Провадження №1-в/127/432/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2018 р. у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2018 р. у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність, відповідно до якої останній просить суд пом`якшити його покарання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення заяви засудженого відсутні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що 23.05.2018 р. ОСОБА_4 засуджений вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за частиною другою статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Відповідно до частини першої статті 71 КК шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16.09.2015 р., у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

01.07.2020 р. набрав чинності Закон № 2617-VIII. Згідно зі приписами зазначеного Закону внесені зміни як до матеріального закону (закону про кримінальну відповідальність), тобто КК, так і до процесуального закону, тобто Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Зі змісту пункту 188 Закону № 2617-VIII випливає, що до статті 309 КК внесені зміни: зокрема, частину другу викладено в такій редакції: "ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років".

Таким чином максимальну межу покарання у виді позбавлення волі за санкцією частини другої статті 309 КК було знижено з п`яти років до трьох років.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.

Зі змісту пункту 2 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК, відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Частиною першою статті 74 КК регламентовано, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, частиною третьою зазначеної статті визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище ОСОБА_4 було засуджено за частиною другою статті 309 КК до покарання у виді 2 років позбавлення волі. Тобто, призначена ОСОБА_4 міра покарання не перевищує санкцію нового закону, а тому правові підстави для задоволення заяви засудженого відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2018 р. у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: