УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представника власника тимчасово

вилученого майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу нагляду за організацією досудового розслідування і підтримання публічного обвинувачення у територіальних підрозділах управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 ,про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 14.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч.3 ст.212 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження Шевченківського раойнного суду м.Києва надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилуче майно в ходій обшуку, що мав місце 17.09.2020.

Вказане клопотання надійшло без порушення строку, визначеного ст.171 КПК України, враховуючи, що раніше клопотання прокурора, яке було направлено поштою 18.09.2020, тобто на наступний день після вилучення тимчасово вилученого майна в ході обшуку 17.09.2020, поверталося для усунення недоліків, які після усунення недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва 25.08.2020, в установлений строк надішли до суду 28.09.2020.

Заслухавши прокурора, слідчого та представнника власника майна, вивчивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшла висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення недоліків, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Разом з тим, заяви прокурора та слідчого про відповідність документів та предметів речовим доказам, не підтверджені об`єктивними даними, оскільки до клопотання не долучено та в судовому засіданні не надано даних, з яких можливо було б дійти висновку, що документи про накладення арешту на які порушується питання у даному клопотанні, відповідають критеріям речових доказів, тобто можуть бути використані у суді для доведення обставин, що підлягають доказуванню відповідно до ст.91 КПК України, у даному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212; ч.3 ст.209 КК України.

Отже, клопотання не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст. 171 КПК України, тому, що у ньому не зазначено підстави відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, як і всупереч ч.5 ст. 132 КПК України не долучено докази обставин, на які посилається прокурор.

Так у клопотанні, формально перераховані документи та предмети, однак відсутні дані про їх зміст, з чого слідчий суддя не може дійти однозначного висновку про те, що такі документи стосуються обставин, що розслідуються.

При цьому, в постанові слідчого про визнання вказаних документів речовими доказами також не зазначено, у зв`язку із чим такі документи визнаються речовими доказами, які саме обставини, що підлягають доказуванню, такі документи доводять.

А тому, сама по собі наявність такої постанови, яка не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, за відсутності мотивів прийняття постанови і їх обґрунтування, не свідчить про відповідність документів та речей про арешт яких порушується питання речовим доказам.

Не є мотивами прийняття постанови і їх обґрунтуваннями, а також підставами для накладення арешту формальне цитування положень ст.ст. 98, 170 КПК України, як і в постанові слідчого по визнання речовими доказами, так і в клопотанні про накладення арешту.

З огляду на наведене, клопотання підлягає поверненню прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 132, 170-172 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

клопотання прокурора відділу нагляду за організацією досудового розслідування і підтримання публічного обвинувачення у територіальних підрозділах управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державної фіскальної служби України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 ,про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 14.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209; ч.3 ст.212 КК України, повернути прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених вище недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя