Справа № 180/1631/19
У Х В А Л А

28 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000246 від 07.05.2019 року за п. 5 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

в провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000246 від 07.05.2019 року відносно ОСОБА_6 за п. 5 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується за вчинення особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строгк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. Крім цього зазначив, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не зникли та продовжують існувати. Прокурор вважає, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо. Крім цього просив етапувати обвинуваченого до КУВП №3 для подальшої участі в судового засідання даного кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечили, з врахуванням строку перебування під вартою просили змінити обвинуваченому міру запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. Обвинувачений та захисник зазначили, що клопотання прокурора є безпідставним, перелічені прокурором ризики нічим не підтверджуються.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії раніше обраного відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29 жовтня 2020 року

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Колегія суддів зазначає, що на даний час, достатні відомості про усунення та відсутність тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього судом не встановлено.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини як характер протиправних дій, в яких обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_6 , його поведінка до та безпосередньо після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим в інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення. Також, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, а також те, що ОСОБА_6 на момент його затримання ніде не працював, що дає підстави вважати та свідчить про можливе переховування даної особи від суду. Також існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, які ще не допитані в судовому засіданні.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий, що дає підстави вважати, що опинившись на волі обвинувачений може вчиняти інші злочини.

За сукупності таких обставин, на даний час, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 197, 331, 369 КПК України, колегія суддів
постановила:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч.ч. 1, 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 26 грудня 2020 року включно.

Етапувати обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ДУ «КУВП №3» (м. Кривий Ріг вул. Світла, 2) та перерахувати обвинуваченого ОСОБА_6 за Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору для відома та направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3