ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2079/20 Справа № 205/963/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року за ст. 15 ч. 2, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку: 05 січня 2013 року, а кінець строку: 08 травня 2022 року.

Станом на 20 грудня 2019 року засуджений відбув 2/3 строку покарання. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується добре, працевлаштований на виробництві установи, стягнень не має, натомість має два заохочення.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання до засудженого застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, що в свою чергу, на думку суду першої інстанції, свідчить про відсутність позитивних змін в особі та поведінці засудженого, його відношенню до відбування покарання та вчиненого кримінального правопорушення.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений не став на шлях виправлення та не довів цього, а тому підстави для застосування до нього положень ст. 82 КК України відсутні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі захисник засудженого просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання ОСОБА_8 та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням, мотивуючи такі вимоги тим, що ОСОБА_8 за час відбування покарання своєю поведінкою довів, що став на шлях виправлення, а тому має законні підстави для застосування до нього вимог ст. 82 КК України.
Також, захисник в своїй скарзі зазначив, що судом першої інстанції не було врахована наявність підписаного представником виправної установи повідомлення про нове заохочення засудженого, не залучено до розгляду клопотання представника ДУ Дніпровська виправна колонія (№89) та не витребувано з виправної установи матеріали, які характеризують особу засудженого, що призвело до ухвалення неправосудного рішення.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник засудженого в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Засуджений ОСОБА_8 апеляційну скаргу свого захисника, також, підтримав.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши суддю доповідача, думку учасників кримінального провадження, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений не виправився, не довів своє виправлення, але став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів ще необхідний виплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.
Відповідно до положень ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, роз`яснено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання та спостережної комісії по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з особової справи ОСОБА_8 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року за ст. 15 ч. 2, п. 13 ч. 2 ст. 115, ст. 71 КК України до років шести місяців позбавлення волі.
Початок строку: 05 січня 2013 року, а кінець строку: 08 травня 2022 року.

Станом на 20 грудня 2019 року засуджений відбув 2/3 строку покарання. За час відбування покарання в ДВК №89 засуджений характеризується добре, працевлаштований на виробництві установи, стягнень не має, натомість має два заохочення.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання до засудженого застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, що в свою чергу, свідчить про відсутність позитивних змін в особі та поведінці засудженого, його відношенню до відбування покарання та вчиненого кримінального правопорушення, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на даний час засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст. 82 КК України буде передчасним.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4