Справа № 304/292/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/462/20, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі - прокурор), про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України відмовлено.
З матеріалів клопотання убачається, що 15 липня 2020 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Відповідно до клопотання, 05 березня 2020 року приблизно о 14.00 год. ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу на користування ділянкою надр та гірничого відводу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, покликав на допомогу брата ОСОБА_8 , якому не було відомо про його злочинний умисел, за допомогою трактора марки «МТЗ-80», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, які перебувають у його фактичному користуванні, та підручних засобів, а саме за допомогою лопат, шляхом навантаження на вищевказаний причеп здійснив видобування піщано-гравійної суміші (гравію) об`ємом 2,618 метрів кубічних з берега русла річки «Тур`я», а саме на відстані біля 800-1000 м. від с. Порошково Перечинського району, де його було виявлено працівниками поліції під час навантаження суміші на причіп трактора. Відповідно до висновку експерта сипка суміш, що була вилучена з причепу трактора є сипкою гірською породою з вмістом гравійної складової 40%, що відноситься до піщано-гравійної суміші, і згідно чинного законодавства України належить до корисних копалин загальнодержавного значення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_7 у порушення вимог ст. 19 Кодексу України "Про надра", не маючи передбаченого законодавством спеціального дозволу на користування ділянкою надр, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка, відповідно до постанови КМУ від 12 грудня 1994 року № 827 (із змінами та доповненнями) "Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", є сировиною піщано-гравійною (гравієм) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення. У клопотанні також вказується на та, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколами огляду місця події від 05 березня 2020 року, протоколами допиту свідків та висновками інженерно-екологічної експертизи, що 14 липня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні злочину. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у відповідності до статті 178 КПК України необхідно врахувати, що у сторони обвинувачення наявні достатні та вагомі докази у підтвердження підозри, на які вказується у клопотанні та додані до нього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі від трьох до п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк. Враховуючи те, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а тому існує ризик його протиправної поведінки у майбутньому, в зв`язку з чим вказаним ризикам неможливо буде запобігти без обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Тому слідчий просить клопотання задовольнити.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При оцінці доводів клопотання та прийнятті судового рішення слідчим суддею враховано, що відповідно до клопотання та приєднаних до нього копій матеріалів, зокрема повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у таких зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 1-4, 10-12), що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 233 від 15 травня 2020 року, письмового пояснення підозрюваного від 14 липня 2020 року, вимоги ВІТ УМВС України в Закарпатській області від 11 травня 2020 року, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1065 від 15 травня 2020 року та повідомлення щодо перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога № 1018/2020 від 08 липня 2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 9, 15, 17, 18, 25, 26), а відповідно до копії характеристики на ОСОБА_7 - проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 16). Відхиляючи клопотання слідчий суддя зазначив, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ключовим є місце проживання підозрюваного, оскільки домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. У зв`язку з тим, що у клопотанні та приєднаних до нього копій матеріалів наявні розбіжності щодо місця проживання підозрюваного, тому слідчий суддя позбавлений можливості застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 такий запобіжний захід, як домашній арешт. Окрім того, в ухвалі слідчого судді вказується на те, що дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 - є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, не дають підстав для застосування щодо підозрюваного домашнього арешту. Тому у задоволенні клопотання відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Просить ухвалу слідчого скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У доповненні до апеляційної скарги прокурор вказує на те, що підозрюваний не працює і щодо нього не обрано жодного запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких із урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджають її розгляду. При прийнятті рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника враховується, що: прокурор, підозрюваний та захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; в матеріалах судового провадження наявна заява прокурора про розгляд апеляційної скарги без участі прокурора; захисник також подав письмову заяву про розгляд апеляційної скарги без його та підозрюваного ОСОБА_7 участі.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Частиною 2 ст. 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, що під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, ґрунтується на вимогах закону та фактичних обставинах.
З журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог передбачених ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України кримінального правопорушення (злочину). Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, а саме: протоколами допиту свідків, протоколами огляду місця події від 05.03.2020, висновками інженерно-екологічної експертизи, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Також враховується і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 стороною захисту не оспорюється. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.
Як убачається із внесеного органом досудового слідства клопотання та приєднаних до нього копій матеріалів, зокрема, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, то в таких зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 1-4, 10-12).
Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 233 від 15 травня 2020 року, письмового пояснення підозрюваного від 14 липня 2020 року, вимоги ВІТ УМВС України в Закарпатській області від 11 травня 2020 року, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1065 від 15 травня 2020 року та повідомлення щодо перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога № 1018/2020 від 08 липня 2020 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 9, 15, 17, 18, 25, 26).
З копії характеристики на ОСОБА_7 вбачається, що останній проживає в АДРЕСА_2 (а. с. 16).
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обґрунтовано врахував вищевказані факти та прийшов до належного висновку про те, що розбіжності щодо місця проживання підозрюваного позбавляють можливості застосувати щодо ОСОБА_7 такий запобіжний захід, як домашній арешт, оскільки при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ключовим є місце проживання підозрюваного, так як домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
При оцінці доводів апеляційної скарги про те, що під час дачі слідчому пояснень, ОСОБА_7 повідомив, що проживає в АДРЕСА_1 , де поставив свій особистий підпис, однак, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_7 повідомив, що на даний час проживає за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_2 ., а тому, прокурор просив обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , - апеляційний суд враховує те, що стороною обвинувачення належним чином не спростовано висновок слідчого судді щодо неточностей про місце проживання підозрюваного ОСОБА_7 , що в свою чергу також підтверджує і висновки слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не вжито заходів щодо встановлення місця проживання ОСОБА_7 , що є основним при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Разом із тим, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано врахував дані про особу підозрюваного, який є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий. Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 і дані, які характеризують особу підозрюваного.
У зв`язку з наведеним вище, доводи апеляційної скарги про те, що оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України злочину, то, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, чи незастосування запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наведеними вище обставинами, а також прокурором належним чином не доведені.
Тому, апеляційний суд вважає, що заявлені слідчим та прокурором ризики ґрунтуються виключно на припущеннях.
Із цих підстав, апеляційний суд не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що на даний час підозрюваний ОСОБА_7 не має жодного запобіжного заходу, що в свою чергу дає йому можливість без повідомлення сторони обвинувачення змінити місце проживання чи виїхати за межі України, що буде перешкодою для завершення досудового розслідування та судового розгляду.
Колегія суддів також вважає, що до апеляційної скарги не додано і в матеріалах судового провадження відсутні які-небудь дані про те, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу відповідатиме завданням кримінального провадження: захисту особи, сприятиме швидкому, повному та неупередженому розслідуванню і судовому розгляду кримінального провадження.
При цьому, колегія суддів також враховує і те, що обґрунтованість підозри характер діяння, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_7 , не може вважатися достатньою та безумовною підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу, а також те, що до апеляційної скарги не додано будь-яких даних у підтвердження ризиків можливого ухилення підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування або суду та незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, колегія суддів висновки слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає такими, що ґрунтуються на вимогах закону, в зв`язку з чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими.
Будь-яких обставин, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді, чи процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для її скасування, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апеляційним судом не встановлено обставин та підстав, які б свідчили про незаконність ухвали слідчого судді та слугували б підставами для її скасування; що прокурор, не з`являючись на розгляд апеляційної скарги, позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів клопотання та апеляційної скарги; що відповідно до матеріалів судового провадження досудове розслідування кримінального провадження завершено, обвинувальний акт направлено до суду й 16.09.2020 між підозрюваним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2020 року, якою відмовлено в застосуванні щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: