В И Р О К
Іменем України
30.06.2020 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер:448/491/17
провадження № 1-кп/448/2/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) кримінальне провадження №0000113 від 23.02.2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Волиця, Мостиського району Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Волиця, Мостиського району Львівської області, мешканця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
учасники процесу:
прокурорка ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 , не з`явився,
обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
їх захисники-адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що гр. ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, в ніч з 22 на 23 лютого 2017 року, пообіцяли підвезти в м.Львів потерпілого ОСОБА_6 ..В подальшому, рухаючись в автомобілі «Фольксваген Пассат», реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації РП) під керуванням ОСОБА_4 , по автодорозі «Львів-Шегині» в сторону м.Львів, з метою реалізації свого злочинного умислу, повернули із центральної дороги в сторону с.Арламівська Воля. Проїхавши декілька кілометрів, близько 00:20 год., 23.02.2017року, на ґрунтовій дорозі, яка веде у с.Помийники Мостиського району, Львівської області ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на досягнення єдиної мети, а саме заволодіння чужим майном, зупинив автомобіль та вийшов із нього ніби-то по потребах. Скориставшись тим, що в цей час вийшов із автомобіля і потерпілий ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , стали погрожувати останньому побиттям та вимагали віддати гроші. При цьому ОСОБА_4 , наніс потерпілому декілька ударів рукою в голову, від яких останній впав на землю. Після падіння ОСОБА_6 , піднявся почав втікати в поле. Однак, за декілька метрів ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , його наздогнали і стали наносити удари ногами та руками по тілу, чим спричинили легкі тілесні ушкодження без розладу здоров`я. В ході побиття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витягнули із кишені потерпілого гаманець та відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_6 , а саме грошовими коштами в сумі 800 польських злотих та 1000 гривень, чим завдали матеріальної шкоди на загальну суму 6304грн., після чого втекли з місця події, а викрадене розділили між собою.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , вину у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнали повністю та підтвердили обставини, що наведені у обвинувальному акті. Пояснили, що дійсно зазначеного дня та часу, при наведених в обвинувальному акті обставинах, у с.Помийники, Мостиського району (на ґрунтовій дорозі) побили потерпілого ОСОБА_6 та забрали у такого гроші, зокрема 1000 грн, а також 800 польських злотих. В подальшому викраденими коштами поділились порівно та такі використали на власні потреби. У вчиненому щиро розкаялися. Просили не застосовувати реальної міри покарання. Всі докази, зібрані на досудовому слідстві, вважають достовірними і дослідження їх в судовому засіданні недоцільним.

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , відповідно, підтримали позицію своїх підзахисних щодо обмеження обсягу дослідження доказів у даному кримінальному провадженню.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна від нього заява про можливість розгляду даного кримінального провадження за його відсутності. Також наявна заява від потерпілого щодо відсутності у нього претензій до обвинувачених осіб як матеріального так і морального характеру. Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 , визнали вину у повному обсязі, за відсутності потерпілого можливо з`ясувати усі обставини під час судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності останнього.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , в повному обсязі визнали свою провину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та, беручи до уваги те, що прокурорка також не оспорювала фактичні обставини подій, і судом встановлено, що учасники зазначеного кримінального провадження, в тому числі і обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам положення ст.349 КПК України, відповідно до яких останні будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст.349 КПК України, - суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинувачених, та дослідженням документів, які характеризують обвинувачених, як осіб.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Показання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Суд знаходить винність обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 доведеною повністю.

Вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , юридично вірно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, оскільки вони, за попередньою змовою групою осіб, вчинили грабіж, поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу кожного обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , вчинили кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, повне та беззастережне визнання вини, а також відшкодування завданої шкоди потерпілому ОСОБА_6 в повному обсязі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , суд керується тим, що його поведінка в судовому засіданні була адекватною, свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на стійке переконання суду обвинувачений є осудною особою.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Щодо питання осудності обвинуваченого ОСОБА_3 , то слід зазначити, що незважаючи на те, що він знаходиться на обліку у лікаря психіатра, однак виходячи з висновку судово-психіатричної експертизи №178, з якого відомо, що обвинувачений у період вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення психічною хворобою не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому на стійке переконання суду останній на думку суду являється осудною особою.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховується те, що такий раніше судимий, однак згідно ст.89 КК України судимість у встановленому порядку погашена, посередньо характеризується за місцем проживання, де проживає з матір`ю, та братами і сестрою, офіційно не працевлаштований, є особою молодого віку, щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, однак знаходиться на обліку в психоневрологічному диспансері, з листопада місяця 2019 року проходить соціально-адаптаційну програму в колективі центру соціальної реабілітації та адаптації для алко-наркозалежних у ГО «Незалежність-Львів», де виключно позитивно характеризується, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , то судом враховується те, що такий до кримінальної відповідальності раніше не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, де проживає з батьками та братом і сестрою, офіційно не працевлаштований, є особою молодого віку, щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває, відшкодував потерпілому ОСОБА_6 завдану шкоду в повному обсязі, його роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення злочину.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурорки, яка просила призначати покарання для обвинувачених зі звільненням від відбуття таких з випробуванням, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд погоджується з думкою державного обвинувача та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання, тому таким слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з покладенням окремих обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для їх перевиховання та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про зарахування обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_3 строку попереднього ув`язнення у строк покарання суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що попереднє ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_3 , здійснювалося у період з 23 лютого 2017 року по 04 жовтня 2017 року, а ОСОБА_4 , - з 06.03.2017 року по 04.10.2017 року, відповідно до ухвал слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області та ухвал судді Мостиського районного суду Львівської області, в межах даного кримінального провадження, а тому таким слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року №663/537/17.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілою особою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Щодо застосування до обвинувачених запобіжного заходу до набранням вироку законної сили, то суд вважає, що оскільки учасники судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 і ОСОБА_3 в судовому засіданні не заявляли, тому суд не вбачає підстав для обрання таким запобіжного заходу до набранням вказаним вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_4 , у строк відбування покарання тримання під вартою з 06 березня 2017 року по 04 жовтня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) зарахувати ОСОБА_3 , у строк відбування покарання тримання під вартою з 23 лютого 2017 року по 04 жовтня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили, не обирати.

Іспитовий строк ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов потерпілою особою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Речові докази: зразки крові потерпілого ОСОБА_6 ; зразки слини потерпілого ОСОБА_6 ; три недопалки сигарет; лінза, коробка з під навушників, сім-карта, належні ОСОБА_6 , зразки слини ОСОБА_4 , котрі знаходяться в камері зберігання речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - знищити.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Iphone 6», ІМЕІ НОМЕР_2 із стартовим пакетом мобільного оператора «Life» НОМЕР_3 , який було повернуто на відповідне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати такому повернутим.
Речовий доказ: транспортний засіб автомобіль марки «Volgswagen Passat» (країна реєстрації - РП), реєстр.номер НОМЕР_1 (країна реєстрації РП), співвласником якого є ОСОБА_9 , мешканка с.Волиця, Мостиського району Львівської області, котрий знаходиться на арешт майданчику транспортних засобів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути ОСОБА_9 .
Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ст.349 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1

Вирок набрав законної сили «___» ______________ 20 __ р.

Суддя ОСОБА_1