Справа №487/6722/20
Провадження №1-кс/487/6624/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2020 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої - ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого СВ Слідчого управління ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001010 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, займаючого посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ДУ «Петрівська виправна колонія №49», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.11.2020 року слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 , за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб, визначивши при цьому розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 150 000, 00 грн.

В клопотанні слідчий зазначає, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001010 від 13.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
09.11.2020 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
10.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив про його задоволення.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри, оскільки, функціональні обов`язки його підзахисного не передбачають ініціювання питання про накладення дисциплінарних стягнень. Зазначив про відсутність згаданих прокурором ризиків, підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, суду. Зауважив, що розмір застави, про яку просить сторона обвинувачення, є занадто великим. Просив врахувати, що ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю, батько з сім`єю не проживає.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001010 від 13.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Кіровоградською обласною прокуратурою.
Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» №210/)С від 07.08.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призначено на посаду молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)».
Наказом начальника Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» №113 о/с від 30.04.2020 ОСОБА_5 присвоєно спеціальне звання молодший сержант внутрішньої служби, яке відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 14 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» встановлюється особам молодшого начальницького складу кримінально-виконавчої служби.
Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу, постійно здійснює функції представника влади, тому відповідно до п. 1 Примітки ст. 364 КК України є службовою особою.
Разом з цим, в порушення вимог закону ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, на початку жовтня 2020 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено ОСОБА_5 в силу службових обов`язків стало відомо, що строк покарання засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання в ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», наближається до відбуття трьох чвертей строку покарання, після чого він матиме право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а також, що згідно з існуючою практикою, для подальшого умовно-дострокового звільнення засудженому необхідно змінити умови відбування покарання шляхом переведення до виправної колонії іншого виду, на що ОСОБА_8 вже мав право.
У цей час у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що при вирішенні питань умово-дострокового звільнення та зміни умов відбування покарання враховується сумлінна поведінка засудженого, а він в силу своїх службових повноважень та влади, якими наділений на підставі нормативно-правових актів та посадової інструкції, може перешкоджати засудженому ОСОБА_8 у зміні умов відбування покарання та подальшому умовно-достроковому звільненні, виник умисел на незаконне збагачення за рахунок одержання від ОСОБА_9 неправомірної вигоди за невчинення ним в інтересах ОСОБА_8 дій з використанням наданої йому влади та службового становища.
В подальшому на початку жовтня 2020 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» за адресою: Кіровоградська обл., Петрівський район, село Новий Стародуб, вул. Польова, будинок 1, більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, всупереч інтересам служби, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, зустрівся з ОСОБА_8 та висловив йому вимогу щодо надання йому без законних на те підстав грошових коштів в розмірі 20 000 грн.
Також ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що у разі ненадання ним грошових коштів він буде ініціювати оголошення йому дисциплінарних стягнень, що унеможливить в подальшому зміну умов відбування покарання шляхом переведення до виправної колонії іншого виду, на що ОСОБА_8 має право відповідно до вимог абз. 3 ч. 1 ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України, а також його подальше умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України.
Розуміючи можливість настання негативних наслідків ситуацію, ОСОБА_8 вимушений був погодитися на вказану не закону пропозицію ОСОБА_5 , з метою з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.
Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_10 , будучи службовою особою, всупереч інтересам служби, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, зустрівшись за попередньою домовленістю зі знайомим ОСОБА_8 . ОСОБА_11 близько 19.00 год. 05.11.2020 неподалік продуктового магазину, який розташований на перехресті вул. Діброви та проспекту Соборного в м. Олександрії Кіровоградської області, висловив прохання про надання йому неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в розмірі 20000 грн. за не створення перешкод ОСОБА_8 у зміні умов відбування покарання шляхом переведення до виправної колонії іншого виду, а також в його подальшому умовно-достроковому звільненні, та домовився про подальшу зустріч з ОСОБА_11 з метою одержання неправомірної вигоди.
В подальшому ОСОБА_5 , будучи службовою особою, всупереч інтересам служби, діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, зустрівшись за попередньою домовленістю зі знайомим ОСОБА_8 . ОСОБА_11 близько 16.30 год. 09.11.2020 неподалік продуктового магазину, який розташований на перехресті вул. Діброви та проспекту Соборного в м. Олександрії Кіровоградської області, де одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 20000 грн. за не створення перешкод ОСОБА_8 у зміні умов відбування покарання шляхом переведення до виправної колонії іншого виду, а також в його подальшому умовно-достроковому звільненні.
09.11.2020 о 19 год.40 хв. в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
10.11.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади, поєднаних з вимаганням неправомірної вигоди.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується: заявою ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 13.10.2020; протоколами допитів свідка ОСОБА_11 від 13.10.2020 та 10.11.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 09.11.2020; протоколом обшуку автомобілю CHERY AMULET, д.р.н. НОМЕР_1 від 09.11.2020; протоколом освідування ОСОБА_5 від 09.11.2020; комплексом негласних слідчих дій, які в даний час розсекречуються; іншими матеріалами зазначеного кримінального провадження.

Слідчий суддя критично оцінює доводи захисника та підозрюваного про необґрунтованість підозри, пред`явленої останньому, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази, надані стороною обвинувачення, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень, наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне: з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування; може впливати на ОСОБА_8 , свідків з числа тих, яким відомі обставини його незаконно діяльності, з метою зміни останніми показань та спотворення доказів, які можуть мати значення для кримінального провадження, подовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки вважатиме, що може безперешкодно одержувати неправомірну вигоду від засуджених, усвідомлюючи можливість уникнення кримінальної відповідальності за корупційний злочин, у зв`язку з усуненням його від служби, при цьому маючи тісні зв`язки у вказаній установі.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 неодружений, раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю.
Слідчий суддя, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на свідків, подовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід рахувати з 09.11.2020 року.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у разі внесення застави, що дорівнює 150000,00 грн., оскільки сама правова природа такого запобіжного заходу як застава є альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, а встановлення такого значного розміру застави носить каральний характер для підозрюваного, оскільки фактично унеможливлює існування «альтернативи», яка закладена в правовому інституті застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 65910,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого СВ Слідчого управління ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» до 07.01.2021 року.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 65 910 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі Петрівського району Кіровоградської області без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїз з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 07.01.2021 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя Заводського
районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1