Ухвала
іменем України

12 жовтня 2020 року
м. Київ
справа № 161/8633/17
провадження № 51-8566км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 2 липня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Встановлені обставини
За вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня

2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 309

ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Крім того, визнано ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, та виправдано з підстав відсутності в його діях складу цього кримінального правопорушення.
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 2 липня 2020 року залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора і захисника, а зазначений вирок міськрайонного суду без змін.

Суть питання
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, касаційна скарга прокурора не містить доводів щодо незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до вимог статей 412414 КПК. Посилаючись на незаконність рішення суду апеляційної інстанції, прокурор не навів обгрунтування того, у чому полягають порушення цим судом вимог статей 370 і 419 КПК і статей 50, 65, 70, 71, 309 і 307 КК у їх взаємозв`язку, не зазначив, як ці порушення вплинули на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом цього судового рішення.
Також прокурор не зазначив,чи заявляв у суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив,

та яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Натомість у касаційній скарзі наведено доводи щодо незаконності вироку місцевого суду, який прокурор не просить переглянути в касаційному порядку.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 2 липня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3