Номер провадження: 11-сс/813/80/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення про підозру від 02.06.2020 року, у кримінальному провадженні №0000810 від 11.04.2016 року, за ознаками злочинів передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 356, 190 ч.4 КК України, -

встановив:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру від 02.06.2020 року, у кримінальному провадженні №0000810 від 11.04.2016 року, за ознаками злочинів передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 356, 190 ч.4 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено 02.06.2020 року з урахуванням здобутих в ході досудового розслідування доказів, на підставі яких слідчий за погодженням з прокурором прийняв рішення про наявність підстав для припущення про те, що ОСОБА_8 вчинене кримінальне правопорушення, з приводу якого відбувається досудове розслідування.

Письмове повідомлення про підозру від 02.06.2020 року відповідно до вимог ст. 277 КПК України містить всі необхідні відомості, в тому числі стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих стороні обвинувачення на момент повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. 4 ст. 190 КК України.

Як встановлено слідчим суддею, при складенні повідомлення про підозру були дотримані правила підслідності. Відсутні підстави вважати, що підозра обґрунтовується недопустимими, неналежними чи недостовірними доказами.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять кожен окремо, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_8 та зобов`язати уповноважену особу внести до ЄРДР відомості щодо скасування повідомлення про підозру.

Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що слідчий суддя не надав належної оцінки доводам, викладеним у скарзі про порушення процедури вручення підозри ОСОБА_8 . Крім того, слідчим суддею взагалі не було взято до уваги те, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам, які встановлені главою 22 КПК України, а саме ОСОБА_8 не затримувався на місці вчинення кримінального правопорушення або після його вчинення, йому не обирався у встановленому порядку запобіжний захід та сама оскаржувана підозра не містить посилання на жодний достатній доказ для підозри. У письмовому повідомленні про підозру відсутній обов`язковий розділ «Зміст підозри» та не зазначено часу, місця та інших суттєвих обставин. Крім того, у встановленому Законом порядку, письмове повідомлення про підозру не вручалось та не надсилалось належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та повідомив, що ОСОБА_8 перебуває в розшуку, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», прийнятого 03.10.2017 року, внесено також зміни до ст. 303 КПК України.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України було доповнено пунктом 10, який передбачає право підозрюваного, його захисника чи законного представника оскаржити на досудовому провадженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

При цьому, відповідно до вказаного Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення пункту 10 частини першої статті 303 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після введення в дію цих змін.

З огляду на викладене, слідчий суддя уповноважений на розгляд скарг щодо повідомлення про підозру у кримінальних провадженнях, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію вказаних вище змін, тобто з 16.03.2018 року.

З огляду на викладені обставини, апеляційний суд вбачає відсутність правових підстав для оскарження в тому числі і повідомлення про змінену підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР до 16.03.2018 року.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для оскарження слідчому судді повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. 4 ст. 190 КК України, в провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 11.04.2016 року.

З огляду на викладене, скарга на повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. 4 ст. 190 КК України, в провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 11.04.2016 року, підлягає поверненню особі, яка її подала, в зв`язку з чим апеляційним судом не розглядаються доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри.

Згідно ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Частиною 2 ст.135 КПК України, передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. При цьому, п.7 ч.1 ст. 137 КПК України, у повістці про виклик повинно бути зазначено процесуальна дія (дії), для участі в якій викликається особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді апеляційний суд вбачає, що вона відповідає приписам норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Згідно до матеріалів провадження за поданою захисником скаргою, СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000810 внесеному до ЄРДР 11.04.2016 року, за ознаками злочинів передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 356, 190 ч.4 КК України.

02.06.2020 року у вказаному кримінальному проваджені слідчим СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочинів передбачених ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 358 ч.4, 356, 190 ч.4 КК України.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 8 ст. 135 КПК, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.

Положеннями ст. 42 КПК регламентовано, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та встановлено вичерпний перелік прав та обов`язків підозрюваного, обвинуваченого.

Письмове повідомлення про підозру від 02.06.2020 року відповідно до вимог ст. 277 КПК України містить всі необхідні відомості, в тому числі стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих стороні обвинувачення на момент повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 356, ч. 4 ст. 190 КК України.

Як встановлено судом, при складенні повідомлення про підозру були дотримані правила підслідності. Відсутні підстави вважати, що підозра обґрунтовується недопустимими, неналежними чи недостовірними доказами. В судовому засіданні слідчим суддею не встановлено таких факторів, які б свідчили про будь-яке умисне спотворення фактів слідчим або прокурором чи свідомої упередженості по відношенню до сторони захисту.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження 17.06.2020 року слідчим СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 11.04.2016 року за № 0000810 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, 356, ч. 4 ст. 190 КК України, винесена постанова про зупинення досудового розслідування на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України - у зв`язку з оголошенням в розшук підозрюваного ОСОБА_8 (а.п. 62-64).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено у розшук підозрюваного.

Разом з тим, ч. 2 ст. 280 КПК України встановлено обов`язок слідчого до зупинення досудового розслідування виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для розшуку підозрюваного.

Щодо вимоги апеляційних скарг захисника та підозрюваного про зобов`язання органу досудового розслідування та прокурора вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає наступне.

У постанові від 26 березня 2019 року по справа № 807/1456/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, що належить до загальних засад кримінального провадження, з огляду на положення частини першої статті 24 КПК України не є необмеженим, а гарантується кожному в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із дій, бездіяльності слідчого, прокурора, пов`язаних з фіксацією інформації в ЄРДР, пунктом першим частини першої статті 303 КПК України передбачена можливість оскаржити до слідчого судді лише бездіяльність, що полягає у невнесенні до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення після отримання заяви чи повідомлення про нього.

Наведений у частині першій цієї статті перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для розгляду судом кримінальної юрисдикції вимог особи до органу досудового розслідування про виключення відомостей з ЄРДР.

Внесення інформації до Реєстру є передбаченим законом фіксуванням комплексу вчинених у кримінальному провадженні процесуальних дій - офіційного пред`явлення особі обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, а також подальшого руху справи на стадії судового розгляду з метою розрахунку показників, пов`язаних з результатами розслідування і розкриття кримінальних правопорушень.

Відображення в ЄРДР цих відомостей не є констатацією винуватості позивача у вчиненні злочину, не суперечить закріпленим у статті 62 Конституції України і статті 17 КПК України засадам презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, не перешкоджає його професійній діяльності і не обмежує жодних інших прав та інтересів.

Чинне законодавство не передбачає виключення з Реєстру інформації, якою лише констатується факт здійснення процесуальної діяльності органів досудового розслідування та її результати, така інформація не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин. Отже, заявлену позовну вимогу суди не можуть розглядати за правилами будь-якого судочинства.

Доводи апеляційних скарг не були належним чином мотивовані і не доведені в ході апеляційного перегляду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстави для скасування ухвали слідчого суді та скасування повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0000810 від 11.04.2016 року відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги адвоката та підозрюваного необґрунтовані і задоволенню не підлягають, а підстави для скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 278, 303, 304, 306, 370, 404, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.12.2020 року, про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000810 від 11.04.2016 року, без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4