Справа № 357/3054/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, працюючого перезарядником складальних верстатів в ТОВ «РОСАВА ТАЙЕРС», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу 26.06.2015 Білоцерківським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2021 року за №0000107, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , всупереч положенням статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 18.02.2021 близько 12 год. 20 хв., перебуваючи поруч з буд. 22 по вул. Леваневського в м. Біла Церква Київської області, поряд з металевим ларьком на земельному покритті незаконно придбав знайшов поліетиленовий згорток, з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, а саме наркотичний засіб «метадон». Знаючи, що в поліетиленовому згортку знаходиться наркотичний засіб, ОСОБА_4 , поклав виявлений поліетиленовий згорток до внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнений та залишив незаконно зберігати вказану речовину при собі для власного вживання, без мети збуту.

Цього ж дня, близько 12 год. 30 хв. перебуваючи по вул. Леваневського поряд з буд. 26 в м. Біла Церква Київської області, ОСОБА_4 , зупинений працівниками поліції для перевірки на предмет зберігання заборонених в обігу речей. Після чого, в ході його особистого обшуку, в присутності понятих, із внутрішньої кишені куртки, в яку він був одягнений, виявлено поліетиленовий згорток, з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору, у якій виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса якого становить 0,070 г, яку ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 надав пояснення, відповідно до яких 18 лютого 2021 року перебуваючи на вулиці Леваневського, поблизу ларька, що в Білій Церкві на землі побачив паперовий згорток, який підняв та поклав до кишені своєї куртки, а через 10 хвилин того ж дня був затриманий працівниками поліції, які виявили та вилучили вказаний наркотичний засіб.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, в тому числі щодо речових доказів.

До матеріалів справи надано документи, зокрема протокол затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок від 18.02.2021, постанова про звільнення особи з кабінету дізнавача від 18.02.2021, довідка про витрати на проведення експертизи, постанова про визнання речовим доказом від 12.03.2021, згідно якої визнано речовим доказом кристалічну речовину білого кольору, яка містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0,070г та сильнодіючий лікарський засіб, дифегідрамін (димедрол), масою 0,183 г, що знаходиться у спецпакеті №5313973, квитанція №362 від 16.03.2021 про прийняття на тимчасове зберігання речей.

2.5. Дослідження матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

До матеріалів справи надано документи, які свідчать, що обвинувачений має постійне місце проживання, зі слів офіційно працевлаштований в ТОВ «РОСАВА ТАЙЕРС» на посаді перезарядника складальних верстатів, має професійно-технічну освіту, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за медичною допомогою не звертався, не одружений, утриманців не має, раніше судимий.

Згідно складеної уповноваженою особою органу пробації Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області, досудової доповіді від 08.04.2021 року слідує, що уповноважений орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить небезпеку для суспільства.

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу «метадон», загальною масою 0,070 г, без мети збуту.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винуватість визнав, у вчиненому покаявся, надавав викривальні щодо себе показання в суді.

Наведене свідчить, що обставиною, передбаченою п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки та покласти обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив прийняти рішення не пов`язане з позбавлення волі, оскільки зробив належні висновки щодо своєї протиправної поведінки, зазначив, що проходить курс реабілітації, просив 1 рік обмеження волі.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, його відношення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у межах санкції частини 1 статті 309 КК України у виді обмеження волі із звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Суд враховує те, що обмежень передбачених частиною 3 статті 61 КК України для призначення такого виду покарання обвинуваченому в ході судового розгляду не встановлено

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи на загальну суму 1307 грн. 60 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 будь-який захід забезпечення кримінального провадження не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

У силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обов`язки, що передбачені ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 09 квітня 2021 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи на загальну суму - 1307 (одна тисяча триста сім гривень) грн. 60 (шістдесят копійок) коп.

Речові докази: метадон, масою 0,070г, сильнодіючий лікарський засіб дифегідрамін (димедрол), масою 0,183 г, що знаходяться у спецпакеті №5313973 та передані на зберігання до камери схову Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - знищити.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1