ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2222/20 Справа № 190/630/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 (приймає участь в
режимі відеоконференції),
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якому відмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що за час його перебування в ДУ «П`ятихатська виправна колонія №122» він мав 11 стягнень, які є погашеними, має 2 заохочення.
Відповідно до характеристики від 14.11.2017 року та 20.02.2018 року він характеризується негативно, за характеристикою від 21.02.2019 року посередньо, за характеристиками від 19.12.2019 року та 21.05.2020 року добре.
Вказує на те, що він щиро розкаявся, матеріальних та моральних збитків не має.
Зазначає, що він приймає активну участь в життєдіяльності відділення та установи, культурно-масових заходах, які проводяться в установі, залучається до робіт із благоустрою установи, відвідує храм.
Стверджує, що судом не взято до уваги те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, які мають ряд захворювань та потребують допомоги.
Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 в період відбуття покарання отримав 2 заохочення та 11 стягнень.
Згідно характеристик від 14.11.2017 р., 20.02.2018 р., характеризується негативно, згідно характеристики від 21.02.2019 р. характеризується посередньо, згідно характеристик від 19.12.2019 р., 21.05.2020 р. характеризується добре, згідно витягів засідання адміністративної комісії П`ятихатської ВК № 122 засудженому відмовлено - 21.02.2019 р. в застосування ст.101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення, 21.05.2020 р. засудженому відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів своє виправлення, 02.03.2020 р., 30.05.2020 р. порушив розпорядок дня установи адміністративною комісією 24.03.2020 р. та 02.06.2020 р. прийнято рішення обмежитися бесідами профілактичного характеру.
Викладене свідчить, що поведінка засудженого за весь час відбуття покарання не може свідчити про його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом обґрунтовано враховано те, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_8 за час його перебування в КУВП № 3 м. Кривий Ріг характеризувався посередньо, заохочень не мав, однак мав стягнення. Під час перебування в ДУ П`ятихатська виправна колонія № 122 характеризується добре, має 2 заохочення та мав 11 стягнень, які є погашеними у встановленому законом порядку. Не працевлаштований на виробництві установи, залучається до робіт з благоустрою території установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До роботи ставиться добре. Приймає участь у виховних заходах, що проводяться в установі. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу Професія. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 11 стягнень, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Крім того, наявність у ОСОБА_8 лише двох заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 18.08.2016 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, судом першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого було встановлено та обгрунтовано взято до уваги те, що 21.05.2020 року на засіданні комісії, засудженому ОСОБА_8 було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України як такому, що не довів своє виправлення, а також, що засуджений 02.03.2020 року та 30.05.2020 року порушив розпорядок дня установи, а тому адміністративною комісією 24.03.2020 року та 02.06.2020 року прийнято рішення обмежитися бесідами профілактичного характеру.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він має 2 заохочення, за останньою характеристикою характеризується добре, щиро розкаявся, не має збитків, приймає активну участь в життєдіяльності відділення та установи, культурно-масових заходах, які проводяться в установі, залучається до робіт із благоустрою установи не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Посилання засудженого на те, що він відвідує храм, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, які мають ряд захворювань та потребують допомоги не є безумовними підставами для його умовно-дострокового звільнення, оскільки не визначені положеннями ст.81 КК України.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4