Справа № 204/4331/20
Провадження № 1-в/204/836/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі справу за поданням Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Чечелівський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про вирішення питання про приведення вироку у відповідність до вимог закону щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 .
В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Чечелівському РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області з 11 березня 2020 року. 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Вказаним законом були внесені зміни до ч. 1 ст. 309 КК України, яким встановлено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років. або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років. Враховуючи, що призначене покарання ОСОБА_5 вироком Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року перевищує санкцію нового закону, на підставі ч.ч. 1, 3 ст. 5, ч. 3 ст. 74 КК України та п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, просить суд привести вирок Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
В судове засідання представник установи не з`явилася, однак надала на адресу суду заяву в якій підтримала подання та просила проводити розгляд справи за її відсутності.
Прокурор не заперечував проти задоволення подання.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву в які просив проводити розгляд справи за його відсутності.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Вироком Бердянського міськрайонного суду запорізької області від 13 травня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у вигляді одного року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, врахувавши покарання частково відбуте за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням на один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Вироком Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 травня 2019 року в частині звільнення від відбування покарання скасовано. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з розпорядженням зазначений вирок набрав законної сили 13 лютого 2020 року.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 1 п. 13 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і 3 Кримінального кодексу України(усунення караності діяння, за яке особа засуджена; призначення особі покарання, що перевищує санкцію нового закону знижується до максимальної межі покарання, встановленою санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу).
В силу п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) по вирішенню питання, пов`язаного із виконанням вироку суду, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.
Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01 липня 2020 року, частину 1 ст. 309 КК України викладено у наступній редакції «Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_5 було засуджено Запорізьким апеляційним судом до 01 липня 2020 року та призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», призначена вироком суду міра покарання перевищує санкцію ч. 1 ст. 309 КК України, викладену в новій редакції, тому суд вважає необхідним подання органу пробації задовольнити, визначивши ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі відповідно до вимог Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень, з урахуванням вимог пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якого одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Також, при приведенні вироку у відповідність, суд враховує, що покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року засудженому ОСОБА_5 було призначено з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів передбачених за даним вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровска, яким останнього засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, яке є більш суворим, ніж обмеження волі.
Таким чином, з урахуванням зазначених вимог ст. 72 КК України, приводячи вирок у відповідність, засудженого ОСОБА_5 , слід вважати засудженим вироком Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України за даним вироком та ч. 3 ст. 185 КК України за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року за яким призначено покарання у виді двох років позбавлення волі, шляхом врахування частково відбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, вважати засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, згідно вимог ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, на засудженого покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Керуючись ст. ст. 371,372, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Подання Чечелівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України - задовольнити.
Привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617 VIII, вважати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим вироком Запорізького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі підпункту «б» пункту 1 частини 1 ст. 72, ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців, врахувавши покарання частково відбуте за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року На підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, покладені на нього судом, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1