233 Справа № 225/2757/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про відсторонення від посади обвинувачених та про покладення на обвинувачених процесуальних обов`язків по об`єднаному кримінальному провадженню:

-внесеному до ЄРДР за №0000072 від 23 січня 2019 року та за №0000471 від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 366 ч. 1, 191 ч. 2, 191 ч. 3 КК України,

-внесеному до ЄРДР за №0000471 від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366 ч. 1, 191 ч. 2, 191 ч. 3, 368 ч. 3 КК України, ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про покладення на кожного з обвинувачених певних обов`язків, а також про відсторонення обвинувачених від займаних посад ОСОБА_7 від посади начальника ДУ «Торецька виправна колонія (№2)», а ОСОБА_6 від посади командира відділення водія відомчої пожежної охорони ДУ «Торецька виправна колонія (№2)». Свої клопотання прокурор мотивувала тим, що відносно обвинувачених вже були раніше застосовані такі заходи забезпечення кримінального провадження, однак в зв`язку із неможливістю своєчасного розгляду Дзержинським міським судом Донецької області відповідних клопотань, строк їх дії закінчився та не був продовжений. Зазначила, що необхідність покладання на обвинувачених обов`язків обумовлена тим, що до кожного з них в теперішній час застосований запобіжний захід у виді застави; вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого корисливого злочину у сфері службової діяльності, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волді на строк до 10 років; вони працюють в установі виконання покарань і обізнані про форми і методи роботи правоохоронних органів; можуть переховуватись від суду; негативно впливати на хід судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, які до теперішнього часу не допитані; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На обґрунтування клопотання про відсторонення обвинувачених від посад зазначила, що кожний з обвинувачених, будучі службовою особою, яка займає відповідальне становище правоохоронного органу ДУ «Торецька ВК (№2)», продовжуючи виконувати свої посадові обов`язки може незаконно впливати на свідків, більшість з яких є працівниками колонії, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, перекручуючи або знищуючи речові докази, перевірка яких проводиться у кримінальному провадженні. Крім того, той факт, що ОСОБА_7 після відсторонення від посади знову приступив до виконання своїх посадових обов`язків, викликала великий суспільний резонанс серед жителів м. Торецька, а також неодноразово висвітлювався в засобах масової інформації.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про покладання обов`язків на обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 ніколи не переховувався від суду, протягом всього часу розгляду справи Дзержинським міським судом Донецької області не пропускав судові засідання без поважної причини, навіть після закінчення строку дії обов`язків нікуди не зникав; будь-яких підстав вважати, що він чинить або може чинити тіск на свідків прокурором не надано. Вважає, що запобіжного заходу у виді застави достатньо для спонукання ОСОБА_7 до дотримання ним своїх процесуальних обов`язків. Клопотання про відсторонення від посади ОСОБА_7 просив повернути прокурору на підстав ч. 2 ст. 156 КПК України, оскільки прокурором до нього не долучено жодного доказу.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотань прокурора, оскільки, на її думку, прокурором не надано будь-якого підтвердження зазначеним у клопотанні доводам. Так, її підзахисний ОСОБА_6 ніколи не ухилявся від суду, не перешкоджав правосуддю будь-яким чином, в теперішній час взагалі перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому не виконує своїх посадових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та долучені до них докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

До обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в теперішній час застосовано запобіжний захід у виді застави.

17.03.2020 року сплинув строк покладених на обвинувачених обов`язків, передбачених п.п. 3, 4, 8 ч. 5 ст. 195 КПК України.

Відповідно до норм діючого КПК України покладання обов`язків не є окремим самостійним видом запобіжного заходу або іншим заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується одночасно із застосуванням одного з визначених запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Суд вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні жодної підстави для покладання на обвинувачених обов`язків, до клопотань не додано жодного доказу зазначених ризиків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачені добровільно за першою вимогою прибули в судове засідання, призначене у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області; не встановлено також фактів впливу з боку обвинувачених на свідків або підстав вважати, що такий вплив може ними бути вчинений; не з`ясовано, яким саме іншим чином обвинувачені можуть перешкоджати інтересам правосуддя.

Суд вважає, що тяжкість покарання за кримінальні правопорушення, у скоєнні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також суспільний резонанс, викликаний цією справою, не можуть слугувати підставою для застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про покладення на обвинувачених обов`язків є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Щодо клопотань про відсторонення від посади, то необхідно зазначити наступне.

Частина друга ст. 155 КПК України містить вимоги до клопотання про відсторонення від посади. Зокрема, в ній також зазначено, що до клопотання також додаються, в тому числі, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В той же час, до клопотань про відсторонення від посади прокурором не долучено жодного доказу на обґрунтування своїх доводів, в тому числі, навіть копій документів (наказів, розпоряджень, тощо) на підтвердження того, що обвинувачені дійсно займають певні посаді, про відсторонення від яких ставить питання перед судом прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 156 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог статті 155 цього Кодексу, повертає його прокурору, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, клопотання прокурора про відсторонення обвинувачених від посади не відповідає вимогам ст. 155 КПК України, оскільки до нього не долучно копії матеріалів, яким прокурор обґрунтовує свої доводи, в зв`язку з чим підлягає поверненню.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 155, 156, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотань прокурора про покладення обов`язків на обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання прокурора про відсторонення від посади ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повернути прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1