Дата документу 16.09.2020 Справа № 336/3118/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 336/3118/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1473/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 16 вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000026 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини

В провадження Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, суд вказує про порушення вимог ст. 62 Конституції України у зв`язку з наявністю в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 прізвищ осіб ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які у співучасті вчинили кримінальне правопорушення, однак не мають статусу обвинувачених у даному кримінальному провадженні.

Вимоги і узагальненні доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваною ухвалою у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Вважає, що посилання в обвинувальному акті на прізвища ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які у змові з ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України, є формальною підставою для повернення прокурору обвинувального акту, оскільки вказані особи мають статус обвинувачених та відносно них наразі розглядається кримінальне провадження в іншому місцевому суді.

Просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, вказав про відсутність правових підстав для повернення обвинувального акту.
Захисник у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального Кодексу України.

Підставами для повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 стала встановлена судом невідповідність зазначеного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Між тим, згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В порушення вищевказаної норми, прокурором у обвинувальному акті № 0000026 відносно ОСОБА_8 , окрім викладення фактичних обставин інкримінованого їй правопорушення, зазначено, що вона вчинила злочин спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за попередньою змовою, які згідно з даним обвинувальним актом не є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

Разом з цим, в обвинувальному акті зазначено, що з кримінального провадження зокрема відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (№000005), матеріали за фактом збуту громадянкою ОСОБА_8 психотропної речовини, були виділені в окреме провадження за № 0000026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

А зміст апеляційної скарги прокурора підтверджує відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який набрав законної сили. Кримінальне провадженні відносно вказаних осіб наразі розглядається в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що зазначення в обвинувальному акті за обвинуваченням конкретної особи про вчинення нею кримінального правопорушення за попередньою змовою з іншою особою, яка в цьому кримінальному провадженні не є обвинуваченою та відносно неї відсутній обвинувальний вирок, який набрав законної сили, із зазначенням її прізвища, імені та по-батькові, є істотним порушенням встановленого ст. 62 Конституції України та п. 10 ч. 1 ст. 7 КПК України принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Подібне викладення формулювання обвинувачення не забезпечить судовий розгляд кримінального провадження у чіткій відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України та суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

Наведені прокурором у апеляційній скарзі доводи є непереконливими та не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду, яке направлене на виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та його здійснення у відповідності до загальних засад, зокрема передбачених ст. 9 КПК України, в першу чергу органами досудового розслідування і прокурором з тим, щоб в подальшому ці ж завдання належно могли бути виконані судом.

З огляду на викладене обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 у зазначеному виглядіне може бути визнаний таким, що складений відповідно до вимог закону, а тому підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора, у зв`язку із необґрунтованістю, задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту положенням ст. 291 КПК України з наведених районним судом підстав, колегія суддів знаходить слушним, що передбачає відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2020 року в частині повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4