ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 583/1779/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2873/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисника ОСОБА_10 , без участі обвинуваченого ОСОБА_11 , з участю його захисника ОСОБА_12 , без участі усіх потерпілих та їхнього представника, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційними скаргами обвинувачених на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 06 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 запобіжні заходи у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 16 08 2020 року включно.
Клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про зміну обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю відхилено.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування ухвали та постановлення нової, якою просив обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, або визначити розмір застави.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ризики, вказані стороною обвинувачення не підтверджені жодним доказом.
Зазначив, що судом першої інстанції під час постановлення рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не було враховано відсутність претензій у потерпілого ОСОБА_13 , відшкодування збитків потерпілим, відсутність з боку обвинувачених будь-яких дій направлених на зривання судового засідання, наявність у обвинуваченого двох малолітніх дітей, у зв`язку з чим вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, через неповноту судового розгляду.
Апеляційну скаргу на вказану ухвалу подано також обвинуваченим ОСОБА_8 , який, в свою чергу просив про скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової, якою вважав за необхідне скасувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою та обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і застосуванням електронних засобів контролю чи визначення розміру застави.
Вказана апеляційна скарга містить обґрунтування аналогічні тим, що надав попередній апелянт та окреме посилання на те, що судом першої інстанції не взято до уваги наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 одинокої матері, яка має поганий стан здоров`я та потребує його допомоги.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить про скасування ухвали та про постановлення нової, якою просить змінити запобіжний захід щодо нього з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, або визначити розмір застави.
Зазначив, що його тримання під вартою є безпідставним, оскільки стороною обвинувачення не було надано належних доводів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б доводили неможливість призначення більш м`якого запобіжного заходу.
Вказує, що судом першої інстанції при продовженні запобіжного заходу не було взято до уваги той факт, що обвинувачений має постійне місце проживання, малолітню дитину, яка має інвалідність, є головою громадської організації «Атлант», тим самим приймає участь у життя міста, є особою раніше не судимою.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_11 містить прохання про скасування ухвали суду першої інстанції через її незаконність, невмотивованість та порушення при її винесенні норм кримінального процесуального законодавства України.
Посилаючись на норми кримінального процесуального законодавства, Конституції України та інші законодавчі акти, вказує про необхідність обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а саме у виді домашнього арешту.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційних скарг обвинувачених, просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційні скарги обвинувачених без задоволення.
Обвинувачений ОСОБА_11 , потерпілі та їх представники про дату та час розгляду апеляційних скарг були повідомлені належним чином. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавали.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
В апеляційних скаргах обвинувачені, серед інших доводів, посилаються на недоведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З такими доводами погодитися неможливо, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останніми кількох умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді понад 10 років позбавлення волі, те, що злочини обвинувачені вчиняли із застосуванням та погрозами фізичного насильства, не мають постійних джерел доходів та мають нестабільне матеріальне становище. Обвинувачений ОСОБА_11 є особою раніше судимою.
Крім того, не можна залишити поза увагою факт проживання обвинувачених разом зі свідками, які ще не допитані у судовому засіданні, в одному населеному пункті, що свідчить про наявність ризику впливу на них з боку обвинувачених.

Отже, вищевказане підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи апелянтів, зазначені у апеляційних скаргах, про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується посилання апелянтів на наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, малолітньої дитини та його головування у громадській організації «Атлант», у ОСОБА_9 двох малолітніх дітей, у ОСОБА_8 хворої матері, то вказані факти не є безумовними підставами для зміни у бік пом`якшення обвинуваченим запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як на тому наполягають апелянти, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами їх апеляційних скарг.

Проте, колегія суддів, дотримуючись положеньКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стаття 6 якої гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, вважає за необхідне наголосити на тривалості розгляду судом першої інстанції кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , що може призвести до порушення вищевказаних положень Конвенції та процесуальних прав учасників процесу.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 06 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під ватою до 16 08 2020 року, включно, щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинувачених, - залишити без задоволення.

Звернути увагу суду першої інстанції на надто тривалий розгляд даної справи в суді першої інстанції, що може призвести до порушення прав учасників судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4