У Х В А Л А

16 грудня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , -

В с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, востаннє 12.02.2019 за вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень, який не сплатив, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, відповідних висновків не зробив, повторно, вчинив умисний, корисливий злочин проти власності.

Так, 02 вересня 2020 року, близько 18 год. 22 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи на стоянці транспортних засобів прилеглої території ТРЦ «Novus», що по вул. Гагаріна, 26, м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом відчинення правих передніх дверей, проник до салону автомобіля марки «SkodaYeti» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який розташований за вищевказаною адресою, звідки із сумки таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 230 тис. гривень, чим завдав потерпілому значної матеріальної шкоди у вказаному розмірі.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, яке заподіяло потерпілому значної шкоди.
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується сукупністю зібраних в кримінальному провадженні доказів:

- заявою про вчинення злочину від 03.09.2020;
- протоколом огляду місця події від 03.09.2020;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7

- висновком судової дактилоскопічної та портретної експертиз.

- вимогою про судимість ОСОБА_4 в якій зазначено, що останній був раніше неодноразово судимим за аналогічні злочини;

- іншими зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження № 0003717 від 03.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.185 КК України.

Слідчий вказує, що ОСОБА_4 :

- може переховуватись від органів досудового розслідування, а також ухилитись від слідства, суду, а саме є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи відповідальність за вчинений ним тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки являється жителем іншої області покинувши межі країни, чи змінити місце проживання, вчасно не з`являтися на виклик слідчого для проведення слідчих дій, чи прокурора та суду, об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, спосіб та характер вчинення даного злочину являють суспільну небезпеку.

- може незаконно впливати на свідків та потерпілих, а саме, впливати на свідків безпосередньо учасників затримання, потерпілих та інших свідків, оскільки судом будуть братися до уваги показання, дані лише під час судового розгляду.

- вчинити інше кримінальні правопорушення, а саме, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, (востаннє 12.02.2019 за вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, відповідних висновків не зробив, повторно, вчинив умисний, корисливий злочин проти власності, що є підставою вважати, що підозрюваний може продовжувати свою злочинну діяльність.

- може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки наведені вище факти у своїй сукупності та логічності свідчать про це. Водночас, перевіряється його причетність до вчинення інших злочинів на території м. Рівне та Рівненського району.
Застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного, а тому є підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним в п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому слідчий просить клопотання задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання, просили суд відмовити у його задоволенні та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт. Оскільки він має постійне місце проживання з рідними, отже має міцні соціальні зв`язки. Крім того, уникати слідства і суду чи вчиняти дії пов`язані з тиском на свідків не буде та не має наміру цього робити, не буде перешкоджати органу досудового розслідування у встановлені істини в його справі. Вважає, що ризики на які вказує сторона обвинувачення є надуманими, оскільки він сам добровільно з`явився в судове засідання.
Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування, по кримінальному провадженні № 0003717 від 03.09.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

11.12.2020р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, однак достатніх доказів про існування ризиків, про які зазначає у клопотанні слідчим не надано та не доведено.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи за і проти звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі Бекчієв проти Молдови (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є недоцільним.

Слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання з рідними, отже має міцні соціальні зв`язки. Крім того, сам добровільно з`явився в судове засідання. Тому слідчим не доведено наявність ризику, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи вчиняти інші злочини.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22 год. до 07 год.

Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора; повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

У х в а л и в:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - в період доби з 22 год. до 07 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;
-не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого або прокурора;
-повідомляти слідчого, або прокурора про зміну свого місця проживання;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.
Встановити строк дії ухвали до 16 лютого 2021 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 16 лютого 2021 року.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання старшому слідчому СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 .
В частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1