В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1426/20
01 червня 2021 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря с/з ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження за № 0000253, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 листопада 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, розлученого, депутатом не обирався, згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство, за що передбачена кримінальна відповідальність ст. 126-1 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 , проживаючи в житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , разом зі своєю сестрою ОСОБА_4 , її дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , систематично вчиняє щодо потерпілої ОСОБА_4 протиправні дії, які виражаються у вчиненні домашнього насильства, у зв`язку із чим 22 вересня 2016 року, 20 березня 2018 року, 04 травня 2020 року та 16 листопада 2020 року Богородчанським районним судом Івано-Франківської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП 18 листопада 2020 року близько 10 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, діючи умисно, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, знову вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри ОСОБА_4 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, яке виразилось в тому, що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та погрожував підпалом житлового будинку.

Такі злочинні дії ОСОБА_5 призвели до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_4 , а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втрати енергійності, втоми, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, посилення негативних переживань та емоційної напруженості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю та підтвердив, що будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП 18 листопада 2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, знову вчинив домашнє насильство відносно своєї сестри, яка спровокувала його до вчинення скандалу.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, врахувавши, що учасники судового провадження не заперечують проти цього, правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, та що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.126-1 КК України, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне психологічне насильство щодо іншої особи, сестри, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

При призначенні покарання судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справах «Бакланов проти Росії» та «Фрізен проти Росії» Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його посередню характеристику за місцем проживання, визнання вини, що він на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах лікувальних закладів не перебуває, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, його майновий стан, думку прокурора, який просить призначити йому покарання у виді громадських робіт, думку потерпілої щодо покарання, яка просить суворо не карати та вважає, що з метою виправлення та з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому слід призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.50, 65 КК України, ст.ст. 100, 349, 373-376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Речові докази: DVD-R диск із трьома звукозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000253.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуюча ОСОБА_1