Справа № 308/7967/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001863 від 16.09.2019 року старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Ужгородського ВПГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС) калібру 9 мм, з серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами несмертельної дії, який належить ОСОБА_5 , та який було вилучено в ході проведення огляду 15.06.2019 року за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16.

В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001863 від 16.06.2019 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що 15.06.2019 року близько о 20:50 надійшло повідомлення до чергової частини Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, про те, що 15.06.2019 року близько 20:47 за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16 у працівників охоронного агентства «СМБ» виник конфлікт з невідомою особою, в результаті чого останній почав виражатись нецензурною лайкою до працівників охорони.
15.06.2019 в ході огляду місця події який проводився в м. Ужгороді по вул. Минайській, 16 було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 предмет ззовні схожий на пістолет, предмет схожий на магазин до пістолету та шість предметів ззовні схожих на набої.
ОСОБА_5 надав документ на вищевказаний пістолет, відповідно до якого було встановлено, що це є спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС), калібру, 9 мм, серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами «несмертельної дії».
Приймаючи до уваги викладене та те , що указаний спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС), калібру, 9 мм, серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами «несмертельної дії», який належить на праві власності ОСОБА_5 може мати в рамках розслідування даного кримінального провадження після встановлення всіх обставин даного правопорушення значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому з метою його збереження, та з метою його подальшого використання у процесі доказування слідчий просить суд накласти на нього арешт.
В судове засідання слідчий не зявився, надав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі, підтримуючи вимоги клопотання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, надав суду заяву відповідно до якої просив провести розгляд у його відсутності, проти задоволення клопотання заперечив з підстав викладених у письмових запереченнях та просив суд відмовити у його задоволенні.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенціїз правлюдини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0001863 від 16.06.2019 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
В ході досудового розслідування було встановлено, що 15.06.2019 року близько о 20:50 надійшло повідомлення до чергової частини Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, про те, що 15.06.2019 року близько 20:47 за адресою м. Ужгород, вул. Минайська, 16 у працівників охоронного агентства «СМБ» виник конфлікт з невідомою особою, в результаті чого останній почав виражатись нецензурною лайкою до працівників охорони.
15.06.2019 в ході огляду місця події який проводився в м. Ужгороді по вул. Минайській, 16 було виявлено та вилучено у ОСОБА_5 предмет ззовні схожий на пістолет, предмет схожий на магазин до пістолету та шість предметів ззовні схожих на набої.
ОСОБА_5 надав документ на вищевказаний пістолет, відповідно до якого було встановлено, що це є спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС), калібру, 9 мм, серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами «несмертельної дії».
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування,пошкодження,псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2)спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Надані слідчому судді матеріали клопотання не містять жодного обгрунтування необхідності накладення арешту на майно - спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС), калібру, 9 мм, серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами «несмертельної дії», яким користується ОСОБА_5 на підставі дозволу на право носіння та зберігання пристрою № 896 серії НОМЕР_2 виданого 14.02.2017 р. Управлінням превентивної діяльності ГУНП в Закарпатській області, який також не є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим у рамках провадження якого слідчий просить суд накласти арешт.
На думку слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС), калібру, 9 мм, серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами «несмертельної дії» відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При оцінці доводів клопотання слідчий суддя також вважає, що у клопотанні слідчого не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, втрати, передачі чи відчуження вилученого майна.

Слідчий суддя також вважає, що слідчий не довів, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна шляхом заборони його використання та розпорядження ним може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, що завдання кримінального провадження можуть бути досягнуті і шляхом застосування менш обтяжливих заходів забезпечення цього провадження.

КПК України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
Отже достатніх доказів для застосування підстав для арешту майна визначених в п.1 ч.2 ст. 170 КПК України не надано.
У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
Вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у спосіб, що може призвести до надмірного обмеження правомірного його володіння, а тим більше встановлення такого обмеження неправомірно, не відповідає приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статей 170, 173 КПК України.
Неправомірність вилучення майна, з порушенням процесуальних норм порядку здійснення даних слідчих дій містять очевидні ознаки порушення ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вільного володіння майном, втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя, передбаченого ст. 8 Конвенції, так як воно не здійснювалося "згідно із законом", не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (рішення у справі "Ельсхольц проти Німеччини" (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VI).
Слідчим до матеріалів клопотання не додано постанову про визнання спеціального засібу для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями марки (ПМР УОС), калібру, 9 мм, серійним номером « НОМЕР_1 », який призначений для стрільби патронами «несмертельної дії» речовим доказом.
Окрім того слідчий суддя враховує приписи ч.5 ст. 171 КПК України, згідно яких Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів клопотання, спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями був вилучений 15.06.2019 року в ході проведення огляду місця події, а з клопотанням слідчий звернувся до слідчого судді 11.07.2019 року, з порушенням приписів ч.5 ст. 171 КПК України.
Враховуючи вище наведене слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на спеціальний засіб для відстрілу патронів споряджених гумовими кулями є необґрунтованим та безпідставним, оскільки особа, що його подала, не довела необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001863 від 16.09.2019 року старшого слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1