СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3869/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 30.01.2019 року, суд, -

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 01.08.2019 р. у кримінальному провадженні № 0000049 від 30.01.2019 року, порушеному за ч. 1 ст 255, ч. 4 ст. 189 КК України на автомобіль «Toyota Land Cruiser», сірого кольору, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 1.08.2019 р. задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль «Toyota Land Cruiser», сірого кольору, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , та яким користувався ОСОБА_4 та на три металеві арматури, резинову палку, предмет схожий на бронижелет, маска-балаклава чорного кольору, два магазини до автомату, оперативна кобура чорного кольору, двадцять чотири предмети схожі на патрони з маркуванням на дні гільзи 7,62*39. На думку заявника, арешт накладено безпідставно, оскільки автомобіль не використовувався як предмет злочинного знаряддя.
Адвокат та володілець майна до суду не з`явилися, повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи, причини неявки суд не повідомили.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, до суду надіслав клопотання про долучення до матеріалів скарги письмові докази. Його неявка згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник. В даному випадку заявник вказує на безпідставність накладення арешту на майно, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.
Обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.
Із ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.08.2019р. вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000049 від 30.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189 КК України. Відповідно до цієї ухвали слідчим суддею задоволено клопотання старшого слідчого УП ГУ НП у Київській обл. та накладено арешт на: автомобіль «Toyota Land Cruiser», сірого кольору, 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , три металеві арматури, резинову палку, предмет схожий на бронижелет, маска-балаклава чорного кольору, два магазини до автомату, оперативна кобура чорного кольору, двадцять чотири предмети схожі на патрони з маркуванням на дні гільзи 7,62*39 з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні.
Зі змісту ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 1.08.2019р. вбачається, що слідчий звертався з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання необхідністю збереження речових доказів.
Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).
Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до зазначених норм в ухвалі слідчого судді від 1.08.2019р. зазначено, що арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів, майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, постановою слідчого від 28.07.2019року дане майно визнано речовими доказами по справі, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; і може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а також врахована співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення,
Таким чином, в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що ухвалою слідчого судді необґрунтовано накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку у ОСОБА_4 або потреба в такому арешті відпала. Застосовані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Будь-яких негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб не виявлено, а тому підстав для скасування арешту на даний час не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 2, 170-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000049 від 30.01.2019 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1