БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/560/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2020 р. м. Борзна
Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області,
ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
12 жовтня 2020 року ОСОБА_4 звернулась до Борзнянського районного суду Чернігівської області зі скаргою, в якій просила зобов`язати уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ГУНП в Чернігівській області вчинити процесуальну дію, винести вмотивовану постанову за результатами розгляду її заяви про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтувала тим, що 24 вересня 2020 року вона звернулася до начальника СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області з відповідною заявою. На день подання скарги слідчому судді інформація про задоволення заяви ОСОБА_4 не надходила, постанову про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання не винесено, про результати розгляду клопотання ОСОБА_4 не повідомлено, а тому, заявник вважає, що наведені факти свідчать про грубе порушення вимог кримінального процесуального законодавства України - норм статті 220 КПК України щодо порядку і строків розгляду клопотань та прийняття рішень по ним, повідомлення про результат розгляду особи, яка подала клопотання.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року за вказаною скаргою було відкрито провадження та призначено її розгляд на 19.10.2020 року.

Явка сторін, позиція сторін
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надіславши засобами електронного поштового зв`язку заяву, в якій просить розглянути скаргу без її участі в зв`язку з віддаленістю перебування та карантинними заходами, пов`язаними з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Суб`єкт оскарження був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відомостями журналу розносної кореспонденції суду, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив.

В судове засідання з`явився прокурор, який заперечив проти задоволення скарги, оскільки вважав її безпідставною. Додатково повідомив, що йому не відомо, чи взагалі надавалася відповідь заявниці щодо її заяви про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя, беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність осіб, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали, необхідні для розгляду скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлені обставини
Слідчим суддею встановлено, що 29.09.2020 року ОСОБА_4 звернулась до СВ Борзнянського ВП Бахмацького ГУНП в Чернігівській області із заявою від 24.09.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року, що підтверджується відповідними даними Укрпошти, зокрема трекінгом вручення рекомендованого листа.

Разом з тим, в порушення положень КПК України, уповноваженими особами у встановлений законом строк, відповідно до ст. 220 КПК України, вказана заява розглянута не була.

Жодних даних щодо надання відповіді ОСОБА_4 за результатами розгляду її заяви, на час розгляду скарги, матеріали справи не містять. Таких даних не надав та не повідомив й прокурор у судовому засіданні.

Слідчим взагалі була проігнорована ухвала суду від 13.10.2020 року щодо надання інформації за цією скаргою.

Тобто, строки, визначені ст. 220 КПК України, суб`єктом оскарження не дотримані.

Тим самим є дійсним факт бездіяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Однак, всупереч вимогам ст.ст. 7, 22, 26 КПК України (засади змагальності та диспозитивності кримінального провадження) Борзнянським ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області не було надано суду жодних доказів на підтвердження надання відповіді ОСОБА_4 за її заявою, чим уповноважені особи Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області проявили протиправну бездіяльність.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

У пункті 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України - параграф 1, статті 303-308.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначений ст. 306 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність слідчого чи прокурора щодо нездійснення певної процесуальної дії, за наявності трьох обов`язкових ознак: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

У частині 1 ст. 220 КПК України установлено строк, упродовж якого уповноважена особа зобов`язана розглянути клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій, - не більше трьох днів з моменту подання клопотання. Норма частини 2 цієї статті визначає процесуальну форму, в якій оформлюється рішення про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, - про таке рішення виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Тобто, стаття 220 КПК України не передбачає повноважень не розглядати по суті клопотання або відмовити в такому розгляді з якої-небудь причини. У разі відсутності відповідних підстав для задоволення вимог клопотання уповноважена особа зобов`язана винести вмотивовану постанову і вручити чи направити її копію особі, яка заявила клопотання.

Наведеним ознакам відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ст. 220 КПК. При цьому, варто зважати на те, що відповідна бездіяльність може бути зумовлена не лише невчиненням процесуальної дії в межах встановлених зазначеною нормою строків, а й неналежним розглядом клопотання, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено, що у результаті розгляду клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій слідчим або прокурором має бути винесено постанову, якою клопотання може бути задоволено повністю або частково чи відмовлено у задоволенні. Саме таке процесуальне рішення у розумінні закону є належним процесуальним реагуванням у результаті розгляду клопотання заявника.

Отже, з моменту подання заявником клопотання в уповноважених осіб виник обов`язок розглянути подане заявником клопотання у строк не більше трьох днів та повідомити про результати його розгляду відповідно до вимог статті 220 КПК України.

За змістом положень ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя, розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 110, 220, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб СВ Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області розглянути відповідно до вимог статті 220 КПК України заяву ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000128 від 25.03.2020 року, про що її повідомити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1