УХВАЛА
Іменем України

19 грудня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

свідка ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000239 від 24.04.2018 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, українця, перебуваючого у цивільному шлюбі, з середньою спеціальною освітою, маючого на утриманні батьків похилого віку, зареєстрованого як фізична особа-підприємець з 27.03.2017, фактично проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.05.2012 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, 257,ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшло зазначене клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000239 від 24.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 у вчиненні розбійного нападу, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000239 від 24.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством день, час, місці та за невстановлених слідством обставин у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом вчинення розбійних нападів на осіб підприємців, що проживають на території Київської, Житомирської та інших областей України. Переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 поділився зі своїми злочинними намірами з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , запропонувавши останнім спільно вчиняти кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб, на що останні погодилися.

Вступивши в попередню злочинну змову з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , ОСОБА_5 разом з вищеперерахованими особами здійснили ряд організаційних та підготовчих дій, спрямованих на подальше вчинення розбійного нападу. Зокрема, у достовірно невстановлений час, але не пізніше 17.12.2020 вищевказаним особам стало відомо, що цього ж дня до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вечірній час повинен прибути ОСОБА_15 зі значною сумою грошових коштів.

Керуючись корисливим мотивом та діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 обрали ОСОБА_15 безпосереднім об`єктом розбійного нападу.

При цьому, з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 розробили спільний злочинний план, відповідно до якого на заздалегідь підготовленому автомобілі вказані особи під`їжджають до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , очікують прибуття потерпілого та в момент, коли потерпілий рухається по вулиці з грошовими коштами, наближаючись до офісного приміщення, здійснюють розбійний напад на останнього, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. При цьому, відповідно до спільно розробленого злочинного плану ОСОБА_5 в момент вчинення розбійного нападу повинен був залишатися в автомобілі з метою спостерігання за навколишньою обстановкою, попередження інших співучасників про можливу небезпеку, оперативного від`їзду транспортним засобом після вчинення розбійного нападу.

17.12.2020 близько 18 години 05 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом вчинення розбійного нападу на громадянина ОСОБА_15 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 на автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , до якого як їм було достовірно відомо, мав прибути ОСОБА_15 з матеріальними цінностями в особливо великих розмірах та цього ж дня мав прямувати до даного приміщення зі значною сумою грошових коштів при собі, що становили інтерес для останніх, тобто до місця заздалегідь запланованого скоєння злочину, з метою заволодіння майном особи у особливо великих розмірах.

У цей же день, місці та вказаних обставин, приблизно о 18 години 55 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , перебуваючи у автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поблизу офісного приміщення, розташованого за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Яснопольська, 48А, спостерігали за навколишньою обстановкою та чекали прибуття ОСОБА_15 до зазначеного приміщення.

Після того, як ОСОБА_15 прибув на власному автомобілі до вищевказаного офісного приміщення, вийшов із транспортного засобу, ОСОБА_5 залишився в автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою спостерігання за навколишньою обстановкою, попередження інших співучасників про можливу небезпеку, оперативного від`їзду транспортним засобом, а ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , реалізуючи спільний злочинний умисел, прослідували за потерпілим ОСОБА_15 , де поблизу офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , застосовуючи значну фізичну силу, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, заподіявши при цьому тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_15 у вигляді забою м`яких тканин, ділянки правої щоки, ділянки ребер ліворуч та заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 968 500 грн, 210 доларів США та 50 Євро, що є особливо великим розміром.

Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_5 ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 місце вчинення кримінального правопорушення залишили.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України.

17.12.2020 старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області о 19 год. 00 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча зазначила, що:

- причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження;

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна;

- орган досудового розслідування, керуючись п.1 ч.1 ст.177 КПК України, має підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує;

- орган досудового розслідування, керуючись п.2 ч.1 ст.177 КПК України, не виключає можливості знищення, схову або спотворення речей, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та на даний час не вилучені органом досудового розслідування;

- орган досудового розслідування, керуючись п.3 ч.1 ст.177 КПК України, не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_11 на потерпілих, оскільки затриманий під час вчинення корисливо-насильницького злочину із застосуванням вогнепальної зброї, що вказує на його схильність до насильницьких дій;

- орган досудового розслідування, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не виключає можливості вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 , оскільки вже раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, не має постійного джерела доходів;

- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно обрати без можливості внесення застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, та просив його задовольнити, посилаючись на ризики, передбачені ст.177 КК України. Додатково вказав, що під час затримання ОСОБА_5 намагався залишити місце події на автомобілі та чинив опір. Крім того, про ризик впливу на потерпілого вказує той факт, що за ним стежили, а тому підозрюваний обізнаний щодо особи потерпілого. Оскільки злочин є насильницьким, відносно підозрюваного неможливо обрати запобіжний захід більш м`який, ніж тримання під вартою, без визначення застави.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що підозра за ч.4 ст.187 КК України є необґрунтованою. Зокрема: потерпілий не пояснив, яким чином вчинено злочин; свідок не вказує на обставини вчинення злочину; відсутні докази, що був вчинений розбійний напад; відсутні свідчення щодо опору підозрюваного.

Захисник ОСОБА_6 просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зі встановленням обов`язку здати паспорт, що виключить можливість підозрюваного виїхати за межі України. Зазначив, що у матеріалах клопотання відсутні докази того, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України. Відсутні ризики, на які посилається прокурор: ризик втечі є припущенням, опір підозрюваний не вчиняв; впливати на потерпілого ОСОБА_5 не буде. Просив врахувати, що підозрюваний веде нормальний спосіб життя та що йому вже є 50 років, має міцні соціальні зв`язки, а також, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало.

Підозрюваний підтримав позицію захисників і просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказав, що йому не відомі особи, з якими його було затримано, окрім ОСОБА_14 . Підозрюваний підробляє таксистом, оскільки має великий стаж водія, і у день, коли його затримали, зустрівся з ОСОБА_14 в обумовленому місці з метою виїзду на лісосмугу та вирішення питання вирубки дерев, що раніше було обговорено з ОСОБА_14 . В автомобілі було запотівше скло, тому, коли почав рушати, не побачив перепон на дорозі. Коли ж побачив автомобілі, то з метою уникнення зіткнення, хотів їх об`їхати, але машина була вже на швидкості, її понесло, і він вдарив бус та легковий автомобіль. Коли вийшов з машини, щоб спитати, що сталося, його повалили на тротуар і в цей час щось засунули в карман, це була зброя. Також в автомобіль підкинули гранату. Зазначає, що потерпілий не був побитий. Просить врахувати суд, що він є порядною людиною і перебуває не в тому віці, щоб вчиняти насильство, утримує батьків, дитину цивільної дружини, мати лежача і потребує постійного догляду, втікати наміру не має.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши учасників справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обгрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , який повідомив про обставини вчинення на нього розбійного нападу; заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_15 , від 17.12.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 18.12.2020 який повідомив про обставини вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_15 ; протоколом огляду місця події від 17.12.2020; протоколом огляду місця події від 18.12.2020; протоколом обшуку автомобіля «КІА» польської реєстрації н/з НОМЕР_3 , в результаті якого вилучено грошові кошти в особливо великих розмірах, які належать потерпілому ОСОБА_15 , документи на його ім`я, предмет оливкового кольору зовні схожий на ручну гранату «Ф-1», предмет зовні схожий на пістолет, налипка з надписом «поліція»; довідками про виявлені вибухові матеріали; протоколом затримання ОСОБА_5 від 17.12.2020; протоколами за результатами проведення НСРД від 18.12.2020.

Щодо доводів сторони захисту, висловлених в судовому засіданні, які зводяться до оцінки обґрунтованості підозри та наявності у сторони обвинувачення доказів з точки зору їх належності, допустимості і достатності для висновку про винуватість підозрюваного, то наведене виходить за межі повноважень слідчого судді під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Оцінку таким доказам і кінцевий висновок щодо винуватості особи має надати суд під час розгляду справи по суті.

Щодо наявності ризиків та можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Слідчий та прокурор у клопотанні посилаються на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що вони є обґрунтованими, виходячи із наступного.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати незаконний вплив на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява № 33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність і що підозрюваний намагався покинути місце події, проте був затриманий.

Крім того, підозрюваний з метою уникнення від покарання, може знищити, сховати або спотворити речі, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не всі такі речі на даний час вилучені органом досудового розслідування.

Як вбачається із матеріалів клопотання, ОСОБА_5 є раніше судимою особою: 29.05.2012 засуджений Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187, 257,ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.11.2014 ОСОБА_5 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на виправні роботи з відрахуванням 20 % від заробітної плати на користь держави. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.03.2016 зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення та вважати таким, що відбув покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.05.2012 року за ст.ст. 140 ч. 2, 17 ч. 2, 140 ч. 2, 142 ч. 2, 257, 289 ч.3 КК України (в редакції 1960 року) до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Відтак, слідчий суддя не виключає ризику можливості вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 .

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Оскільки за обставин даного кримінального провадження підозрюваному інкримінується особливо тяжкий злочин, вчинений із застосуванням насильства, з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться в тому числі до притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, - більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на початковій стадії досудового розслідування.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на теперішній час не встановлено.

Слідчий суддя враховує, що допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показала, що перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваним біля 7 років, разом із ним виховує її сина, ІНФОРМАЦІЯ_3 , який називає ОСОБА_5 татом. В АДРЕСА_3 має у власності квартиру АДРЕСА_4 , в якій періодично проживає вона, її син та ОСОБА_5 . Також вони разом із сином періодично проживають за адресою: АДРЕСА_5 . Син навчається в м.Житомирі та часто проживає разом із бабусею. Їй відомо, що цивільний чоловік займається бізнесом в сфері лісообробки. На даний час вона забезпечує батьків підозрюваного, мати якого хворіє на цукровий діабет та є лежачою.

Крім того, підозрюваний має батьків похилого віку: ОСОБА_17 , 1947 року народження, і ОСОБА_18 , 1946 року народження, яка є особою з 3 групою інвалідності.

Разом з цим, наведені обставини не переважають над наявністю існуючих ризиків. Окрім того, покази свідка не підтверджують міцних соціальних зв`язків підозрюваного з нею та її сином, оскільки вони не мають постійного місця проживання, а син, як показала сама свідок, періодично проживає із бабусею в м.Житомирі, а також періодично в м.Житомирі та в м.Буча із нею та цивільним чоловіком.

Відповідно до вимог абзацу 1 ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Так, підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується злочин, вчинений із застосуванням насильства, в зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне не визначати відповідний розмір застави відносно останнього в рамках даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000239 від 24.04.2018 відносно ОСОБА_5 , - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 17.12.2020 з 19 год. 00 хв.

Строк дії ухвали - до 19 год. 00 хв. 14.02.2021 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1