У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7822/19

№ 1-кп/183/895/20

09 липня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001134 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2007 року народження та 2012 року народження, не працюючого, такого, що не має судимості, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2013 року народження та 2017 року народження, не працюючого, судимого останній раз: 21.04.2015 року Володимирецьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 240 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 гривень, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні поставлено на розгляд питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_6 вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, про що подав відповідне клопотання, оскільки ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , продовжує існувати.
Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт, заборонивши ОСОБА_5 залишати житло цілодобово.
Захисник ОСОБА_7 , та обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , кожен окремо підтримав позицію захисника ОСОБА_8 .
Вислухавши думку всіх учасників судового провадження, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховується той факт, що ОСОБА_5 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, однак суд також враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, які в силу статті 12 КК України, є тяжкими, за вчинення яких у разі визнання винуватим обвинуваченому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, крім того, підтверджень наявності у ОСОБА_5 захворювань, які перешкоджають йому утримуватися під вартою суду стороною захисту не надано, суспільно корисною працею не займається.
Суд вважає, що ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу на цей час не зменшився, залишається реальним та продовжує існувати, характер та обставини протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , дають суду підстави вважати, що обвинувачений у разі обрання йому альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.
Захисником ОСОБА_8 будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно вказували на зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не надано.

Разом з тим, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження, та не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім того, судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
За таких обставин, враховуючи, що судове провадження не може бути завершене до спину строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 по 21 серпня 2020 року включно.

З наведених вище підстав, суд вважає недоцільним змінювати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для продовження ОСОБА_5 , раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 , про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 серпня 2020 року включно.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кодексу, щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суддя ОСОБА_1