Справа № 754/6347/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1216/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2020 року, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Саранськ, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею на поруки та закрито кримінальне провадження, -
В С Т А Н О В И Л А:
Як встановлено судом першої інстанції, 09.03.2019 року приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_7 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Асurа RDХ» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині пр. Ватутіна зі сторони вул. Бальзака в напрямку парку Дружби народів в м. Києві у смузі, призначеній для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 ПДР України, порушила правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п.2.3.б, 13.1, 17.1 та дорожнього знаку 5.11 ПДР України, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, вчасно не реагувала відповідним чином на її зміну, не дотрималась в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки, безпечної дистанції до велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався попереду, внаслідок чого здійснила наїзд на останнього, в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді забою паренхіми обох легень, більше зліва, лівобічного пневмогемотораксу, перелому лівої ключиці в середній третині, перелому лівої лопатки, перелому 4 ребра зліва по лопатковій лінії, підшкірної емфіземи зліва, саден тулуба.
Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфікуються за ст. 286 ч. 1 КК України.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 травня 2020 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею на поруки. Закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України. Передано ОСОБА_7 на поруки трудовому колективу ТОВ «Зевс автоматика» за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки, виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій він просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2020 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено факту наявності чи відсутності щирого каяття за вчинене кримінальне правопорушення з боку ОСОБА_7 , зокрема шляхом її допиту в судовому засіданні. Окрім того, зазначає, що судом не вирішено питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову, який з боку ОСОБА_7 не відшкодований навіть частково. У зв`язку з викладеним, вважає, що звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею її на поруки та закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
Від потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_9 також надійшла апеляційна скарга, у якій він просить ухвалу суду від 21.05.2020 року скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалу суду вважає, незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України є щире каяття особи, однак ставлення обвинуваченої ОСОБА_7 до обставин вчиненого кримінального правопорушення, до спричиненої потерпілому шкоди, прямо вказують на відсутність будь-яких ознак щирого розкаяння, а навпаки підтверджують намагання уникнути кримінальної відповідальності. Зазначає, що обвинувачена під час ДТП та впродовж всього судового розгляду наголошувала, що ДТП сталось внаслідок протиправних дій потерпілого, вину визнала лише тоді, коли висновком експертів була підтверджена її вина. Окрім того, обвинувачена ніколи не висловила свого жалю чи вибачень на адресу потерпілого, а навпаки іронічно і скептично ставилася і висловлювалася до спричиненої шкоди і вимог цивільного позову, її позиція також підтверджується запереченнями своєї вини та не погодженням на відшкодування реальної завданої шкоди, що, на думку апелянта, не може давати підстав для щирого каяття. Окрім того, вважає, що у даному кримінальному провадженні - після скасування апеляційним судом попереднього рішення Деснянського районного суду м. Києва про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України і направлення справи на новий судовий розгляд з відповідними висновками щодо необхідності встановлення факту щирого каяття, суд першої інстанції не мав належних правових підстав та можливості приймати рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України на стадії підготовчого судового засідання, оскільки на цій стадії кримінального процесу неможливо встановити факт наявності в ОСОБА_7 щирого каяття і під час підготовчого судового засідання не передбачено можливості дослідження доказів та встановлення суттєвих для правильного вирішення справи обставин, на які вказав суд апеляційної інстанції. Разом з тим зазначає, що судом першої інстанції неправомірно не було розглянуто його цивільного позову та у непередбачений законом спосіб допустив до участі у підготовчому судовому засіданні представника трудового колективу.
На апеляційні скарги прокурора та потерпілого від представника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 надійшли заперечення, в яких вона зазначає, що доводи прокурора та потерпілого про те, що судом першої інстанції при новому розгляді вимоги закону щодо необхідності при новому судовому розгляді справи обов`язкового врахування висновків і мотивів рішення апеляційного суду, яким було скасовано попереднє рішення суду першої інстанції, не заслуговують на увагу та ґрунтуються на власній суб`єктивній оцінці обставин, оскільки судом першої інстанції при новому розгляді було враховано висновки Київського апеляційного суду, викладені в ухвалі від 14.11.2019 року. Вважає, що судом було встановлено факт щирого каяття та наявність протоколу загальних зборів колективу, який долучається до справи. Зазначає, що ОСОБА_7 вживала всіх залежних від неї заходів на відшкодування шкоди, щиро розкаюється у вчиненому нею злочині, а тому вважає, що немає підстав для скасування ухвали суду від 21.05.2020 року
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційні скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Однак суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог законодавства.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила кримінальне правопорушення вперше; 2) діяння належить до кримінального проступку або нетяжкого злочину; 3) особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.
Підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку. Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Відмова суду в задоволенні клопотання має бути вмотивованою.
Тобто з огляду на такі дискреційні повноваження суду, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.
Дискреційні повноваження суду визначено і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідальності таких повноважень суду, принципу верховенства права, що забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Разом з тим, з огляду на вимоги частини 4 статті 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Крім того, нормами кримінального процесуального Закону, на стадії досудового розслідування, визначено, що перед направленням клопотання до суду прокурор зобов`язаний ознайомити з ним потерпілого та з`ясувати його думку щодо можливості звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності, що передбачено частиною 3 статті 286 та частиною 2 статті 288 КПК.
Тобто, як свідчить системний аналіз вказаних норм, під час досудового слідства з`ясування думки потерпілого щодо звільнення винної особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим елементом такого звільнення, отже суд повинен виходити не тільки з наявності підстав, передбачених нормами, які забезпечують умови звільнення, але й кінцевого підсумку, який повинен слугувати виправленню особи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження (журналу судового засідання), суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання, заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо клопотання адвоката ОСОБА_12 - захисника обвинуваченої ОСОБА_7 та клопотання представника ТОВ «Зевс автоматика» про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки, прийняв рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею її на поруки та закрив кримінальне провадження.
Однак колегія суддів не може погодитися із вказаним рішенням суду першої інстанції, прийнятим під час підготовчого судового засідання, виходячи з наступного.
Поняття «щире каяття» відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненні певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Але суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки не перевірив сукупності таких умов, як: 1) особа вчинила кримінальне правопорушення вперше; 2) діяння належить до кримінального проступку або нетяжкого злочину; 3) особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, щиро покаялася; 4) колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; 5) особа, яка вчинила злочин, не заперечує проти закриття кримінальної справи за цією нереабілітуючою підставою.
Вказані обставини потребують перевірки шляхом дослідження відповідних доказів, що можливо лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Колегія суддів також звертає увагу, що ухвалою Київського апеляційного суду від 14.11.2019 року скасовано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 23.07.2019 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з передачею на поруки та закрито кримінальне провадження щодо неї. При цьому колегією суддів апеляційної інстанції було встановлено, що судом першої інстанції не наведено належних мотивів, на підставі яких ґрунтується висновок суду про встановлення факту щирого каяття ОСОБА_7 , та скасувавши дану ухвалу, колегія суддів зазначила, що при новому розгляді необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи, за результатами якого постановити законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, і яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
Однак вказаних норм законодавства суд першої інстанції також не дотримався, факту наявності чи відсутності щирого каяття за вчинене кримінальне правопорушення з боку ОСОБА_7 , зокрема шляхом допиту її в судовому засіданні, не перевірив.
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження не врахував обставини, що мають значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу.
Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено істотне порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, що унеможливило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою безумовне скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді суду першої інстанції слід всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини справи та ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21.05.2020 року щодо ОСОБА_7 скасувати .
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Судді: