Справа № 573/965/20
Провадження №1-кп/573/142/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 березня 2020 року за №0000199 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, не інваліда, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого

за ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 разом із знайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у приміщенні кімнати будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої до 18 год. 00 хв. 24 березня 2020 року. Близько 18 год. 00 хв. 24 березня 2020 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний намір спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків ОСОБА_4 діючи умисно, сидячи на дивані в приміщенні кімнати, вищевказаного будинку, взяв до двох рук дерев`яну дошку, яка лежала поруч з диваном на підлозі, після чого наніс близько двох ударів дошкою по голові з лівої сторони ОСОБА_7 , який сидів на дивані зліва від ОСОБА_4 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: рубця в середній третині лоба зліва, післяопераційного рубця в тім`яно-скроневій ділянці зліва з деформацією лобно-тім`яно-скроневої ділянки. В нейрохірургічному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні встановлено діагноз: ВПЧМТ, забій головного мозку тяжкого ступеню зі стисненням пів кульною гідромою ліворуч та депресивним вдавленим багатоуламковим переломом лобно-тім`яно-скроневої ділянки ліворуч. Церебро-субархноїдальний крововилив. Множинні переломи склепіння та основи черепа. Забійні рани м`яких тканин лобної ділянки ліворуч, множинні садна та забої м`яких тканин голови, обличчя». Множинні переломи кісток черепа. Перелом кісток лицевого черепа. Перелом кісток носа та перегородки. Гемосинус зліва. Лінійний перелом лівої виличної дуги без зміщень. Тілесні ушкодження у вигляді ВПЧМТ відповідно до висновку експерта № 110 від 28 травня 2020 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Наносячи удари, ОСОБА_4 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажав їх настання, отже діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що 24 березня 2020 року починаючи з 14 год. він разом із знайомим ОСОБА_7 вживали разом спиртні напої у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно о 18 год. цього ж дня між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Тоді він взяв до двох рук дерев`яну дошку, яка лежала на підлозі поруч та наніс два удари нею по голові ОСОБА_7 , який сидів на дивані. Після нанесених ударів він поклав ОСОБА_7 на диван та вийшов із будинку на вулицю.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Так, обставинами, що згідно із ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає: повне визнання провини у скоєному; щире каяття, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин і своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнув зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, так як він правдиво повідомив про обставини вчинення ним злочину; часткове відшкодування збитків потерпілій ОСОБА_6 .

На підставі ч. 2 ст. 66 КК України суд враховує також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, неодружений, офіційно не працюючий, характеризується за місцем проживання на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області задовільно.

Обставин, які б згідно із ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, суд, за наявності кількох вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання у їх сукупності та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного та думку потерпілої ОСОБА_6 , дійшов висновку про можливість при призначенні ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України застосувати положення ст. 69 КК України, та призначити показання за цим законом нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної частини статті закону про кримінальну відповідальність, у виді арешту.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила до обвинуваченого цивільний позов про стягнення завданої злочином матеріальної шкоди у сумі 42 500 грн, яка складається з коштів використаних на лікування її брата ОСОБА_7 , та моральної шкоди у сумі 50 000 грн., в частині якої вона відмовилася 29 грудня 2020 року. (а. с. 19-21).

Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у загальному розмірі 68 653 грн 64 коп., розмір якого в подальшому зменшено до 22 352 грн. 16 коп. мотивуючи тим, що вказана сума коштів була витрачена на лікування потерпілого ОСОБА_7 , який перебував на стаціонарному лікуванні в КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», а саме: з 26 березня по 08 квітня 2020 року в відділенні анестезіології та з 08 квітня по 26 квітня 2020 року в нейрохірургічному відділення (а. с. 11-15, 27-31).

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов ОСОБА_6 на суму 42 500 грн. та позов Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації на суму 22 352, 16 грн. визнав повністю.

Заслухавши обвинуваченого, його захисника та потерпілу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі 42 500 грн., які були витрачені на лікування ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації про стягнення з ОСОБА_4 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 22 352 грн. 16 коп. підлягають повному задоволенню.

Також суд вважає за необхідне скасувати арешт з майна, вилученого під час проведення огляду місця події 26 березня 2020 року, а саме: на чоловічу куртку чорного кольору з плямами речовини бурого кольору, яка належить ОСОБА_7 та на : ковдру ватяну червоного кольору з плямами речовини бурого кольору, виріз з дивану просякнутий речовиною бурого кольору; кришку металеву з плямами речовини бурого кольору; фрагмент фольги з плямою речовини бурого кольору; сковорідку з дерев`яною ручкою з плямами речовини бурого кольору; дошку дерев`яну, що належить ОСОБА_4 , накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 01 квітня 2020 року (а. с. 137-141).

Відповідно до ст. 100 КПК України необхідно вирішити питання щодо речових доказів.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді 07 квітня 2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк застосування якого закінчився 05 червня 2020 року. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і призначити йому покарання за цим законом із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь - ОСОБА_6 42 500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 22 352 (двадцять дві тисячі триста п`ятдесят дві) гривні 16 копійок в рахунок відшкодування витрачених коштів на стаціонарне лікування потерпілого.

Скасувати арешт, накладений ухвалами слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 01 квітня 2020 року з майна, вилученого під час проведення огляду місця події 26 березня 2020 року, а саме: на чоловічу куртку чорного кольору з плямами речовини бурого кольору, яка належить ОСОБА_7 , а також на : ковдру ватяну червоного кольору з плямами речовини бурого кольору, виріз з дивану просякнутий речовиною бурого кольору; кришку металеву з плямами речовини бурого кольору; фрагмент фольги з плямою речовини бурого кольору; сковорідку з дерев`яною ручкою з плямами речовини бурого кольору; дошку дерев`яну, що належить ОСОБА_4 .

Речові докази: ковдру ватяну червоного кольору з плямами речовини бурого кольору; виріз з дивану просякнутий речовиною бурого кольору; кришку металеву з плямами речовини бурого кольору; фрагмент фольги з плямою речовини бурого кольору; сковорідку з дерев`яною ручкою з плямами речовини бурого кольору; дошку дерев`яну; куртку чоловічу чорного кольору, зразок крові на марлевому тампоні потерпілого ОСОБА_7 та контрольний зразок до крові потерпілого ОСОБА_7 ; зразок крові на марлевому тампоні обвинуваченого ОСОБА_4 та контрольний зразок до крові ОСОБА_4 , які знаходяться у камері зберігання речових доказів Білопільського ВП ГУНП в Сумській області знищити.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя