ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1944/21 Справа № 215/558/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
представника потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001743 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Водяне, Петрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2019 року народження, раніше не засуджений, працює на ПАТ «ПівГЗК», на посаді водія, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст. 75, 76 ч. 1 п. 1-2, ч. 3 п. 2 КК України ОСОБА_7 від покарання звільнено з випробувальним терміном 1 рік, зобов`язавши в період визначеного іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважені органи з питань пробації за місцем проживання, повідомляти зазначені органи про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Накладений ухвалою суду від 13.11.2020 арешт на автомобіль "Peugeot 405" реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасовано. Вирішено долю речових доказів у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 01.11.2020 року приблизно о 15:50 годин, в світлий час доби, по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги поблизу Тернівської автостанції з боку вул. Івана Сірка в напрямку вул. Арсентьєва в Тернівському районі, міста Кривого Рогу рухався технічно справний автомобіль "Daewoo Nexia" реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, чим порушував п. 2.9 а) ПДР України, згідно якого:
- «2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакці.
В цей же час, попереду у смузі руху автомобіля "Daewoo Nexia" реєстраційний номер НОМЕР_2 у попутному напрямку, на проїзній частині дороги навпроти виїзду з Тернівської автостанції розташовувався без руху автомобіль "Peugeot 405" реєстраційний номер НОМЕР_1 з увімкнутим показником лівого повороту, під керуванням водія ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у салоні якого серед інших пасажирів на задньому пасажирському сидінні знаходився малолітній пасажир ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В ході подальшого руху ОСОБА_7 проявив неуважність до змін дорожньої обстановки, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;
«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_7 ,, допустив наїзд керованого ним автомобіля "Daewoo Nexia" реєстраційний номер НОМЕР_2 на автомобіль "Peugeot 405" реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого постраждав малолітній пасажир ОСОБА_12 , який був травмований та отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно мозкової травми: перелому лобної кістки праворуч без зміщення, забій головного мозку, перелому лівої гайморової пазухи в області передньої та верхньої стінки без зміщення, параорбітальна гематома праворуч, перелому нижньої щелепи ліворуч в області кута та уламкового перелому праворуч в області 43,44,45 зубів зі зміщенням, забійна рана слизової оболонки правої щоки, твердого піднебіння, травматична екстракція бокового різця нижньої щелепи праворуч, перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням, які згідно висновку експерта № 104 від 27.01.2021 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, П.2.1.3 б «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995. №6.
Між порушенням водієм ОСОБА_7 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 є прямий причинний зв`язок.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Постановити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд не в повній мірі врахував обставини даного правопорушення, а саме той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травмовано потерпілого ОСОБА_12 , якому завдано тяжкі тілесні ушкодження, а також обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є грубим Порушенням правил дорожнього руху України.
Однак, незважаючи на вказані факти до ОСОБА_7 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами не застосовано.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Представник потерпілого заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог матеріального права кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, фактичні обставини кримінального провадження, проти яких не заперечували учасники провадження, у зв`язку з чим судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому перегляду не підлягають.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
З матеріалів кримінального провадження та оскаржуваного вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд дотримавшись вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Зокрема, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей 2019 року народження, обставини, які пом`якшують відповідальність відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, є учасником бойових дій, обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і обґрунтовано дійшов висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, про можливість виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчинення ним інших кримінальних правопорушень, без ізоляції його від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою державними органами.
З тих же підстав апеляційний суд виходить при перевірці рішення суду щодо не призначення додаткового покарання ОСОБА_7 та крім того, враховує, що обвинувачений раніше до адміністративної відповідальності не притягався, працює за професією водія у ПАТ «ПівГЗК», наявність такого права є єдиним джерелом доходів останнього та його сім`ї. Апеляційний суд не може не зважити на необхідність утримання обвинуваченим двох малолітніх дітей і втрата такого права позбавить обвинуваченого постійного місця роботи та значною мірою погіршить його матеріальне становище та його родини, у зв`язку з чим в даному конкретному випадку, не призначення такого додаткового виду покарання буде відповідати принципам індивідуалізації покарання та справедливості.
Крім того, апеляційний суд враховує думку представника потерпілого, яка в судовому засіданні апеляційної інстанції просила не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, яке є єдиним джерелом доходу їхньої сім`ї, погодилася з таким видом і мірою покарання та звільненням ОСОБА_7 від його відбування без призначення додаткового покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора, що суд не врахував обставину, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, що є грубим Порушенням правил дорожнього руху України, є непереконливими, оскільки зазначені обставини оцінені судом першої інстанції належним чином у сукупності з іншими обставинами провадження, тобто, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, наслідків вчиненого та даних про особу обвинуваченого.
При цьому, вирішення питання про вид, міру покарання і звільнення від його відбування відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не позбавив ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами.
Стаття 10 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод людини», яка є нормою прямої дії, наголошує, що для того, щоб втручання у право людини було виправданим, воно має бути не лише законним, а й необхідним, тобто пропорційним меті, з якою воно здійснюється. Тобто, повинно бути дотримано справедливий баланс між інтересами суспільства та обов`язком захисту прав окремої людини.
Європейський Суд з прав людини особливо ретельно розглядає справи, у яких стягнення, застосовані за ненасильницьку поведінку, включають в себе покарання у виді позбавлення волі (рішення ЄСПЛ у справі Швидка про України та Заїченко проти України) і вказує, що при оцінці пропорційності втручання слід враховувати, серед інших чинників, характер та суворість застосованих стягнень. Це означає, що Національний суд, як орган державної влади, повинен обмежувати права людини лише настільки, наскільки цього потребують інтереси суспільства і лише на підставі Закону.
Істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну вироку суду першої інстанції під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Таким чином, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 413, 419, 420 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4