У Х В А Л А
Справа № 285/3283/21

провадження № 1-кс/0285/801/21

25 червня 2021 року м. Новоград-Волинський
Слідчий суддя НовоградВолинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 та:
особи, яка подала скаргу: представник ТОВ Кредоактив не прибув,
прокурора Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , - не прибула,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Кредоактив на постанову слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 21.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000013 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 року ТОВ Кредоактив звернулося до суду із зазначеною скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000013 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
В обґрунтування скарги зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2012 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь ПАТ КБ Володимирський заборгованість за кредитним договором в сумі 465 601 грн. 75 коп., судовий збір по 1411 грн. 50 коп. з кожного. Ухвалою цього ж суду від 03.05.2017 року замінено стягувача у виконавчому провадженні по виконанню зазначеного судового рішення, з ПАТ КБ Володимирський на ТОВ Кредоактив. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_5 укладено договір застави автомобіля Acura, д.н.з. НОМЕР_1 . На виконання вищезазначеного судового рішення було видано два виконавчі листи про стягнення з двох боржників заборгованості за кредитним договором. Згідно довідки Новоград-Волинського ДВС від 20.12.2019 року виконавчий лист № 2-1855/11, виданий 19.03.2013 року, про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором в сумі 465 601 грн. 75 коп., перебуває на виконанні у ДВС. Державним виконавцем винесено постанову про заміну стягувача на ТОВ Кредоактив. По даному виконавчому провадженні проводиться щомісячне стягнення коштів з пенсії боржника. Разом з тим, виконавчий лист № 2-1855/11, виданий 19.03.2013 року, про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором в сумі 465 601 грн. 75 коп., перебував на виконанні у ДВС та постановою державного виконавця виконавче провадження було завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, оскільки майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ не виявлено протягом року, з дня оголошення в розшук. Оскільки виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_5 завершено, а у виконавчому провадженні, боржником у якому є ОСОБА_6 проводиться щомісячне стягнення коштів з пенсії боржника, то слідчий дійшов висновку про відсутність факту складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, у зв`язку з чим виніс оспорювану постанову про закриття кримінального провадження. Скаржник вважає, що дана постанова слідчого є незаконною, оскільки слідчим не було проведено всіх необхідних слідчих дій для встановлення усіх істотних обставин, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, не забрано доказів, не допитано свідків, тощо.
Представник скаржника в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд скарги без його участі.
Прокурор Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд скарги без її участі, надіславши суду для огляду матеріали кримінального провадження. Оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження вважає обґрунтованою та законною, а підстави для скасування цієї постанови слідчого та задоволення скарги ТОВ Кредоактив відсутні.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, повне фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів не здійснюється.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та вивчивши суть скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що у провадженні Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області перебувало кримінальне провадження № 0000013 від 12.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, з якого слідує, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2012 року № 2-227/12 стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь ПАТ КБ Володимирський заборгованість за кредитним договором в сумі 465 601 грн. 75 коп., судовий збір по 1411 грн. 50 коп. з кожного. ОСОБА_5 рішення суду не виконує.
В межах досудового розслідування постановою слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 21.12.2019 року зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Приймаючи таке рішення, слідчий зробив висновок, що оскільки виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_5 завершено, а виконавчий документ повернуто стягувачу, тому по даному факту відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а тому згідно ст. 110, п. 2 ч. 1 ст. 284 та ст. 477 КПК України кримінальне провадження необхідно закрити.
В судовому засіданні оглянуто матеріали кримінального провадження № 0000013 від 12.03.2018 року.
В межах досудового розслідування ОСОБА_5 допитаний не був.
Також слідством не було встановлено чи має ОСОБА_5 реальну можливість виконати рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 01.03.2012 року у справі № 2-227/12.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 цієї статті якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Так, відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.
Частиною першою статті 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду, або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.
Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.
Обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. При цьому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду. Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. Стосовно ж відповідного обов`язкового припису, який міститься у судовому рішенні, то він може вимагати як певної одноразової дії, так і багаторазового виконання чи тривалого у часі утримання від вчинення певних дій.
За ознаками суб`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 382 КК України, характеризується наявністю вини у формі прямого умислу.
Для встановлення факту умисного невиконання судового рішення має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.
Саме такі правові висновки викладені у Постановах Верховного Суду від 26.02.2019 року № 554/10478/15-к, від 14.05.2019 року № 319/841/16-к, від 12.02.2020 року № 659/1012/18.
Як встановлено судом та вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження без дотримання вимог ст. 9 КПК України, а викладені у постанові слідчого доводи та обставини не відповідають встановленим вимогам ст. 110 КПК України щодо вмотивованості та обґрунтованості процесуальних рішень, а саме: слідчим не в повному обсязі досліджено обставини кримінального провадження, належним чином не з`ясовано обставини, не надано їм належну правову оцінку, що стало підставою для прийняття передчасного процесуального рішення, слідчим не проведено допит свідків, які можуть дати свідчення щодо обставин, які мають значення для встановлення істини в межах зазначеного досудового розслідування, не допитано ОСОБА_5 , не встановлено, чи має ОСОБА_5 реальну можливість виконати рішення суду, не проведено інших слідчих (розшукових) дій з метою виконання вимог ст. 9 КПК України.
Таким чином, доводи скарги знайшли своє підтвердження під час судового засідання й узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні матеріалами, долученими до скарги, а також матеріалами кримінального провадження.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий провів досудове розслідування в межах кримінального провадження не повно, без встановлення, врахування та викладення у оскаржуваному процесуальному документі всіх істотних обставин справи, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про наявність зазначеної ним підстави для закриття кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Кредоактив - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 21.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000013 від 12.03.2018 року скасувати.
Зобов`язати слідчого СВ Новоград-Волинського РВП ГУНП у Житомирській області провести досудове слідство в кримінальному провадженні № 0000013 від 12.03.2018 року у відповідності до вимог КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1