ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2021 Справа №607/11258/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003272 від 04 листопада 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нивиці Радехівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 06 липня 2020 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за участю

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2018 року близько 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 спільно із невстановленою слідством особою перебували по АДРЕСА_3 , де побачили раніше невідомого їм ОСОБА_5 . В цей час в них виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 23 жовтня 2018 року близько 01.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, підійшли до потерпілого ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа нанесла останньому удар в потиличну ділянку, внаслідок чого ОСОБА_5 впав на поверхню землі.

В подальшому коли потерпілий ОСОБА_5 знаходився в положенні лежачи на поверхні землі, ОСОБА_3 спільно із невстановленою слідством особою, продовжуючи свої злочинні дії, умисно по черзі нанесли близько 10 ударів кулаками в ділянку обличчя. Надалі, скориставшись тим, що потерпілий лежав на асфальтному покритті, ОСОБА_3 із внутрішньої кишені піджака, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав гаманець чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, у якому знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень, після чого відразу ж із лівої кишені джинсів потерпілого відкрито викрав мобільний телефон торговельної марки «Аррlе» Ірhone X модель «А1865» вартістю 18240 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_3 та невстановлена слідством особа із місця вчинення злочину втекли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 20240 гривень.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не визнав та зазначив, що не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення. 23 жовтня 2018 року він не перебував в м.Тернополі, а тому не міг викрасти в потерпілого гаманець з грошовими коштами та мобільний телефон.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з нього майнової та моральної шкоди не визнав.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що вночі з 22 на 23 жовтня 2018 року він перебував на святкуванні в ресторані «Оскар» по вул. Крушельницькій в м.Тернополі, де вжив певну кількість алкоголю, проте перебував в адекватному стані. Близько 00.30 год. він вийшов на вулицю, щоб викликати таксі. Надалі він перейшов через дорогу вул. Крушельницької, де зупинився в місці, яке належно освітлювалось вуличним ліхтарем, намагаючись зупинити автомобіль таксі. Недалеко від нього біля магазину також перебували двоє раніше незнайомих чоловіків, одним з яких був ОСОБА_3 , які сиділи на лавці та вживали алкогольні напої. Через деякий час вони підійшли до нього та почали з ним спілкуватись. На їх прохання він пригостив їх сигаретами, після чого вони відійшли від нього. Однак через 1-2 хвилини, коли він обернувся від них в протилежний бік, відчув удар в потилицю, після якого впав на сипну та на декілька секунд втратив свідомість. Прийшовши до себе, він побачив та відчув, як ОСОБА_3 разом із іншою особою нанесли йому близько 10 ударів кулаками в ділянку обличчя, при цьому від ударів він закривався правою рукою. В подальшому особа, яка не встановлена слідством відійшла в сторону, а ОСОБА_3 в цей час обшукав його та викрав в нього мобільний телефон марки «Аррlе» Ірhone X, гаманець з банківськими карточками та 2000 грн., після чого останні втекли. Після цього він піднявся та через невеликий проміжок часу зупинив автомобіль патрульної поліції, який проїжджав повз. Сівши до них в авто він розповів їх про вчинений щодо нього грабіж та вони разом об`їхали прилеглі вулиці з метою розшуку грабіжників, однак їх не знайшли. Також він вказав свій номер телефону поліцейським, які на вказаний номер направили повідомлення щодо необхідності повернення викраденого телефону. Наступного дня він звернувся в відділення поліції, однак там йому вказали що чергового слідчого не має та попросили прийти на наступний день, що він і зробив та подав заяву про злочин. Окрім цього, через програму «Мобільного банку» він бачив, що грабіжники намагались зняти кошти з його банківської картки, однак їм це не вдалось, після чого він її заблокував. В подальшому він неодноразово приймав участь в проведенні слідчих дій, зокрема в ході впізнання за фотографіями впізнав за віком, рисами обличчя, світлим прямим волоссям, прямим носом та відстовбурченими вухами ОСОБА_3 . Також його він чітко впізнає і в ході судового розгляду, а тому будь-яких сумнівів, що грабіж щодо нього вчинив саме він не має.

Цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної школи підтримав, зазначивши, що завдана шкода йому не відшкодована. Просить призначити обвинуваченому максимально суворе покарання.

Оголошеними в судовому засіданні:
- протоколом прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03 листопада 2018 року, згідного якого ОСОБА_5 повідомив, що 23 жовтня 2018 року близько 01 год. 00 хв. двоє чоловіків, перебуваючи біля магазину «Продукти», що по вул. Крушельницької, 31 в м. Тернополі, відкрито заволоділи його мобільним телефоном торговельної марки «Аррlе» моделі Ірhone 10 та грошовими коштами в сумі 2000 грн. та завдали йому тілесних ушкоджень.

(а.м.к.п. 130-132);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 січня 2019 року, згідно якого у присутності понятих потерпілий ОСОБА_5 впізнав на фотознімку № 1 особу, яка 23 жовтня 2018 року близько 01.00 год., перебуваючи по вул. вул. Крушельницької, 31 в м. Тернополі, шляхом завдання ударів в ділянку голови спричинила йому тілесні ушкодження, після чого відкрито викрала мобільний телефон торговельної марки «Аррlе» моделі Ірhone 10 та грошові кошти. Згідно довідки до протоколу на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_3 .

(а.м.к.п. 133-135);

При цьому суд не бере до уваги клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 щодо визнання даного протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками недопустимими доказами з мотивів їх різких відмінностей фотознімків між собою за формою та іншими особливостями, з наступних мотивів:

- пред`явлення особи для впізнання згідно ч.6 ст.228 КПК може проводитись за фотознімками з додержанням вимог визначених ч.ч. 1,2 вказаної статті і вирішення питання про проведення такої слідчої дії за участю особи, яку впізнають чи за її фотознімком належить до прерогативи слідчого;

- при впізнанні брали участь поняті, про що також повідомив потерпілий. Поняті проставили свій підпис, заяв та зауважень не мали;

- перед пред`явленням особу для впізнання за фотознімками, слідчий попередньо з`ясовував, чи може потерпілий ОСОБА_5 впізнати одну із осіб, яка вчинила щодо нього грабіж, опитав її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, зокрема потерпілий зазначив що може впізнати особу за такими прикметами, як чоловіка на вигляд близько 20-25 років, спортивної тілобудови, волосся пряме, коротке, світле, вуха середні відстовбурчені зверху, ніс прямий. Також потерпілий вказав за яких обставин він бачив цю особу. В подальшому потерпілому було пред`явлено 4 фотознімки осіб чоловічої статі, які на думку суду не мають різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення, зокрема у віці, зовнішності та одязі. При цьому суд вважає зауваження захисника в частині того, що фотознімок ОСОБА_3 є здійсненим напівбоком та на фото не видно його одного вуха, такими, які не заслуговують на увагу, оскільки вказане не може слугувати підставою вважати фотознімки такими які мають між собою різкі відмінності.

Окрім цього потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитаним в судовому засіданні, чітко вказав на обвинуваченого ОСОБА_3 , як на особу яку він впізнав за обставин, що викладені в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а тому ставити під сумнів допустимість вказаного протоколу суд не вбачає.

- протоколом огляду від 30 січня 2019 року та таблицею ілюстрацій до нього, з якого вбачається, що оглядом оптичного диску DVD-R за вих. №1683, виявлено, що на ньому містяться наступні файли: папка «Симоненка, 1a» із фотографіями із банкомату AT КБ «Приватбанк», що по вул. Симоненка, 1а в м. Тернополі та папка «Київська, 16а» із фотографіями з банкомату AT «Приватбанк», що по вул. Київська, 16а в м. Тернополі. При відкритті файлу «Київська 16а» виявлено фотозображення візуально схожої на ОСОБА_3 особи, яка 26 жовтня 2018 року в період часу з 03:13:33 год. до 03:34:58 год. знаходиться біля банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що по вул. Київська, 16 в м. Тернополі.

(а.м.к.п. 142-147);

- протоколом огляду від 30 січня 2019 року, з якого вбачається, що під час огляду оптичного диску СD-R диск за №123VL29D8103263CI у файлі «CALV 8502» виявлено фотозображення візуально схожої на ОСОБА_3 особи, яка 04 листопада 2018 року в період часу з 02:20:44-45 год. знаходиться біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що по проспекту Відродження, 14 в м. Радехів Львівської області.

(а.м.к.п. 151-153);

- висновком судової товарознавчої експертизи №6.1-148/19 від 14 лютого 2019 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону торговельної марки «Аррlе» Ірhone Х модель «А1865», станом на 23 жовтня 2018 року, могла становити 18240,00 грн. (вісімнадцять тисяч двісті сорок грн. 00 коп.).

(а.м.к.п. 156-162).

Також, суд вважає такою, що не знайшла свого підтвердження позиція захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо невірного зазначення в обвинуваченні суми викрадених в потерпілого грошових коштів. Так в судовому засіданні потерпілий чітко вказав, що в нього було викрадено 2000 грн., про що він неодноразово наголошував слідчому. Вказана сума викрадених коштів також зазначена і в протоколі прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03 листопада 2018 року, а тому зазначення суми викрадених коштів в сумі 1100 грн. слідчим в інших процесуальних документах є помилковим та не відповідає встановленим судом обставинам справи.

В той же час, суд вважає слушними заперечення захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо неналежності як доказу наданої стороною обвинувачення інформації щодо інтенсивності з`єднання абонента « НОМЕР_1 » у період часу з 00.00 год. 22.10.2018 року по 00.00 год. 22 січня 2019 року (а.м.к.п. 163-168), оскільки прокурором в судовому засіданні жодним чином не доведено, що вказаний абонентський номер належав та ним в цей час користувався обвинувачений ОСОБА_3 . З врахуванням вищевказаного, суд вважає неможливим використання вказаного доказу у зв`язку із його неналежністю згідно вимог ст.85 КПК України.

При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не вчиняв дане кримінальне правопорушення, оскільки вони повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , допитаного в судовому засіданні потерпілого, які під час досудового та судового слідства були послідовними та незмінними такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження оголошеними в судовому засіданні. Причин оговорити обвинуваченого з його сторони суд не вбачає. Будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченого судом не здобуто та сторонами не надано.

Натомість показання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такими, які направлені на введення суду в оману та уникнення належного покарання за вчинене.

Окрім цього суд вважає, що в ході судового розгляду не знайшла свого підтвердження наявність в діях обвинуваченого кваліфікуючої ознаки вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, вчинення грабежу повторно, виходячи з наступного.

Так, згідно примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке є предметом даного кримінального провадження 23 жовтня 2018 року.

Станом на день ухвалення даного вироку, ОСОБА_3 не був засуджений за будь-який злочин визначений в примітці до ст. 185 КК України, який би він вчинив до 23 жовтня 2018 року.

Злочин, за який засуджений ОСОБА_3 згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2020 року за ч.2 ст.187 КК України, останній вчинив 10 березня 2019 року, тобто після кримінального правопорушення, що є предметом даного кримінального провадження.

Інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 , які направлено органом досудового розслідування з обвинувальними актами до суду на даний час не розглянуто по суті й не постановлено обвинувальних вироків.

А тому, з огляду на конституційний принцип презумпції невинуватості у випадку, коли щодо особи органом досудового розслідування розслідуються чи судом розглядаються різні кримінальні провадження, одне з яких стосовно першого однорідного чи тотожного злочину, існують підстави для кваліфікації наступного епізоду з урахуванням повторності, за відсутності обвинувального вироку суду; наявність іншого кримінального провадження стосовно особи, у тому числі на стадії його судового розгляду, не є правовою підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації наступних чи попередніх діянь особи, у вчиненні яких її обвинувачують, за ознакою «повторність», у зв`язку із чим суд вважає, що з обвинувачення ОСОБА_3 підлягає виключенню така кваліфікуюча ознака злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, як «повторність».

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за:

- за ч.2 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який негативно характеризується за місцем проживання, його вік та стан здоров`я, відсутність обставин, що б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченого.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, судом враховується те, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України 23 жовтня 2018 року, тобто до постановлення відносно нього вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2020 року, за яким він засуджений за ч.2 ст.187 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна та зазначене покарання не відбув, тому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2020 року та визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його затримання, згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2020 року, тобто з 10 березня 2019 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 10 березня 2019 року (з моменту його затримання) по дату ухвалення вироку включно, тобто по 13 серпня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також до початку судового розгляду кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 пред`явлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 20240 грн. вартості викраденого майна та 30000 грн. моральної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи вказаний цивільний позов потерпілого суд виходить із наступних обставин справи та вимог закону.

Згідно ст. 127 КПК України, передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, згідно із вимог ст. 22 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, у відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, за змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, вирішуючи цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 20240 грн. майнової шкоди суд враховує те, що діями обвинуваченого внаслідок відкритого викрадення майна потерпілого (мобільного телефону та грошових коштів) спричинено збитків, розмір яких встановлено органом досудового розслідування, вартість викраденого майна зазначена у матеріалах кримінального провадження, згідно пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення та підтверджена наданими доказами. За вказаних обставин суд вважає, з врахуванням обґрунтованості та доведеності заявленого позивачем цивільного позову, документального підтвердження розміру завданої майнової шкоди діями відповідача, майнова шкода на вказану суму підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_5 в повному обсязі.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь вини обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпілим унаслідок викрадення його майна обвинуваченим перенесені моральні страждання та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим, порушення нормального та звичного способу життя, стрес, нервові розлади та душевні страждання, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 30000 грн. підлягають частковому задоволенню на суму 15000 гривень, так як вказана сума буде співмірною завданим душевним стражданням потерпілого та відповідатиме обсягу спричиненої йому немайнової шкоди.

Речові докази:
- магнітний носій інформації (комп`ютерний СD-R диск Perfeo) із вих. 1683, на якому міститься інформація у вигляді фотознімків із банкоматів АТ КБ «Приватбанк» у м. Тернополі, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, суд вважає, слід залишити при матеріалах кримінального провадження;
- магнітний носій інформації (комп`ютерний СD-R диск Verbatim) № 123VL29D8103263CI, на якому міститься інформація у вигляді фотознімків із банкоматів АТ КБ «Приватбанк» у м. Радехів Львівської області, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, суд вважає, слід залишити при матеріалах кримінального провадження,
після набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6.1-148/19 від 14 лютого 2019 року в сумі 715,00 (сімсот п`ятнадцять) гривень в користь держави, оскільки такі витрати виникли при проведенні експертиз речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2020 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяця позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, згідно вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 липня 2020 року, тобто з 10 березня 2019 року.
На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 10 березня 2019 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 12 серпня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_4 ) до обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 20240,00 грн. (двадцять тисяч двісті сорок гривень) та моральну шкоду в розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

В решті заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази:
- магнітний носій інформації (комп`ютерний СD-R диск Perfeo) із вих. 1683, на якому міститься інформація у вигляді фотознімків із банкоматів АТ КБ «Приватбанк» у м. Тернополі, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- магнітний носій інформації (комп`ютерний СD-R диск Verbatim) № 123VL29D8103263CI, на якому міститься інформація у вигляді фотознімків із банкоматів АТ КБ «Приватбанк» у м. Радехів Львівської області, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження,
після набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №6.1-148/19 від 14 лютого 2019 року в сумі 715,00 (сімсот п`ятнадцять) гривень в користь держави УК у м Тернополі/м.Тернопіль/24060300 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977726 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0019751 Код класифікації доходів бюджету: 24060300).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1