У Х В А Л А

14.09.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
ВСТАНОВИВ:
14.09.2020 року до суду надійшла указана скарга, в якій заявник просить: 1) визнати бездіяльністю дії відповідальної особи Житомирського ВП ГУНП в Житомирської області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 09.09.2018 року про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого викрадення майна ОСОБА_4 , незаконною; 2) зобов`язати уповноважену особу Житомирського ВП ГУНП в Житомирської області внести до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення відповідно до заяви ОСОБА_3 від 09.09.2018 року за фактом відкритого викрадення її майна.

На обґрунтування своїх вимог заявник у скарзі зазначила, що 09.09.2018 року ОСОБА_3 подала заяву до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого викрадення її майна, погроз фізичною розправою ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Дана заява подавалась ОСОБА_3 у порядку ст. 214 КПК України, але відповідь із поліції про результати розгляду її заяви про вчинене кримінальне правопорушення не надійшла до сьогоднішнього дня. В той же час, ОСОБА_4 продовжує в присутності ОСОБА_3 та її дочки реалізовувати свій умисел на відкрите викрадення майна, власником якого є ОСОБА_3 , при цьому висловлюючи погрози фізичною розправою та наголошуючи на безкарність своїх дій. Згідно відповіді на адвокатський запит, який надійшов 03.09.2018 року, всі заяви ОСОБА_3 щодо неправомірних дій ОСОБА_4 були розглянуті відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

До скарги заявником додано заяву з клопотанням про поновлення строку звернення до слідчого судді зі скаргою із посиланням на те, що 09.09.2018 року ОСОБА_3 подала до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області заяву про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого викрадення її майна та погроз фізичною розправою ОСОБА_4 , відповіді на яку нею від Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області не було отримано. Лише з відповіді на адвокатський запит, який було отримано поштовим зв`язком 03.09.2020 року, ОСОБА_3 стало відомо про те, що відомості до ЄРДР не було внесено. ОСОБА_3 є пенсіонеркою, особою похилого віку, яка за станом здоров`я часто хворіє, та, не будучи юридично обізнаною щодо порядку розгляду заяв такої категорії, ОСОБА_3 не були відомі встановлені законодавцем строки оскарження бездіяльності посадових осіб правоохоронного органу, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР. Тому у поданій заяві заявник просить: 1) визнати поважними причинами звернення ОСОБА_3 до слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира зі скаргою на бездіяльність відповідальної особи Житомирського ВП ГУНП в Житомирської області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за її заявою від 09.09.2018 року про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого викрадення майна ОСОБА_4 ; 2) поновити ОСОБА_3 строк звернення до слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира зі скаргою на бездіяльність відповідальної особи Житомирського ВП ГУНП в Житомирської області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за її заявою від 09.09.2018 року про вчинене кримінальне правопорушення за фактом відкритого викрадення майна ОСОБА_4 . Оглянувши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на подання до суду скарги, у зв`язку з чим скарга підлягає поверненню заявнику, враховуючи наступне.

Відповідно ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України (у редакції станом на 22.08.2017 року) слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Право доступу до суду для оскарження рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28.05.1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Отже, закон чітко покладає обов`язок заінтересованої сторони у разі пропуску строку на оскарження дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора заявляти клопотання про поновлення процесуального строку та надавати докази поважності його пропуску.

Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 року ч. 1 ст. 304 КПК встановлено десятиденний строк, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Цей строк обчислюється з моменту прийняття рішення, вчинення відповідної дії. У випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги (п. 5). У випадку якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. Скарга не відповідає вимогам закону, якщо, крім іншого, її подано після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК, і особа не заявила клопотання про його поновлення або слідчий суддя не знайшов підстав для його поновлення (п. 6).

Із матеріалів скарги вбачається, що із заявою до Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення ОСОБА_3 звернулася 09.09.2018 року. Разом із тим, скарга була подана до суду 14.09.2020 року, тобто із порушенням встановленого законом строку на подання до суду скарги на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п. 27 від 26.04.2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 року). При визначеності наявності поважності причин пропуску національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України», якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Устименко проти України» Суд вказав, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, і в справі «Пелевін проти України» Суд зазначає, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див., наприклад, рішення у справі «Делкурт проти Бельгії». Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства».

Із змісту скарги та доданих до неї матеріалів встановлено, що ОСОБА_3 протягом тривало часу, а саме з 09.09.2018 року по серпень 2020 року, не вживалося ніяких заходів, щоб дізнатися про результати прийнятого слідчим рішення за поданою нею заявою про вчинення кримінального правопорушення. Посилання заявника на та, що вона є пенсіонеркою, особою похилого віку, часто хворіє, не отримувала відповіді про наслідки розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення, є юридично необізнаною щодо порядку розгляду таких заяв та їй не були відомі встановлені законодавцем строки оскарження бездіяльності посадових осіб правоохоронного органу, не можна вважати поважними об`єктивними причинами пропуску строку звернення до суду, так як зазначене не є обставинами, які б позбавляли її можливості вчасного звернення до суду.

Таким чином, доказів на підтвердження наявності об`єктивних поважних причин, які б перешкоджали можливості заявнику подати скаргу на бездіяльність слідчого у визначений законом строк до суду не надано, що свідчить про відсутність підстав для поновлення заявнику строку на подання до суду скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304 КПК України,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про поновлення строку на подання до суду скарги відмовити.
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1