ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/240/20 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000344 від 06 листопада 2019 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 , яке підтримане підозрюваним ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт та задоволено клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_11 , щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, на утриманні має двоє дітей віком 5 та 16 років (зі слів), раніше не притягувався до кримінальної відповідальності,

та продовжено строк тримання під вартою до 23 год. 59 хв. 09.09.2020 року.

Як вбачається з клопотання та представлених в апеляційний суд матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000344 від 06 листопада 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України.

09 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України.

В подальшому 21 липня 2020 року підозрюваних ОСОБА_12 та ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України.

Як слідує з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000344 від 06 листопада 2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що що в лютому 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в гаражному кооперативі «Комунальник», що за адресою м. Тернопіль, вул. Піскова 7, познайомились із власником станції технічного обслуговування ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючим за адресою АДРЕСА_2 . Після чого, дізнавшись про його матеріальне становище, у ОСОБА_7 та ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 повідомили ОСОБА_13 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів та наявність власного бізнесу.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з метою входження у довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_13 отримали від нього в якості позики грошові кошти в сумі 20 000 гривень, які останні повернули в обумовлений час та в повному обсязі.

В подальшому, зловживаючи довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства ОСОБА_7 та ОСОБА_12 під приводом отримання грошових позик на розвиток «власного» бізнесу отримували від ОСОБА_13 , різні суми грошових коштів. У такий спосіб та під приводом довірливих відносин ОСОБА_7 та ОСОБА_12 заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 на суму 971 250 гривень.

Отримавши вказану суму коштів, 16 липня 2018 року ОСОБА_7 склав розписку про отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_13 на загальну суму 971 250 гривень на строк повернення не пізніше 01 листопада 2018 року, при цьому не маючи на меті виконання зобов`язання в повному обсязі. В такий спосіб ОСОБА_7 по даний час своє зобов`язання в повному обсязі не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 721 875 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що осінню 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою приїхали на території приватного підприємства «Катруб», що за адресою смт. Микулинці, вул. Санаторна, 2, Теребовлянського району Тернопільської області, де діючи умисно з корисливих мотивів повідомили директору ПП «Катруб» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_3 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері реалізації вторинної сировини.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з метою заволодіння довірою та налагодження дружніх стосунків із потерпілим ОСОБА_14 виконали ряд усних угод щодо збуту різного роду полімерів та металобрухту. Надалі зловживаючи довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , не маючи на меті виконання зобов`язань, під реалізацію, отримали від потерпілого ОСОБА_14 , сировину різного роду на загальну суму 430 000 гривень.

Окрім цього 23 лютого 2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 реалізуючи свій спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно з корисливих мотивів під приводом укладення договору оренди заволоділи автомобілем ОСОБА_14 , марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи на меті його повернення.

Після чого 15 травня 2018 року ОСОБА_7 та ОСОБА_12 склали розписку про отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_14 на загальну суму 430 000 гривень на строк повернення не пізніше 30 травня 2018 року, при цьому не маючи на меті виконання зобов`язань. Внаслідок чого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 по даний час свої зобов`язання не виконали, розпорядилися отриманими грошовими коштами та автомобілем марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 616 000 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою приїхали на територію ТОВ «Магії Пласт», що за адресою м. Хмельницький, вул. Курчатова, 116, де діючи умисно з корисливих мотивів повідомили директору ТОВ «Магії Пласт» ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого за адресою АДРЕСА_4 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері заготівлі та збуту вторинної сировини.

Після чого ОСОБА_7 , з метою налагодження стосунків та входження в довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_15 , придбав у останнього близько 3 тон поліетиленових мішків (біг бегів) за які розрахувався в повному обсязі.

В подальшому, в лютому 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на підприємстві ТОВ «Магії Пласт», під приводом налагодження дружніх стосунків та отримання позики на «розвиток» бізнесу в сумі 50 000 грн., залишив в якості застави автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , (власність ПП «Катруб»). Через деякий час отримані кошти ОСОБА_7 повернув у обумовлений час та в повному обсязі, а транспортний засіб забрав.

В подальшому у ОСОБА_7 , увійшовши в довіру ОСОБА_15 , виник злочинний умисел з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживаючи довірою, 13 лютого 2019 року перебуваючи на території ТОВ «Магії Пласт» під приводом отримання коштів у сумі 75 000 грн., склав відповідну розписку із строком виконання не пізніше 14 лютого 2019 року, не маючи на меті дійсного виконання зобов`язань.

Підтверджуючи дійсність своїх намірів спрямованих на повернення боргу та з метою входження в довірливі відносини ОСОБА_7 , знову залишив в якості застави автомобіль марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому повідомивши потерпілому неправдиві відомості, що даний автомобіль належить йому. За деякий час, не повернувши грошові кошти потерпілому ОСОБА_7 , з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою 20 лютого 2019 року знову прибув на територію ТОВ «Магії Пласт», де під приводом чергового отримання грошової позики отримав від потерпілого ОСОБА_15 , грошові кошти в сумі 83 000 гривень, на строк виконання повернення не пізніше 22 лютого 2019 року, про що склав відповідну розписку, не маючи на меті виконання зобов`язань.

Будучи введеним в оману та зважаючи на утримання заставного автомобіля, потерпілий ОСОБА_15 , грошові кошти в сумі 83 000 гривень передав ОСОБА_7 .

У такий спосіб ОСОБА_7 свої зобов`язання перед потерпілим не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 158 000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, в листопаді 2019 року, досудовим розслідуванням точної дати не встановлено, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під приводом купівлі відходів у вигляді пластикових ящиків, отримав від потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою АДРЕСА_5 , фізичної особи підприємця, товар у вигляді пластикових ящиків, на загальну суму 6 200 гривень, яку ОСОБА_7 зобов`язався повернути після реалізації даного товару протягом одного тижня. При цьому з метою входження в довірливі відносини повідомив ОСОБА_16 , неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів.

Однак останній свої зобов`язання не виконав та грошові кошти у вказаний термін не повернув. Натомість 02 грудня 2019 року ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння майном ОСОБА_16 , шляхом обману та зловживання довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, зателефонував до нього з метою отримання грошової позики в розмірі 3 000 гривень, які ОСОБА_7 , зобов`язався повернути разом із грошовими коштами отриманими від реалізації пластикових ящиків, протягом одного дня. Під час розмови ОСОБА_7 , повідомив останньому неправдиві відомості, щодо мети отримання даної позики, а саме для придбання акумуляторних батарей на підприємстві в м. Збараж. Потерпілий ОСОБА_16 , будучи введеним в оману про мету отримання позики перерахував грошові кошти в сумі 3 000 гривень на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , який йому вказав ОСОБА_7 .. В подальшому в обумовлений час останній свої зобов`язання не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_16 , матеріальну шкоду на загальну суму 9 200 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, 07 грудня 2019 року зателефонував до потерпілого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючого за адресою АДРЕСА_6 , , менеджера ТОВ «Агроюніт Захід» із проханням в отриманні грошової позики в розмірі 3500 гривень строком на два дні, при цьому повідомив потерпілому ОСОБА_17 , неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів та щодо мети отримання позики, а саме для придбання акумуляторних батарей на підприємстві в м. Кам`янка. Після розмови потерпілий ОСОБА_17 , будучи введеним в оману та впевненим у вигідності даної домовленості, оскільки вважав ОСОБА_7 , приватним підприємцем перерахував грошові кошти в сумі 3 500 гривень на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , який йому вказав ОСОБА_7 .. Однак у вказаний час останній свої зобов`язання не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на загальну суму 3 500 гривень.

Також, 09 червня 2020 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3,4 ст. 190 КК України та слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під варту до 05 серпня 2020 року.

Після чого в ході досудового розслідування також встановлено, що, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, побачивши оголошення в всесвітній мережі Інтернет про оренду автомобіля марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, яке розмістила потерпіла ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживаюча за адресою АДРЕСА_7 разом із своїм чоловіком, з яким вона проживає однією сім`єю ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , приїхав до них додому разом із своїм братом ОСОБА_12 де взяв в оренду вищевказаний автомобіль про, що було укладено відповідний договір оренди на його брата ОСОБА_12 , хоча фактично користувався ним безпосередньо ОСОБА_7 .. Протягом тривалого часу останній вчасно сплачував орендну плату.

Надалі з метою реалізації свого злочинного умислу, увійшовши у довірливі відносини до ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ОСОБА_7 зловживаючи довірою останніх, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, не маючи на меті виконання зобов`язань, під приводом отримання грошової позики, на розвиток «бізнесу» та шляхом обману, повідомивши ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів 24 лютого 2016 року отримав від них грошові кошти в сумі 7500 доларів США. Про що написав відповідну розписку.

Однак вчасно свої зобов`язання не виконав та грошові кошти в обумовлений термін не повернув. Натомість 16 грудня 2016 року ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння майном ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , шляхом обману та зловживання довірою, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, знову приїхав до них додому де вкотре під приводом отримання грошової позики, на розвиток «бізнесу» отримав від останніх ще одну грошову позику в сумі 16500 доларів США та 38000 гривень, яку зобов`язався повернути до 21 грудня 2016 року, тобто через п`ять днів, про що знову написав відповідну розписку. Дані кошти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 передали добровільно, оскільки були введені в оману про мету отримання ОСОБА_7 грошової позики, тим самим були впевнені у вигідності даної угоди.

По закінченню терміну дії усного договору про оренду автомобіля марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору ОСОБА_7 не повернув його та орендної плати не сплачував. На численні вимоги ОСОБА_18 . Та ОСОБА_19 повернути автомобіль останній не реагував та не повернув автомобіль по даний час. Натомість ОСОБА_7 вищевказаний автомобіль, без будь якого відома ОСОБА_18 . Та ОСОБА_19 , залишив в якості заставного майна на території ТзОВ «Термопласт плюс», що за адресою смт. Меденичі, вул. Дрогобиться, 11, Дрогобитського району, Львівської області з метою отримання товару, грошові кошти за який також не повернув.

Свої зобов`язання ОСОБА_7 по поверненню грошової позики в обумовлений час не виконав та по даний час будь яких грошових коштів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 не повернув, розпорядився отриманими грошовими коштами та автомобілем марки Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_3 на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_18 та її чоловіку, з яким вона проживає однією сім`єю ОСОБА_19 , матеріальну шкоду на загальну суму 785600 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, протягом 2018 року підтримував дружні стосунки із потерпілим ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , проживаючим за адресою АДРЕСА_8 ,. З метою входу у довірливі відносини ОСОБА_7 у вказаний період часу звертався до ОСОБА_20 із проханням надати невеликі грошові позики, які вчасно повертав. Також ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_20 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері реалізації вторинної сировини. Внаслідок чого ОСОБА_20 був введений в оману та при наданні грошових позик був впевнений у вигідності даних угод.

Далі ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, зловживаючи довірою ОСОБА_20 , яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, не маючи на меті виконання зобов`язань, під приводом отримання грошової позики, на «розвиток бізнесу» та шляхом обману, повідомивши ОСОБА_20 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері реалізації вторинної сировини в лютому 2019 року отримав від нього грошові кошти в сумі 5500 гривень, які зобов`язався повернути протягом одного тижня.

Однак у вказаним термін ОСОБА_7 грошові кошти не повернув, а натомість маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння майном ОСОБА_20 , шляхом обману та зловживання довірою, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, знову під приводом отримання грошової позики, на «розвиток бізнесу» 14 лютого 2019 року, отримав від ОСОБА_20 ще одну грошову позику в сумі 295000 гривень, які зобов`язався повернути разом із попередньою позикою до 19 серпня 2019 року, про що написав відповідну розписку. Дані кошти ОСОБА_20 передав добровільно, оскільки був введений в оману про мету отримання ОСОБА_7 грошової позики, тим самим був впевнений у вигідності даної угоди.

Свої зобов`язання ОСОБА_7 по поверненню грошової позики в обумовлений час не виконав та по даний час будь яких грошових коштів ОСОБА_20 не повернув, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши останньому, матеріальну шкоду на загальну суму 350000 гривень.

Крім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, в листопаді 2019 року, досудовим розслідуванням точної дати не встановлено, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під приводом отримання транспортних послуг по перевезенню товару залишив заявку на транспортній біржі «Lardi Trans» про перевезення товару із Львівської області в м. Городище, Черкаської області. В якій вказав свій абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_4 та з метою обману вказав своє неправдиве ім`я ОСОБА_21 . Після чого дану заявку від диспетчера отримав потерпілий ОСОБА_22 , проживаючий за адресою АДРЕСА_9 . Здійснивши транспортне перевезення товару в м. Городище, Черкаської області ОСОБА_22 зателефонував до ОСОБА_7 та повідомив про те, що він розвантажується в пункті призначення.

В ході даної телефонної розмови ОСОБА_7 не маючи на меті виконання зобов`язання повідомив ОСОБА_22 про те, що грошові кошти в сумі 13500 гривень, за надані останнім послуги по перевезенню він зараз же скине на банківську картку потерпілого, на що ОСОБА_22 погодився, оскільки був введений в оману ОСОБА_7 так як напередодні ОСОБА_7 під час зустрічі повідомив йому неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері реалізації вторинної сировини, тим самим ОСОБА_22 був впевнений у вигідності даної угоди.

Однак останній свої зобов`язання в повному обсязі не виконав та оплату за надані йому послуги по перевезенню товару ОСОБА_22 у вказаний термін не повернув, завдавши потерпілому ОСОБА_22 , матеріальну шкоду на загальну суму 7 500 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, 25 грудня 2019 року, спільно із невстановленими досудовим розслідування особами приїхав на територію фермерського господарства «Пролісок», що за адресою с. Зяньківці, Деражнянського району, Хмельницької області де познайомився із агрономом даного підприємства потерплим ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , проживаючим за адресою АДРЕСА_10 , якому повідомив неправдиві відомості про те, що він являється представником ТОВ «Утільвторпром», яке займається утилізацією вторинної сировини. Після чого з метою входу у довірливі відносини із потерпілим ОСОБА_23 обмінявся із ним мобільними телефонами ніби то для подальшої співпраці.

В подальшому 27 грудня 2019 року ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_23 , не маючи на меті виконання зобов`язання в повному обсязі, зателефонував до останнього та повідомивши йому неправдиві відомості, щодо виникнення особистих проблем звернувся із проханням в отриманні грошової позики в розмірі 4000 гривень, які зобов`язався повернути йому через декілька днів. Після даної розмови потерпілий ОСОБА_23 , будучи введеним в оману та впевненим у вигідності даної домовленості, оскільки вважав ОСОБА_7 , представником ТОВ «Утільвторпром» перерахував грошові кошти в сумі 4 000 гривень на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , який йому вказав ОСОБА_7 та який належить ОСОБА_24 . Однак у вказаний час останній свої зобов`язання не виконав в повному обсязі, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на загальну суму 2 000 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у вересня 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , перебуваючи на ПП « Метопан » познайомились із менеджером ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_11 проживаючим за адресою АДРЕСА_11 . Після чого, дізнавшись про його матеріальне становище, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_25 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_25 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів та наявність власного бізнесу.

В подальшому зловживаючи довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства ОСОБА_7 , .під приводом отримання грошових позик на розвиток «власного» бізнесу отримував в період часу із березня по вересень 2019 року від ОСОБА_25 , різні суми грошових коштів. У такий спосіб, та під приводом довірливих відносин ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами ОСОБА_25 , на загальну суму 208 000 гривень.

Отримавши вказану суму коштів, 30 вересня 2019 року ОСОБА_7 склав із потерпілим ОСОБА_25 договір позики на загальну суму 208 000 гривень на строк повернення не пізніше 30 червня 2020 року із щомісячним поверненням рівними частками починаючи з дня укладення договору, при цьому не маючи на меті виконання покладених зобов`язань. В такий спосіб ОСОБА_7 по даний час своє зобов`язання не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду у розмірі 208 000 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, протягом тривалого часу підтримували дружні стосунки із потерпілим ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживаючим за адресою АДРЕСА_12 .

Далі ОСОБА_12 з метою реалізації їхнього злочинного умислу, зловживаючи довірою ОСОБА_26 , яка виникла внаслідок особистого знайомства та дружніх відносин, не маючи на меті виконання зобов`язань, під приводом отримання грошової позики, отримав від нього грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які зобов`язався повернути до вечора цього ж дня. При цьому з метою введення в оману потерпілого ОСОБА_26 та переконання останнього у вигідності даної угоди, залишив йому автомобіль марки «Renault», який зобов`язався забрати при поверненні грошових коштів. Після чого ОСОБА_12 цього ж вечора приїхав до ОСОБА_26 та повідомив останньому неправдиві відомості про те, що в нього виникли проблеми особистого характеру, грошових коштів які він отримав в якості позики від ОСОБА_26 в нього не має, однак йому потрібний автомобіль. Тоді ОСОБА_12 забрав автомобіль та поїхав, при цьому повідомив ОСОБА_26 про те, що грошові кошти він поверне на наступний день.

Однак в обумовлений час ОСОБА_12 грошові кошти не повернув, на телефонні дзвінки не відповідав. Близько через один тиждень до ОСОБА_26 приїхав ОСОБА_7 , який повідомив, що поверне за брата грошові кошти.

Однак по даний час ОСОБА_7 та ОСОБА_12 свої зобов`язання не виконали, розпорядилися отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_26 матеріальну шкоду у розмірі 55 400 гривень.

Крім цього досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, осінню 2019 року звернувся до гр. ОСОБА_27 із проханням відвезти його в м. Вінниця і назад, на що ОСОБА_27 в свою чергу звернувся із даним проханням до свого сина потерпілого ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , проживаючого за адресою АДРЕСА_13 , на що останній погодився. Водночас ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_27 та ОСОБА_28 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері реалізації вторинної сировини, чим увійшов в довірливі стосунки до ОСОБА_28 .

Далі ОСОБА_7 з метою реалізації свого злочинного умислу, зловживаючи довірою ОСОБА_28 , яка виникла внаслідок особистого знайомства, не маючи на меті виконання зобов`язань, під приводом отримання грошової позики, на придбання вторинної сировини звернувся із проханням позичити йому грошові кошти в сумі 50000 гривень терміном на один день, при цьому з метою введення в оману ОСОБА_28 та переконання останнього у вигідності даної угоди пообіцяв останньому грошову винагороду при поверненні позики в розмірі 200 доларів США. Після чого ОСОБА_28 будучи введеним в оману та будучи впевненим у вигідності даної угоди передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 50000 доларів США, після повернення з м. Вінниця перебуваючи в себе вдома.

Однак свої зобов`язання ОСОБА_7 по поверненню грошової позики в обумовлений час не виконав та по даний час будь яких грошових коштів ОСОБА_28 не повернув, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши останньому, матеріальну шкоду на загальну суму 50000 гривень.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що в березні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_7 , перебуваючи на станції технічного обслуговування автомобілів в м. Галич, Івано-Франківської області познайомились потерпілим ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , проживаючим за адресою АДРЕСА_8 . Після чого, дізнавшись про його матеріальне становище, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_29 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_29 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів та наявність власного бізнесу.

Після чого ОСОБА_7 з метою входження у довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_29 , час від часу отримував на від останнього в якості позики незначні грошові кошти, які ОСОБА_7 повертав в обумовлений час та в повному обсязі.

В подальшому зловживаючи довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства в квітні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 не маючи на меті виконання зобов`язань, під приводом отримання грошової позики на розвиток «власного» бізнесу отримав від ОСОБА_29 , грошові кошти в сумі 50000 гривень, які ОСОБА_7 зобов`язався повернути протягом одного місяця.

Однак свої зобов`язання ОСОБА_7 по поверненню грошової позики в обумовлений час не виконав та по даний час будь яких грошових коштів ОСОБА_29 не повернув, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши останньому, матеріальну шкоду на загальну суму 50000 гривень.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що в січні-лютому 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_12 , з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою приїхали на території ТОВ «Бусел - Прикарпаття», що за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Автоливмашівська, 5, де умисно з корисливих мотивів повідомили директору даного підприємства потерпілому ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , проживаючому за адресою АДРЕСА_14 неправдиві відомості про те, що вони являються офіційними представниками ТзОВ «ЕКО ТЕРРА» родом діяльності якої являється утилізація вторинної сировини.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під приводом купівлі вторинної сировини у вигляді основного відходу підприємства, отримали від потерпілого ОСОБА_31 , матеріальні цінності, на загальну суму 11 493 гривень, які ОСОБА_7 та ОСОБА_12 зобов`язалися сплатити протягом десяти робочих днів. При цьому з метою обману надіслали ОСОБА_32 , установчі документи ТзОВ «ЕКО ТЕРРА».

Однак ОСОБА_7 . Та ОСОБА_12 свої зобов`язання не виконали, розпорядився отриманим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_31 , матеріальну шкоду на загальну суму 11 493 гривень.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що в травні 2020 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою зателефонував до потерпілого заступника директора фермерського господарства «Агрозем» ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , проживаючого за адресою АДРЕСА_15 , якому, з метою обману та входження у довірливі відносини повідомив неправдиві відомості про те, що він являються приватним підприємцем у сфері реалізації вторинної сировини..

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під приводом купівлі вторинної сировини у вигляді металобрухту, отримав від потерпілого ОСОБА_34 , матеріальні цінності, а саме металобрухт на загальну суму 5 000 гривень, які із території підприємства вивезли невстановлені досудовим розслідуванням особи. Грошові кошти за отримані матеріальні цінності ОСОБА_7 зобов`язався сплатити на наступний день.

Однак ОСОБА_7 свої зобов`язання не виконав, розпорядився отриманим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_35 , матеріальну шкоду на загальну суму 5 000 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в жовтні 2019 року до ОСОБА_12 , звернувся потерпілий ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_17 ,, проживаючий за адресою АДРЕСА_16 із проханням надати вантаж для перевезення. Тоді у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_37 шляхом обману та зловживання довірою останнього, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, і він погодився надати вантаж для перевезення із Вінницької області в Тернопільську область. Здійснивши транспортне перевезення товару із Вінницької області в Тернопільську область ОСОБА_37 повідомив про це ОСОБА_12 , на що ОСОБА_12 зобов`язався здійснити оплату за вказані послуги в розмірі 7500 гривень, шляхом переведення коштів на банківський рахунок, на що ОСОБА_37 погодився, оскільки був введений в оману ОСОБА_12 так як напередодні останній під час зустрічей повідомляв йому неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері реалізації вторинної сировини, тим самим ОСОБА_37 був впевнений у вигідності даної угоди.

Однак ОСОБА_12 свої зобов`язання не виконав та оплату за надані йому послуги по перевезенню товару у вказаний термін не повернув, завдавши потерпілому ОСОБА_37 , матеріальну шкоду на суму 7 500 гривень.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що на в 2017 році, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою приїхав на території ТзОВ «ВТОРМЕД-Тернопіль», де діючи умисно з корисливих мотивів повідомив власнику ТзОВ «ВТОРМЕД-Тернопіль» потерпілому ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , проживаючому за адресою АДРЕСА_17 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері заготівлі та збуту вторинної сировини.

Після чого ОСОБА_12 , з метою налагодження стосунків та входження в довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_39 , виконав ряд усних угод, щодо реалізації металобрухту.

Далі ОСОБА_12 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, в лютому 2018 року, досудовим розслідуванням точної дати не встановлено, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах ОСОБА_12 , не маючи на меті виконання зобов`язань, під реалізацію, отримав від потерпілого ОСОБА_40 , вторинну сировину, а саме поліетилен, на загальну суму 28 000 гривень, які зобов`язався повернути протягом одного тижня.

Однак останній свої зобов`язання не виконав та грошові кошти у вказаний термін не повернув. Натомість весною 2018 року та на початку літа 2018 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_12 , маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння майном ОСОБА_40 , шляхом обману та зловживання довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах, зателефонував до нього з метою отримання грошової позики в розмірі 2 500 гривень та 1 800 гривень, які ОСОБА_12 , зобов`язався повернути разом із грошовими коштами отриманими від реалізації поліетилену. Під час розмови ОСОБА_12 повідомив останньому неправдиві відомості, щодо мети отримання даної позики, а саме для придбання вторинної сировини. Потерпілий ОСОБА_41 , будучи введеним в оману про мету отримання позики надав ОСОБА_12 грошову позику в сумі 2500 гривень та 1800 гривень. Однак в обумовлений час ОСОБА_12 усі свої зобов`язання не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_42 , матеріальну шкоду на загальну суму 28 000 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що у вересня 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено ОСОБА_7 . Та ОСОБА_12 , перебуваючи на ПП « Метопан » познайомились із менеджером ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , проживаючим за адресою АДРЕСА_11 . Після чого, дізнавшись про його матеріальне становище, у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_25 шляхом обману та зловживання довірою останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_25 неправдиві відомості щодо зайняття підприємницькою діяльністю у сфері утилізації відходів та наявність власного бізнесу.

В подальшому зловживаючи довірою потерпілого, яка виникла внаслідок особистого знайомства ОСОБА_12 , під приводом отримання грошових позик на розвиток «власного» бізнесу отримував в період часу із лютого до травня 2018 року від ОСОБА_25 , різні суми грошових коштів. У такий спосіб, та під приводом довірливих відносин ОСОБА_12 заволодів грошовими коштами ОСОБА_25 , на загальну суму 292 000 гривень.

Отримавши вказану суму коштів, 01 травня 2018 року ОСОБА_12 склав із потерпілим ОСОБА_25 договір позики на загальну суму 292 000 гривень на строк повернення не пізніше 01 червня 2020 року із щомісячним поверненням рівними частками починаючи з дня укладення договору, при цьому не маючи на меті виконання покладених зобов`язань. В такий спосіб ОСОБА_12 по даний час своє зобов`язання не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_25 матеріальну шкоду у розмірі 292 000 гривень.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що на в жовтні 2017 році, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою приїхав на території Тернопільського молокозаводу «Молокія», де діючи умисно з корисливих мотивів повідомили механіку Тернопільського молокозаводу «Молокія» потерпілому ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , проживаючому за адресою АДРЕСА_18 , неправдиві відомості про те, що вони працюють на ТзОВ «ЕКО ТЕРРА» родом діяльності якої являється утилізація вторинної сировини.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , з метою налагодження стосунків та входження в довірливі відносини з потерпілим ОСОБА_44 , виконали ряд усних угод, щодо реалізації металобрухту.

Далі ОСОБА_12 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою збагачення, в 06 червня 2018 року, маючи злочинний умисел спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, яка виникла внаслідок особистого знайомства та цивільно-правових відносинах ОСОБА_12 , не маючи на меті виконання зобов`язань, звернувся до ОСОБА_45 із проханням позичити йому грошові кошти в сумі 20000 гривень та 300 доларів США до 09 червня 2018 року, при цьому повідомив ОСОБА_43 неправдиві відомості , щодо мети позики, а саме для розвитку «бізнесу». Після чого ОСОБА_46 , будучи введеним в оману щодо приналежності ОСОБА_12 до ТзОВ «ЕКО ТЕРРА» та мети отримання позики, внаслідок чого був переконаним у вигідності даної угоди передав ОСОБА_7 вищевказану суму, про що останній написав відповідну розписку.

Однак у вказаний період та по даний час останній свої зобов`язання не виконав, розпорядився отриманими грошовими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_43 , матеріальну шкоду на загальну суму 25800 гривень.

У вчиненні кримінальних правопорушень та на підставі здобутих доказів щодо вчинених шахрайських дій, 09.06.2020 ОСОБА_7 та ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В подальшому 21.07.2020 підозрюваних ОСОБА_7 та ОСОБА_12 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2020 року та винести нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації та покласти на нього інші зобов`язання, передбачені законом. В разі неможливості змінити запобіжний захід зменшити розмір застави визначивши її в сумі 42040 грн.

На думку апелянта, на момент звернення слідчого з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, наявність ризиків, що були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зменшились, а в діях його підзахисного відсутній склад інкримінованого йому злочину.

Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_7 частково повертає кошти потерпілим

Просить врахувати наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного ОСОБА_7 , що дає підстави застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі; прокурора, який заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, оскільки вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України вірно ухвалив рішення, яким продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Аналіз клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а також матеріалів провадження, дає підстави для висновку, що як слідчим, яким проводиться досудове розслідування, так і слідчим суддею місцевого суду дотримано положень ст.199 КПК України, якою регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Продовжуючи підозрюваному строк тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3,4 ст.190 КК України і належним чином мотивував свій висновок про наявність обставин, передбачених ч.3 ст.199 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як прокурором, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає правильними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи вищевказане клопотання, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про продовження строку тримання під вартою, зазначивши про наявність ризиків, визначених в ч.1 ст.177 КПК України, які полягають в тому, що, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих та іношого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити бдь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Висновки місцевого суду щодо наявності вказаних ризиків є аргументовані та належним чином мотивовані і сумнівів у колегії суддів не викликають.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а інший більш м`який запобіжний захід не може їм запобігти, а також зважаючи на те, що під час досудового слідства необхідно виконати ще ряд слідчих та процесуальних дій, про які зазначено у клопотанні, слідчий суддя, з врахуванням вимог, передбачених ст.199 КПК України, прийшов до вірного висновку про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Твердження захисника про міцні соціальні зв`язки, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність судимостей та позитивну характеристику особи підозрюваного ОСОБА_7 , як підставу для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як слідує із змісту судового рішення, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 ніде не працює, не отримує офіційних доходів і усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Такі висновку суду першої інстанції повністю узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Також колегія суддів приймає до уваги, що згідно практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на кількість злочинних епізодів, а також суму матеріальної шкоди, які інкриміновані підозрюваному ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що місцевим судом обґрунтовано визначено розмір застави і підстав для її зменшення, про що просить в апеляційній скарзі адвокат підозрюваного, не має.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 повністю узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, обґрунтовано прийшов до висновку про наявність установлених законом підстав, які виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації, не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність обґрунтування ризиків передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд в повній мірі обґрунтував наявні на його думку ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити дії , передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Що стосується доводів апелянта про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 липня 2020 року про продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.