвинувачених переховуватись від суду, вчинити інший злочин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, чинити тиск на потерпілого, свідків.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримала обвинувачена ОСОБА_3 , просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати обвинуваченій запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 , думку якого підтримала обвинувачена ОСОБА_4 заперечували проти клопотання прокурора, просив обрати щодо обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачена має постійне місце проживання, вагітна та має на утриманні двох малолітніх дітей, одна з дочок має проблеми зі здоров"ям та потребує лікування.

Вислухавши клопотання прокурора і захисників, думку обвинувачених, дослідивши їх доводи і обґрунтування, суд прийшов до наступного.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

За змістом закону домашній арешт, як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби. Його може бути застосовано лише до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Обвинуваченій ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжкого і як наслідок за собою тягне позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Ризиками, які дають підстави обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту слід вважати: ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на потерпілого свідків, які не допитані судом, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інший злочин, однак суд враховує, що наданий час обвинувачена ОСОБА_4 є вагітною, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання.

Суд вважає, що даний запобіжний захід буде достатнім, запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядкуст. 177 КПК України, тому змінює обвинуваченій ОСОБА_4 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Крім того, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».

Змінюючи обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт, суд вважає за необхідне покласти на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

З приводу продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого, поєднаний із застосуванням насильства, а тому являє собою значну суспільну небезпеку. Також, відповідно до вимог ст.178 КПК України, суд приймає до уваги інші дані про особу обвинуваченої, зокрема міцність її соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, щодо якої на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування її під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій при винесенні обвинувального вироку.

Враховуючи стадію судового розгляду, суд вважає, що на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченої ОСОБА_3 ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), незаконно впливати на потерпілого свідків, які не допитані судом, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інший злочин, оскільки вона після внесення застави вчинила нове кримінальне правопорушення.

Таким чином, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Оскільки дане кримінальне провадження стосується, злочину, із застосуванням насильства до потерпілого, суд, керуючись положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

З огляду на викладене, керуючись статтями 177, 181, 183 ч. 4, 197, 331, 369 КПК України, суд, -

постановив:
Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 04.09.2021 року включно, та утримувати її в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України.

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на домашній арешт терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме по 04 вересня 2021 року включно, зобов`завши не відлучатись з місця проживання: АДРЕСА_1 в період доби з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки строком до 04 вересня 2021 року, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

3) утриматися від спілкування з особами, які допитувалися у якості потрепілого та свідків під час досудового розслідування.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції до Київського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухавали складено та оголошено 09.07.2021 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1