ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/122/17 Номер провадження 11-кп/814/418/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000274, за апеляційною скаргою потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 на ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ «Союз-Авто» в м. Києві, не одруженого, раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження за № 0000274 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно з ухвалою суду, відповідно до обвинувального акту органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 09.04.2016 близько 19 год 30 хв до господарства ОСОБА_9 , розташованого в с.Вишневе Лохвицького району Полтавської області прийшла її сестра ОСОБА_13 , яка попросила викликати працівників поліції, так як ОСОБА_7 влаштував з нею сварку та погрожував пістолетом. ОСОБА_9 зателефонувала до поліції та разом з сином ОСОБА_14 сестрою та іншими вийшла на вулицю де знаходились ОСОБА_15 і ОСОБА_16 де почали розмову з приводу виниклого конфлікту. Під час даної розмови виникла сварка в ході якої ОСОБА_7 ведучи себе нахабно, грубо та агресивно, діючи із прямим умислом направленим на нанесення тілесних ушкоджень, завдав удар правою ногою в область грудей ОСОБА_9 від чого остання похилилась назад, де її підхопив син ОСОБА_14 . В результаті нанесення удару потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді синця по передній поверхні грудної клітки, в проекції списоподібного відростку грудини, з переходом на нижнє-внутрішній квадрант лівої молочної залози, які згідно висновку експерта №56 від 12.04.2016 відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, 03.07.2016 близько 08 год 30 хв в АДРЕСА_2 , в приміщенні магазину «Продукти» ФОП ОСОБА_11 , ОСОБА_7 вимагаючи від ОСОБА_11 видати заробітну плату його дружині ОСОБА_17 , яка власником магазину того дня була відсторонена від роботи, так як перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вчинив з ним сварку. Після чого вийшов з магазину на вулицю Шевченка, тобто перебуваючи в громадському місці, де на той час знаходився натовп людей, які прийшли до магазину, ставши поруч із автомобілем належного ОСОБА_10 марки FiatDoblo реєстраційний номер НОМЕР_1 , ведучи себе нахабно, нехтуючи загальноприйнятими правилами поведінки та моральності, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з хуліганських мотивів, безпричинно, правою рукою стиснутою в кулак наніс один удар в обличчя ОСОБА_11 та в район носа. Від отриманого удару ОСОБА_11 , не втримався на ногах та впав на землю, при цьому ударившись потиличною частиною голови об виступаючі деталі автомобільного причепа. Таким чином ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці нижнього повіка правого ока підшкірного крововиливу в ділянці нижнього повіка лівого ока, підшкірного крововиливу в ділянці спинки носа, перелом кісток носу, субарахноїдальний крововилив, які згідно висновку експерта № 150 від 30.09.2016 у своїй сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі ОСОБА_7 незважаючи на присутність інших громадян, з мотивів явної неповаги до суспільства, яка виразилась в грубому порушені громадського порядку та супроводжувалась особливою зухвалістю, ведучи себе нахабно, грубо та агресивно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з хуліганських мотивів, взявши з причепа автомобіля марки FiatDoblo реєстраційний номер НОМЕР_1 совкову лопату почав наносити удари по вітровому склу вказаного автомобіля. При цьому, коли ОСОБА_12 мав намір зупинити незаконні дії ОСОБА_7 , останній тримаючи в руках лопату завдав нею удар в напрямку ОСОБА_12 , який вчасно зорієнтувався та блокуючи удар ОСОБА_7 виставив перед собою ліву руку закриваючи нею голову. В результаті чого ОСОБА_7 металевою частиною лопати наніс удар по лівій руці ОСОБА_12 та спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді садна по внутрішній поверхні проекції лівого променево-запясткового суглоба, яке згідно висновку експерта №84 від 14.07.2016 відноситься до легкого тілесного ушкодження. Таким чином подавши супротив ОСОБА_7 продовжив розбивати стекла на автомобілі належного ОСОБА_10 в результаті чого розбив вітрове скло, скло правої бокової двері, ліве скло, скло ліве заднє, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальну шкоду, яка у відповідності до висновку експерта №141 від 17.09.2016 становить 38720 грн. Після чого ОСОБА_7 не чекаючи приїзду працівників поліції покинув місце пригоди.

Своїми умисними діями, що виразились в хуліганстві, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України суд вказав, що за нормами ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 296 КК України, які інкриміновані ОСОБА_7 , відносяться до категорії кримінальних проступків (станом на момент вчинення злочину до злочинів невеликої тяжкості). Дані кримінальні правопорушення вчинено 09.04.2016 та 03.07.2016.

Таким чином, на момент розгляду судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 минуло понад три роки, тобто передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень сплинув.

Зазначив, що прокурором не надано та у матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про ухилення ОСОБА_7 від слідства та суду після вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень або про скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Також, обвинувачений особисто надав свою згоду на закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності шляхом подання до суду відповідної заяви та її підтримання в судовому засіданні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 просять ухвалу відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обгрунтування таких вимог посилаються на те, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки ОСОБА_7 вказував, що своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень він не визнає, наполягаючи при цьому на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, потерпілі заперечували проти задоволення заяви обвинуваченого про закриття кримінального провадження.

Проте, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не вказав, які саме обставини вчинення кримінального правопорушення були встановлені судом під час судового розгляду. Чи мало місце діяння, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_7 , та чи винен обвинувачений у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Суд обмежився посиланням на обвинувальний акт, та на те, що органом досудового розслідуванням ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України.

Вказують також на те, що судом не надано оцінки тому факту, що ОСОБА_7 під час вчинення кримінального правопорушення, окрім нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , вчиняв стрільбу в бік потерпілої та свідків із пристрою схожого на пістолет.

Посилаються також на те, що в діях обвинуваченого та його захисника наявні ознаки умисного активного затягування розгляду справи з метою її закриття відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Крім того, обвинувачений в судовому засідання поводився зухвало, поза судом висловлював безпричинні погрози на адресу потерпілих, у зв`язку з чим потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зверталися із відповідними заявами до Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області та інформували суд про протиправну поведінку підсудного.

На підставі цього заперечують висновки суду про відсутні будь-яких даних, які б свідчили про ухилення ОСОБА_7 від слідства та суду після вчинення ним зазначених кримінальних правопорушень.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 підтримали подану ними апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив думку про незаконність судового рішення, апеляційну скаргу потерпілих підтримав, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти доводів апеляційної скарги, при цьому ОСОБА_7 вважав, що матеріали кримінального провадження не містять доказів його винуватості, наполягав, що саме він є потерпілим, а не обвинуваченим.

Мотиви суду.
У силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Отже, судове рішення повинно бути постановлене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України.

Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 до суду першої інстанції подав письмове клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності (а.с. 64 т. 6).

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції зазначив, що в інкримінованих йому ОСОБА_7 органами досудового розслідування злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України вину не визнає, оскільки в його діях відсутній склад злочинів.

Тобто зі змісту пояснень вбачається, що обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, не визнає свою винуватість в інкримінованих йому злочинах, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

За змістом ч. 8 ст. 284, ст. 285 КПК України ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можливо лише за наявності її згоди на закриття кримінального провадження з відповідної підстави.
При цьому колегія суддів звертає особливу увагу на те, що особі обов`язково мають бути роз`яснені правові наслідки такої згоди, оскільки вона вправі заперечувати проти закриття провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності (якщо особа впевнена у своїй невинуватості і переконана, що проведення повного розслідування приведе до закриття провадження за реабілітуючими підставами або до ухвалення виправдувального вироку). Тобто особі має бути роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за своїм правовим змістом означає, що відносно неї зібрано достатньо доказів, які підтверджують вчинення нею діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин (сплинули строки давності) подальше провадження виключається (нереабілітуюча підстава).
Розглядаючи клопотання обвинуваченого, місцевий суд, встановивши матеріально-правові підстави для звільнення, зазначив, що ОСОБА_7 не заперечував проти закриття справи у зв`язку із закінченням строків давності (надав згоду). Проте, із технічного запису журналу судового засідання вбачається, що останньому судом не роз`яснювалися правові наслідки такої згоди (після заявленого клопотання ОСОБА_7 суддя не запитував у обвинуваченого чи відомі йому наслідки закриття провадження за нереабілітуючої підстави, тобто суддя не переконався, що обвинувачений правильно розуміє правові наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави, а за таких обставин не можна стверджувати про дотримання судом вимог статей 285, 288 КПК при закритті справи у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (процесуально-правова підстава).
Отже, за змістом статей 285 - 288 КПК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за клопотанням обвинуваченого суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і докази підтверджують факт вчинення особою кримінального правопорушення, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.
Зазначених вимог закону і роз`яснень Верховного суду України суд, під час розгляду клопотання обвинуваченого, не дотримався. Як видно з ухвали, суд першої інстанції не переконався, що діяння, яке поставлено ОСОБА_7 за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину та не проаналізував надані стороною обвинувачення докази.
За таких обставин оскаржувана ухвала є незаконною і необґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412 КПК України з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Оскільки оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, за результатами нового судового розгляду має бути вирішено питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, подану апеляційну скаргу з доповненнями, зважаючи на викладені в ній доводи та вимоги, слід задовольнити.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, здійснити провадження з додержанням вимог закону, давши правову оцінку всім обставинам, що належать до предмету доказування, перевірити доводи потерпілих, наведені в апеляційній скарзі, ухвалити справедливе рішення, яке відповідатиме ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Чорнухинського районного суду Полтавської області від 28 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4