ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1200/20 Справа № 205/6302/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працевлаштованого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296, у кримінальному провадженні № 0001717,

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП України у Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 жовтня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 разом із ОСОБА_6 та невстановленою під час досудового розслідування особою, 18 серпня 2020 року близько 18 год. перебували біля зупинки громадського транспорту, розташованої поблизу буд. 39 по вул. Сумській в м. Дніпро, де зустріли малознайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , при цьому між останніми на ґрунті особистих неприязнених стосунків, раптово виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 та ОСОБА_6 почали висловлюватись грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_11 , після чого грубо порушуючи встановлені суспільні відносини та громадський порядок, нехтуючи загальноприйняті суспільством моральні засади, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці в присутності громадян, які знаходились поряд з останніми на зупинці громадського транспорті, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_12 та наніс один удар рукою стислою в кулак в область обличчя останньому, при цьому ОСОБА_10 виражаючись грубою нецензурною лайкою підійшов до ОСОБА_11 та із застосуванням фізичної сили почав штовхати останнього, в результаті чого ОСОБА_12 та ОСОБА_11 почали відходити, де в цей час ОСОБА_6 здійснив декілька пострілів в повітря, невстановленим досудовим розслідуванням предметом, за зовнішніми ознаками схожим на пістолет, в результаті чого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 направились за місцем проживання ОСОБА_11 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 .
Надалі ОСОБА_10 та ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій кримінально противоправний намір на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, діючи узгоджено, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці прибули на автомобілі марки Hyunday Tucson, д.н.з НОМЕР_1 , до воріт буд. № 3, розташованого по вул. Західній в м. Дніпро, де зустріли ОСОБА_13 , та знову почали висловлюватись грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_6 почав підбирати каміння та гілки дерев з землі та кидати їх в бік ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 дістав з автомобіля марки Hyunday Tucson, предмет схожий на обріз мисливської рушниці, тобто предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, демонстративно спорядив його патронами в присутності ОСОБА_6 та невстановленої досудовим розслідуванням, які хоча і самі не застосовували предмети, спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, однак сприяли його застосуванню ОСОБА_10 , який в свою чергу проявляючи явну неповагу до громадськості, діючи з особою зухвалістю, утримуючи в своїй правій руці вищевказаний предмет безпричинно здійснив два постріли в бік ОСОБА_11 , чим спричинив останньому згідно довідки КЗ МКЛ № 2 ДМР від 18.08.2020 року тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального поранення лівого колінного суглобу та правої гомілки.
Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, із застосуванням іншого предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.
Слідчий суддя, при застосуванні запобіжного заходу врахував наявні ризики, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, тяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки місце проживання потерпілого йому відомо.
Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати недоцільним застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та обрати підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Посилається на те, що той має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, постійне місце роботи і проживання, підозри в інших кримінальних правопорушеннях не має, однак суд не врахував ці обставини та задовольнив клопотання слідчого у повному обсязі.
Вказує, що наявність підозри у тому, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків чи потерпілого нічим не обґрунтована.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 18 серпня 2020 року за № 0001717, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
19 серпня 2020 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України
19 серпня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
20 серпня 2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16.10.2020 року.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, ст. 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може вчинити спроби ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, тяжких злочинів.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує йому за вчинення вищевказаного злочину, а також те, що він раніше судимий.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисники, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4