Справа № 333/2229/20
Провадження № 1-кп/333/257/21
В И Р О К
Іменем України
08 червня 2021 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середньо спеціальна, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
01 березня 2020 року, о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись поблизу будинку № 8 по вул. Автозаводській у м. Запоріжжі, шляхом привласнення знайденого придбав медичний шприц, заповнений прозорою речовиною, яка згідно висновку експерта № 7-756 від 20.03.2020 року містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено МЕТАДОН, маса якого складає 0,0295 гр. в перерахунку на основу, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 779 від 06.05.2000 р. віднесений до наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця 2, Список № 2), де одразу був зупинений працівниками поліції, які виявили та в подальшому вилучили вказаний наркотичний засіб, який ОСОБА_4 зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, додатково суду показав, що дійсно у березні 2020 року у м. Запоріжжі придбав наркотичний засіб для власного вживання. Через деякий час був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав наркотичний засіб. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу останнього, та висновку експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 є повністю доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, є на теперішній час кримінальним проступком, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не судимий.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є визнання своєї провини, щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачена на теперішній час загрози для суспільства не становить. Обвинувачений є працездатним, може бути суспільно корисним.
Санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено кілька видів альтернативних покарань. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді обмеження волі. При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 628,04 грн. за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідкою про витрати на проведення експертизи № 7-756 від 11.03.2020 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Арешт на майно не накладався

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 366-371, 373-376, 395 КПК України,суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у розмірі 628,04 грн. за залучення експертів на проведення судової хімічної експертизи.
Речові докази по справі:
-спец пакет № 3835794 з вмістом первинного упакування та обєкту дослідження, передані на відповідальне зберігання в камеру схову речових доказів Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1