Справа № 307/1572/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/393/20, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :

ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2020 року клопотання слідчого СВ Тячівського ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 (далі - слідчий), погоджене з прокурором Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі - прокурор) у кримінальному провадженні №0000552 відомості про кримінальне правопорушення в якому 07.06.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволено.
Накладено арешт шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіля марки «BMW» номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 та який зберігається на спеціальному майданчику при Тячівському ВП ГУНП в Закарпатській області.
З матеріалів судового провадження вбачається, що 09 червня 2020 року до Тячівського районного суду надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «BMW» номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_6 із забороною розпоряджатися, користуватися та відчужувати його. У клопотанні вказується на те, що 07 червня 2020 приблизно о 05 годині водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «BMW-3», номерний знак НОМЕР_1 реєстраційний номер Республіки Польщі, рухаючись із с. Бедевля в напрямку м. Тячів, не впорався з керуванням та з`їхавши на праве узбіччя допустив зіткнення з деревом породи «горіх». Внаслідок ДТП водій ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забійна рана тім`яної ділянки голови, закритий перелом кісток правого передпліччя, пасажир ОСОБА_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, пасажир ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої надбрівної дуги, закритого перелому правої ключиці. Від водія ОСОБА_6 , відібрано забір крові. У клопотанні також вказується на те, що 07 червня 2020 року старшим слідчим СВ Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_11 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди в м. Тячів, вул. Центральна, 232, Закарпатської області, в ході якого було вилучено автомобіль марки BMW, номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , яким володіє та користується громадянин ОСОБА_6 , який під час огляду вилучено і поміщено у спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУНП в Закарпатський області. 09 червня 2020 року слідчим транспортний засіб та номерний знак визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на вилучений у ході досудового розслідування автомобіль марки «BMW», номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_6 , оскільки такий містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та має значення речових доказів у кримінальному провадженні. Тому просить накласти арешт на вищевказане майно.
В ухвалі слідчий суддя, вказує на те, що клопотання слідчого є обґрунтованим, що застосування арешту майна є необхідним, оскільки його незастосування може призвести до відчуження, приховування, що перешкодить проведенню експертиз у кримінальному провадженню. Беручи до уваги те, що майно, клопотання про накладення арешту на яке, визнано речовим доказом, з метою його збереження, клопотання слідчого задоволено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , вказує на те, що ухвала є необґрунтованою. Посилається на те, що слідчий обґрунтовуючи клопотання у розумінні положень ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у ньому, а слідчий суддя, у свою чергу відповідно до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Вказує і на те, що слідчим суддею не дотримано вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб. Вважає, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, що передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки ним не надано доказів, що зазначене майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Окрім того, вважає, що слідчим суддею не враховано вимоги ст. 64-2 КПК України, з якої слідує, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися прокурор, а не слідчий.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 , неявка яких з огляду на положення ст. 405 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; клопотань про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин їх неявки не подавали; розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 07.06.2020 у ході проведення огляду місця події, - автомобіль марки «BMW-3», номерний знак НОМЕР_1 , слідчим суддею враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке, з огляду на вказані норми права, визнається законним та обґрунтованим.
Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, у провадженні слідчого відділу Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження за № 0000552, відомості про кримінальне правопорушення в якому 07.06.2020 внесені до ЄРДР за ознаками діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 червня 2020 приблизно о 05 годині водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «BMW-3», номерний знак НОМЕР_1 реєстраційний номер Республіки Польщі, рухаючись із с. Бедевля в напрямку м. Тячів, не впорався з керуванням та з`їхавши на праве узбіччя допустив зіткнення з деревом породи «горіх», внаслідок чого водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забійної рани тім`яної ділянки голови, закритого перелому кісток правого передпліччя, пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, а пасажир ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої надбрівної дуги, закритого перелому правої ключиці.
Встановлені органом досудового розслідування обставини відображені й у рапорті інспектора-чергового Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_12 від 07.06.2020 (а. с. 5-6).
З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що такий проведено 07.06.2020 з 05 год 30 хв по 06 год 10 хв по вул. Незалежності, біля будинку № 237, в м. Тячів (99 км + автодорога сполученням Мукачево Рогатин Львів», і в ході огляду вилучено автомобіль марки «BMW-3» (а. с. 7-13).
Відповідно до постанови слідчого від 09 червня 2020 року автомобіль марки «BMW», номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , яким володів та користувався ОСОБА_6 , визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене, колегія судів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучений автомобіль має значення речового доказу у кримінальному провадженні, є тимчасово вилученим майном і має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на транспортний засіб із метою забезпечення збереження речових доказів та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні з вилученим майном, зокрема, проведення відповідних судових, експертних досліджень, а також для запобігання відчуження чи приховування майна.
Крім того, апеляційний суд вважає, що, накладаючи арешт на автомобіль марки «BMW», номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , слідчий суддя належним чином врахував вимоги ст. 173 КПК України, те, що автомобіль перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_6 , а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль із забороною відчуження, розпоряджання та користування ним, із чим погоджується й апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий, обґрунтовуючи клопотання у розумінні положень ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у ньому, а слідчий суддя, у свою чергу відповідно до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються змістом як клопотання слідчого, так і оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Із цих підстав, як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно з метою збереження речових доказів, - апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не дотримано вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України щодо застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах третіх осіб. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля із забороною відчуження, розпорядження та користування ним є необхідним із метою збереження речових доказів у кримінальному провадженню та, відповідно, запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, перетворення чи відчуження.
Як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, що передбачені ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки ним не надано доказів, що зазначене майно є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не враховано вимоги ст. 64-2 КПК України, з якої слідує, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися прокурор, а не слідчий, - апеляційний суд не бере до уваги, оскільки порядок звернення із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні передбачено ст. 171 КПК України, відповідно до частини 1 якої з клопотання про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням із прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
На інші доводи, які б давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких у ході апеляційного розгляду не встановлено.
При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує те, що: автомобіль марки «BMW», номерний знак Польської Республіки НОМЕР_1 , відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям і може мати значення для встановлення обставин кримінального провадження; органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце; вказаний автомобіль постановою слідчого від 09.06.2020 визнано речовим доказом; таке втручання у права та інтереси володільця майна, як накладення арешту на вказаний автомобіль, є виправданим.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про його задоволення.
Тому, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, такою, що постановлена з метою забезпечення своєчасного та якісного проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні та запобіганню неправомірним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення, і не вбачає підстав для її скасування.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників судового розгляду апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що стороною захисту не подавалось будь-яких клопотань про дослідження доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11.06.2020, якою накладено арешт на тимчасово вилучене майно - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: