Справа № 606/3009/13-к
Провадження №1-кп/596/4/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" грудня 2020 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретарів

судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Гусятин кримінальне провадження №00000039 від 23 січня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинено групою осіб.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 15 жовтня 2012 року, о 24 годині, керуючи власним автомобілем марки «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 спільно із своїм другом ОСОБА_8 , який засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2013 року за ч.2 ст.296 КК України, що вступив у законну силу, їхали по вулиці смт. Микулинці Теребовлянського району і під час здійснення руху керований ОСОБА_7 автомобіль здійснив зіткнення із автомобілем марки «ВАЗ 21011» р.н. НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням потерпілого ОСОБА_9 , внаслідок чого обидва транспортних засоби отримали пошкодження.

Вважаючи потерпілого ОСОБА_9 винуватим в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_7 розвернув свій автомобіль та випередивши автомобіль ОСОБА_9 , перегородив йому шлях.

Побачивши, що потерпілий ОСОБА_9 знаходиться в автомобілі один, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , використавши численну перевагу, бажаючи з одного боку розправитися з ним за ДТП, а з іншого - самоствердитись за рахунок його приниження, нахабно та грубо витягнули потерпілого ОСОБА_9 з його автомобіля, збили його з ніг, та діючи зухвало почали знущатися над лежачим на проїжджій частині дороги потерпілим ОСОБА_9 , завдавши йому удари руками та ногами, спричинивши при цьому йому легкі тілесні ушкодження у вигляді двох лінійних вертикально-орієнтованих саден лівої брови та вертикально овального садна спинки носа, синців повік лівого ока, двох синців проекцій гребня правої лопатки і правого плечового суглоба, а також синця правої гомілки.

Не задовольнившись цим, ОСОБА_8 , бажаючи протиставити себе суспільству, проявивши свою грубу силу, зірвав капот із належного потерпілому ОСОБА_9 автомобіля «ВАЗ 21011» кріплення, витягнув акумуляторну батарею та два рази кинув нею в лобове скло вказаного автомобіля, зухвало пошкодивши лобове скло та акумуляторну батарею.

Вважаючи вищевказаного замало, ОСОБА_8 , цинічно, демонструючи явну неповагу до загальноприйнятих норм моралі, продовжуючи знущатися над лежачим потерпілим ОСОБА_9 , який після нанесених йому тілесних ушкоджень знаходився в безпорадному стані та продовжував лежати на проїжджій частині дороги, на очах у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підходили на шум, скориставшись тим, що ОСОБА_7 наступив ногою на шию потерпілого ОСОБА_9 , оголивши при цьому свій статевий орган, справив на нього природні потреби.

Вказані дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які почалися з мотивів особистого характеру, тобто з помсти за ДТП та переросли в мотив явної неповаги до суспільства і тривалий час не зупинялися, були припинені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які із застосуванням сили, відтягнули їх від потерпілого ОСОБА_9 , припинивши таким чином продовження їхніх хуліганських дій.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні винуватим себе у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і показав, що 15 жовтня 2012 року в нічну пору доби в смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області відбулося зіткнення автомобіля марки «ВАЗ 2109», р.н. НОМЕР_1 під його керуванням із автомобілем марки «ВАЗ 21011», номерного знака не пам`ятає, під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку руху. В результаті ДТП на лівому боці його автомобілі залишилися подряпини, але які саме пошкодження на його автомобілі були після ДТП він не пам`ятає. Також показав, що пасажиром в його автомобілі був ОСОБА_8 .. На місце ДТП ні він, ні ОСОБА_9 працівників поліції не викликали. На дорозі, по якій рухалися їх автомобілі дорожньої розмітки не було, тобто, на якій смузі руху відбулося зіткнення автомобілів він не може сказати. Вказав, що після того, як відбулося зіткнення автомобілів, він зупинив свій автомобіль, а ОСОБА_9 продовжив рух. Коли їх автомобілі були на відстані приблизно 250 метрів, він розвернув свого автомобіля і поїхав в напрямку за автомобілем ОСОБА_9 , оскільки в нього, щось трапилось. При цьому, будь-якого сигналу, щоб він зупинив свій автомобіль, він не подавав. Під`їхавши до автомобіля ОСОБА_9 , він підійшов до ОСОБА_9 , з яким почали розмовляти на підвищених тонах, після того - «шарпатися». Під час «шарпанини», вони один одному нанесли легкі тілесні ушкодження, проте скільки, куди саме він не пам`ятає. Хто розпочав словесний конфлікт він не пам`ятає. Конфлікт тривав довго, проте скільки, не пам`ятає. Через певний час під час вказаного конфлікту, через скільки конкретно - він не пам`ятає, до них підійшли свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які спочатку спостерігали, а пізніше їх розборонили. Вказані свідки від них знаходилися не далеко, проте на якій від них відстані не пам`ятає, але в полі його зору. Він не знає і не бачив, де знаходився ОСОБА_8 в той момент, як до них підійшли вищевказані свідки. Однак, останнього біля них не було. Конфлікт між ним та ОСОБА_9 закінчився, коли їх розборонили свідки. Після того він поїхав додому. Коли він виїжджав з місця події то автомобіль ОСОБА_9 знаходився на тому ж місці де і стояв. Йому не було відомо, куди після того поїхав ОСОБА_9 .. До вказаного ДТП у нього із ОСОБА_9 конфліктів не було, хоча з останнім були знайомі. Будь-яких протиправних дій після ДТП, крім вказаних ним вище сварки із ОСОБА_9 та нанесення один одному легких тілесних ушкоджень не було. Зазначив, що конфлікт виник між ним та ОСОБА_9 , оскільки вони не були згідні один з одним, хто був винуватцем ДТП. Він із ОСОБА_9 знаходилися на відстані від одного до двох метрів від автомобіля останнього.

Також вказав, що він не знає, де знаходився ОСОБА_8 під час сварки та бійки з ОСОБА_9 та не бачив чи ОСОБА_8 завдавав удари ОСОБА_9 ..

Крім того вказав, що він 17.10.2012 року подавав у поліцію заяву з приводу пошкодження його автомобіля марки «ВАЗ 21 09» ОСОБА_9 та нанесення йому останнім тілесних ушкоджень 15 жовтня 2012 року.

Претензій з приводу вказаного ДТП у нього до ОСОБА_13 немає.

Він не підтверджує обставин щодо часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України відносно потерпілого ОСОБА_9 інкримінованого йому органом досудового розслідування.

Показав, що він погоджується з висновками експертів, щодо виявлених на його тілі та в ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, вказавши, що тілесні ушкодження в нього утворилися як під час ДТП так і під час бійки після ДТП.

Перевіривши та дослідивши надані стороною обвинувачення докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та протиріччях, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Беззаперечних доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України в судовому засіданні судом не встановлено.

До такого висновку суд прийшов, виходячи з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що дійсно15 жовтня 2012 року був факт ДТП в смт. Микулинці, по вул.Центральна Теребовлянського району за участю його автомобіля марки «ВАЗ 21011», номерного знака не пам`ятає, яким він керував та автомобіля, яким керував ОСОБА_7 , як показав у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 .. Відбулося зіткнення автомобілів, оскільки вони «не розминулися». В результаті ДТП у його автомобілі відламалося бокове дзеркало та були ще якісь пошкодження, але які він не пам`ятає. Після того, як вийшов він з автомобіля після ДТП, він не дивився, які були на його автомобілі пошкодження. Показав, що в його автомобілі він був сам. У автомобілі ОСОБА_7 крім останнього був ще ОСОБА_8 .. Він не пам`ятає чи ОСОБА_8 виходив з автомобіля. Підтвердив, що він із ОСОБА_7 відразу після ДТП почали «шарпатися», наносити один одному удари і це відбувалося на тій самій вулиці біля його автомобіля, недалеко від місця ДТП. Він не пригадує як і куди йому наносив ОСОБА_7 тілесні ушкодження. Він не має претензій до ОСОБА_7 з приводу пошкоджень на автомобілі. Чи був зірваний капот у його автомобілі, витягнутий з автомобіля акумулятор і побите лобове скло він не пригадує. Хоча напевно лобове скло було розбите через нанесення удару по ньому акумуляторною батареєю. Бійка з ОСОБА_7 завершилася після того, як їх розборонили три свідки вказані ОСОБА_7 у судовому засіданні. Він не пам`ятає скільки часу тривала між ними «шарпанина». ОСОБА_8 йому не наносив тілесних ушкоджень. Останній спочатку знаходився у автомобілі, проте де він потім знаходився він не пригадує. На місце ДТП він працівників поліції не викликав.

Вказав, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 дані в судовому засіданні відповідають дійсності. Все так було як показав обвинувачений в судовому засіданні і він це не заперечує. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 будь- якого характеру не має. Вони один в одного попросили пробачення.

Також показав, що крім словесного конфлікту та бійки з ОСОБА_7 відразу після ДТП не було зі сторони ОСОБА_7 хуліганських дій, зокрема, справляння природної потреби на нього, зривання капоту, витягування акумуляторної батареї з його автомобіля та пошкодження вказаною батареєю лобового скла в його автомобілі.

Свідок ОСОБА_11 в суді показав, що він був очевидцем того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в нічну пору доби сварилися та билися між собою на вулиці смт. Микулинці Теребовлянського району біля автомобіля ОСОБА_9 , що неподалік від клубу, де він із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 перебували в комп`ютерному залі до того, як вийшли на перекур і почувши за 200 метрів крики та, побачивши силуети людей, підбігли втрьох до них.

Вказав, що прибігши на місце події, він із ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розборонили ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які між собою сварилися та на стоячи билися, а ОСОБА_8 у той час стояв поблизу останніх. На обличчях обох учасників бійки були ушкодження на обличчях, проте, які конкретно не пам`ятає. Після того, як вони їх розборонили, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 автомобілем поїхали з місця події, а ОСОБА_9 з ОСОБА_10 , переговоривши між собою, пішли з місця події в напрямку центру смт. Микулинці, залишивши автомобіль на місці, де відбувався конфлікт.

Крім того показав, що у його присутності на ОСОБА_9 ніхто не справляв природну нужду. Такого не було. Автомобіль ОСОБА_9 був пошкоджений. Чи то «передок ніби був побитий, чи то капот автомобіля відкритий. Також щось було знято з автомобіля чи то акумулятор, чи щось інше». Проте, чітко не може сказати, що саме. Він не бачив щоб чи ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 наносили удари по автомобілі ОСОБА_9 .. Йому не відомо причини із-за якої розпочалася бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .. Проте, зі слів односельчан, прізвищ яких не пам`ятає, через тиждень після конфлікту між останніми, дізнався, що його причиною було, те ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «підрізав» автомобіль, яким керував ОСОБА_7 ..

Показав, що учасники конфлікту на його погляд перебували в стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, ОСОБА_9 «похитувався».

Також показав, що конфлікт між останніми з того часу як вони їх побачили і до того як вони їх розборонили тривав приблизно 10 хвилин.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що у 2012 році, в теплу пору року, мабуть літом, у вечірній час він із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 перебували в інтернет-кафе «Геймсіті», що в смт. Микулинці, Теребовлянського району, де, вийшовши з кафе на двір «на перекур», почули крики та побачили, що за 60 метрів від бару на дорозі щось відбувається. Після чого, вони троє відразу побігли на місце події, де побачили, що відбувається конфлікт (нецензурна лайка) між ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , причини якого він не знав і цікаво для нього не було. Під час конфлікту ОСОБА_9 , який сидів на землі біля автомобіля «ВАЗ» червоного кольору, сварився із ОСОБА_7 , який знаходився біля нього. Побачивши це, він зрозумів, що конфлікт між останніми вже закінчився, оскільки ОСОБА_9 вже був побитий (закривавлений) на обличчі та «огризався» словесно в сторону ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .. Оскільки ОСОБА_9 підводився із землі та хотів дальше «розбиратися» він із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 їх «розтягнули». Після того він із ОСОБА_11 повернулися в кафе-інтернет, ОСОБА_10 із ОСОБА_9 залишилися на місці біля автомобіля, а ОСОБА_7 поїхав автомобілем, який також знаходився на місці події.

Також показав, що він не бачив чи ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_9 .. Він не дивився, чи на автомобілі «ВАЗ» червоного кольору були якісь пошкодження і не бачив ніяких запчастин, які б знаходилися окремо від автомобіля.

Крім того вказав, що він не бачив чи ОСОБА_7 наносив удари по автомобілю «ВАЗ» червоного кольору та справляв на ОСОБА_9 природні потреби.

Він не може пригадати чи були на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тілесні ушкодження та не може сказати, чи ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували в стані алкогольного сп`яніння. На місці подій крім них трьох, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 нікого не було.

Свідок ОСОБА_10 , який є двоюрідним братом ОСОБА_9 у суді показав, що у 2013 році, приблизно літом, дати не пам`ятає, він із ОСОБА_14 приблизно о 21 год. перебував у ігровому клубі, що в смт. Микулинці, по вул. Грушевського, Теребовлянського району. Під час того, як він із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли «на перекур» то почули як люди, які знаходилися на відстані 80 метрів від клубу, голосно розмовляли. Підійшовши до них, він побачив там автомобіль ОСОБА_9 - «ВАЗ» червоного кольору. На місті конфлікту, яке не дуже освітлювалося, стояли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які практично мовчали. Проте, коли вони до останніх підійшли, де хто з них знаходився він не пам`ятає. У його присутності останні будь-які удари один одному не наносили. Не пам`ятає чи бачив на ОСОБА_9 якісь тілесні ушкодження. Із останнім на місці події він спілкувався «у двох словах». Лише наступного дня ОСОБА_9 йому розповів, що він посварився та побився із ОСОБА_7 , але як саме останній йому не казав.

Також вказав, що він не пам`ятає чи було розбите лобове скло у автомобілі «ВАЗ» червоного кольору, який належить ОСОБА_9 , чи капот із вказаного автомобіля був знятий та витягнутий з нього акумулятор. Він не бачив щоб справляв природню потребу ОСОБА_7 на ОСОБА_9 .. Після побаченого на місці події, він допоміг ОСОБА_9 «покотити» його автомобіль додому, який не заводився, оскільки напевно бензину не було і після того вони розійшлися по домах.

ОСОБА_8 викликався неодноразово в суд за клопотанням сторони обвинувачення для допиту в судовому засіданні, однак, останній в судове засідання не з`явився, хоча належним чином викликався, що підтверджується матеріалами справи. Після чого, прокурор відмовився від клопотання про виклик і допит ОСОБА_8 у судовому засіданні.

ОСОБА_7 обвинувачується у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинено групою осіб.

За змістом ч.2 ст.296 КК України диспозицією якої є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіяння особі тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху транспортного транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та ін.

Такими діями, на думку сторони обвинувачення є пошкодження автомобіля, а саме, відірвання капоту, пошкодження лобового скла та акумуляторної батареї автомобіля, належного потерпілому ОСОБА_9 , завдання йому ударів руками та ногами, справляння на нього природні потреби.

В даному випадку органом досудового розслідування не розкрита об`єктивна сторона вказаного правопорушення, а саме у чому полягала особлива зухвалість та винятковий цинізм та які наслідки настали під час вчинення обвинуваченим хуліганства.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Також роз`яснено, що дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

В ході судового розгляду справи встановлено, що в наслідок ДТП, яка сталася в нічну пору доби 15 жовтня 2012 року та в результаті якої були пошкоджені транспортні засоби обвинуваченого та потерпілого, між обвинуваченим і потерпілим виник конфлікт, який призвів до стійких неприязних відносин із проявами крайньої недоброзичливості. Тому за таких обставин дії учасників конфлікту можуть ґрунтуватися лише на особистих стосунках.

Зокрема, як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_9 крім словесного конфлікту та бійки з ОСОБА_7 відразу після ДТП не було зі сторони ОСОБА_7 хуліганських дій, зокрема, справляння природної потреби на нього, зривання капоту, витягування акумуляторної батареї з його автомобіля та пошкодження вказаною батареєю лобового скла в його автомобілі. Причиною конфлікту було ДТП, в результаті якої були пошкоджені їх автомобілі.

Таким чином, сам потерпілий зазначив, що хуліганських дій зі сторони обвинуваченого ОСОБА_7 не було.

Допитані в суді свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 на ознаки хуліганства зі сторони будь-кого з учасників конфлікту не вказали, а навпаки охарактеризували ситуацію як короткотривалий конфлікт.

Крім того кваліфікуючою ознакою хуліганства органом досудового розслідування визначено вчинення хуліганства групою осіб. Проте, при дослідженні наданих стороною обвинувачення доказів, така кваліфікуюча ознака підтвердження не знайшла.

Посилання прокурора на те, що вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2013 року, яким ОСОБА_8 засуджено за вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_9 , які він здійснював спільно з ОСОБА_7 , а саме, наніс тілесні ушкодження потерпілому, зірвав капот автомобіля, витягнув акумуляторну батарею та два рази кинув нею в лобове скло автомобіля потерпілого, а також справив на потерпілого природні потреби, є доказом вчинення хуліганства обвинуваченим ОСОБА_7 , суд не приймає до уваги, так як вказаний вирок суду не має преюдиційного значення, оскільки судом по вищевказаній справі не були допитані ні потерпілий ні свідки. Засуджений ОСОБА_8 не давав детальних показань про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення, як на докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованого йому злочину посилається, крім показань вищевказаних свідків, також на:

- протокол усної заяви (повідомлення) про злочин від ОСОБА_9 від 16 жовтня 2012 року (Т.1 а.с.7), згідно якої останній повідомив, що15.10.2012 року приблизно о 24.00 год. на вул. Грушевського в смт. Микулинці Теребовлянського району йому спричинено тілесні ушкодження гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ;

- протокол огляду місця події від 17 жовтня 2020 року, складений ДІМ Теребовлянського РВ УМВС У в Тернопільській області ОСОБА_15 з доданою схемою (Т.1 а.с. 26,27), в якому зазначено, що місцем події є вулиця Грушевського в смт. Микулинці, яка вкрита асфальтом. Місце події знаходиться на відстані 15 метрів від вулиці Балканської та на відстані 9 метрів від господарства гр. ОСОБА_16 ;

- протокол огляду транспортного засобу від 17 жовтня 2020 року, складений ДІМ Теребовлянського РВ УМВС У в Тернопільській області ОСОБА_15 з доданою ілюстративною таблицею (Т.1 а.с. 29-31), в якому вказано, що оглядом встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_7 , жителю смт. Микулинці. Даний автомобіль 15.10.2012 року пошкодив своїм автомобілем гр. ОСОБА_9 .. На автомобілі «ВАЗ 2109» наявні пошкодження: подряпаний передній бампер, вм`ятина на передньому лівому крилі та вм`ятина на передніх лівих дверях, відламане переднє ліве дзеркало заднього виду, подряпаний титановий диск переднього лівого колеса розміром 13 см..;

- протокол огляду транспортного засобу від 17 жовтня 2020 року, складений ДІМ Теребовлянського РВ УМВС У в Тернопільській області ОСОБА_15 (Т.1 а.с. 33-35), в якому вказано, що оглядом встановлено, що транспортний засіб марки «ВАЗ 21011», червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , належить ОСОБА_9 , жителю с.Кривки, Теребовлянського району. На автомобілі «ВАЗ 21011», червоного кольору виявлені пошкодження: тріщина в лівому кутку лобового скла, діаметром 15 см., зігнуті передні ліві двері із переду, відламане переднє ліве дзеркало заднього виду, вм`ятина на задніх лівих дверях, вм`ятина на задньому лівому крилі, пошкоджено акумуляторну батарею, а саме, вилито кислоту та відірвано ручку, обірвана клема;

- акт судово-медичного обстеження №1752 від 17.10. 2012 року (Т.1 а.с.40), згідно якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_9 виявлено садна лівої брови та спинки носа, синці повік лівого ока, проекцій гребеня правої лопатки і правого плечового суглобу, правої гомілки, які спричиненні тупими предметами, приблизно за 1-2 доби до обстеження, не виключено 15.10.2012 року. Отримані ОСОБА_9 тілесні ушкодження належать до легких;

- висновок експерта № 120 від 14 лютого 2013 року (Т.1 а.с.66-68), згідно якого при судово-медичному обстеженні 17.10.2012 року ОСОБА_9 виявлено садна лівої брови та спинки носа, синці повік лівого ока, проекцій гребеня правої лопатки і правого плечового суглобу, правої гомілки, які спричиненні тупими предметами, приблизно за 1-2 доби до обстеження, не виключено у термін та за обставин, наведених у постанові - 15.10.2012 року, при нанесені ударів ногами. Отримані ОСОБА_9 тілесні ушкодження належать до легких.

- вирок Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 19 грудня 2013 року яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України за вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_9 ..

Відповідно до вимог ст.237 КПК України огляд як слідча (розшукова) дія полягає у безпосередньому спостереженні й дослідженні його учасниками матеріальних об`єктів, які пов`язані з обставинами вчинення кримінального правопорушення. В ході цієї дії слідчий виявляє (знаходить), досліджує (наскільки це можливе на цьому етапі) й фіксує відомості про фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження. Завданнями огляду є: виявлення слідів кримінального правопорушення й інших об`єктів, що можуть бути залучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази; з`ясування обстановки кримінального правопорушення; виявлення інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Проведення огляду охоплює також: відображення (фіксування) в протоколі всіх дій слідчого і всього, що було виявлено в тій послідовності і в тому вигляді, в якому виявлене спостерігалося під час огляду; описування та перерахування всього, що було вилучено при огляді; прийняття заходів до збереження вилучених у процесі огляду речей, слідів і документів. Своєчасність і якісне проведення огляду дають можливість виявити сліди й речі, що вказують на особу злочинця, а іноді й на мотиви його дій, дають змогу з`ясувати обстановку підготовки, вчинення, приховування слідів злочину, характер та механізм вчиненого. Дані огляду сприяють побудові версій й розробленню засобів їх перевірки.

Загальною метою проведення огляду є встановлення фактичних даних, що мають значення для кримінального провадження, а тому будь-які дії з боку будь-кого, що перешкоджають досягненню цієї мети, слід вважати спробами перешкоджання правосуддю.

Якщо це необхідно, при оглядах слідчий має право робити вимірювання, складати плани, креслення, застосовувати фотографування, проводити фото- і відеозйомку місцевості і предметів, що знаходяться на ній, а також робити зліпки знайдених слідів ніг, рук тощо, що має бути відображено у протоколі. У протоколі огляду як в основному процесуальному документі має фіксуватися весь хід проведення й отримані результати огляду. Протокол обов`язково складається особою, яка проводить огляд, з дотриманням вимог, встановлених ст. 104 КПК.

Відповідно до вимог с.104 КПК України у протоколі огляду повинні в описовій формі фіксуватися факти, що мають доказове значення. У ньому лише фіксуються фактичні дані, одержані в результаті безпосереднього виявлення і спостереження обстановки і предметів. Якщо такі дані були встановлені завдяки застосуванню спеціальних технічних або криміналістичних засобів, то обов`язково вказується в протоколі на те, ким саме, що і з використанням яких засобів встановлено.

В описовій частині протоколу огляду місця події необхідно вказати межі місця події, його місцезнаходження; загальну характеристику місцевості або її ділянки, що є місцем події (адреса будівлі, число поверхів, якщо будівля багатоповерхова, розташування будівлі відносно навколишнього оточення); детально, вичерпним чином має бути описана обстановка місця події і всі об`єкти огляду із зазначенням місця їх виявлення. При виявленні і дослідженні на місці події слідів транспортних засобів, слідів рук, взуття, знарядь злому, предметів тощо, у протоколі огляду повинно бути вказано місце їх виявлення, пошкодження (якщо вони є), кількість, характер, форма, конфігурація, наявність індивідуальних ознак, використовувані для їх виявлення і вилучення засоби, вказані прийоми вилучення (виготовлення зліпка, зняття копії, вилучення предмета в натурі). У протоколі огляду має бути відображено, які предмети і в якому вигляді вилучені для подальшого вивчення, направлення на експертизу тощо. Відсутність подібного запису в протоколі може бути розцінена в кримінальному провадженні як відсутність вказівок на джерело походження такого роду речових доказів, що тягне за собою втрату їх доказового значення.

У заключній частині повинні міститися відомості про: виявлені, вилучені речі, перераховані їх ознаки - назва, кількість, вага, матеріал, з якого вони виготовлені, з урахуванням того, наскільки точно це може бути визначено у момент вилучення, та індивідуальні ознаки (об`єм, розмір, колір, по можливості ціна кожного предмета що вилучається та ін.).

Однак, з аналізу змісту вищевказаних протоколів огляду місця події та транспортних засобів (Т.1 а.с.26,27, 29-31,33-35) із врахуванням вищенаведених вимог КПК України щодо порядку проведення огляду місця події, речей та фіксації ходу та результатів проведення огляду як процесуальної дії, вбачається, що вони не містять жодного доказового матеріалу щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, який передбачено ч. 2 ст.296 КК України, а саме в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення інкриміноване йому органом досудового розслідування. Тому вищевказані протоколи огляду не можуть слугувати підставою для однозначного висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Дані, які містяться у протоколі усної заяви (повідомлення) ОСОБА_9 про злочин від 16 жовтня 2012 року (Т.1 а.с.7) та висновку судово-медичної експертизи №120 від 14 лютого 2013 року (Т.1 а.с.66-68) із врахуванням показань потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні не можуть бути підтвердженням винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

З висновку вищевказаної експертизи вбачається, що він лише містить перелік тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_9 і тому не є достатнім для доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Інших доказів на підтвердження винуватості, або на підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_7 прокурором в судовому засіданні не надано та в судовому засіданні не здобуто.

Аналізом досліджених доказів встановлено, що жоден з доказів наданий стороною обвинувачення і перевірений в судовому засіданні, як окремо так і всі в сукупності, не можуть бути покладені в підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні, злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Згідно ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд вважає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України; тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки причинний зв`язок, час, спосіб, місце, обстановка вчинення злочину) і суб`єктивних (суб`єкт, вина, мотив, мета) ознак, які характеризують певне суспільно небезпечне діяння як злочин.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 не визнає свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, увесь час наполягав, що не вчиняв хуліганських дій, оскільки фактично громадського порядку ним в той вечір-15 жовтня 2012 року не порушувалось, він особисто нікого не зачіпав, конфліктуючи лише з потерпілим з приводу допущеного ДТП, зненацька виниклих особистих неприязних стосунків між ними та їх сварка не може розцінюватись як грубе порушення громадського порядку в громадському місці з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом стосовно ОСОБА_9 ..

Суб`єктивна сторона хуліганства передбачає тільки прямий умисел, обов`язковою суб`єктивною ознакою є її мотив - явна неповага до суспільства.

Суб`єктивна сторона даного злочину включає вину в формі прямого умислу, обов`язковою суб`єктивною ознакою є її мотив - явна неповага до суспільства.

Проте, ні органом досудового розслідування, ні в судовому засіданні не доведено прямий умисел ОСОБА_7 на скоєння злочину, який передбачено ч.2 ст.296 КК України.

Крім того, досудовим слідством і державним обвинуваченням не встановлено хуліганського мотиву дій обвинуваченого.

Посилання сторони обвинувачення на показання свідків ОСОБА_10 ОСОБА_12 під час досудового розслідування кримінального провадження (Т.1 а.с.131-138) згідно ч.4 ст.95 КПК України не є доказом, на який суд має право посилатися, оскільки суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України цього Кодексу.

Крім того, слід звернути увагу на те, що під час досудового розслідування було порушено вимоги ч.1 ст.237 КПК України, а саме, надані стороною обвинувачення протокол огляду місця події від 17.10.2012 року (Т.1 а.с.26,27) та протоколи огляду транспортних засобів належних ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від 17.10.2012 року (Т.1 а.с.29-31, а.с.33) складені не слідчим, або за його дорученням співробітником оперативного підрозділу, про що мало бути зазначено у вказаних вище протоколах, а іншою не уповноваженою особою.

Також, як вбачається зі змісту протоколу огляду транспортного засобу належного ОСОБА_9 від 17.10.2012 року (Т.1 а.с.33), в ньому зазначено, що він складений у смт. Микулинці. Проте, потерпілий ОСОБА_9 при його допиті в судовому засіданні вказав, що огляд його автомобіля проводився в с.Ладичин, Теребовлянського району, а не в смт. Микулинці.

Слід звернути увагу і на те, що у вищевказаних протоколах огляду зазначено, що учасникам та понятим роз`ясненні їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 127, 128, 128-1 КПК України в редакції 1960 року, проте, зазначені статті 128, 128-1 КПК України в редакції 1960 року не стосуються учасників огляду, оскільки вказані норми передбачають права перекладача та відповідно спеціаліста.

Крім того, представлені стороною обвинувачення суду вищевказані документи на підтвердження винуватості обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому злочину в порушення вимог ст.109 КПК України не зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який наданий суду разом з обвинувальним актом.

У відповідності до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» №9 від 01.11.1996 року у п.п. 18,19 при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріплений ч.1 ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому, слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконнм шляхом.

На підставі ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України всі сумніви, відносно доведеності вини особи, тлумачаться на користь цієї особи.

Згідно п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1954 р. кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" від 29.06.1990 року № 5 всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх не можливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Наведене підтверджує той факт, що обвинувачення інкриміноване органом досудового розслідування в обвинувальному акті будувалося тільки на припущеннях, інших фактах, які спростовані в ході судового розгляду справи.

Оцінюючи досліджені по справі докази в їх сукупності, на підставі вимог ч.3 ст.370 КПК України та з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вони не обґрунтовують і не доводять пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України.

Суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 не встановлено наявність складу злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України так як у його діях не встановлено ознак грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом відносно потерпілого ОСОБА_9 , а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого ОСОБА_7 ..

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, а саме, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, його слід визнати невинуватим по пред`явленому обвинуваченню та виправдати.

Керуючись ст. ст. 62, 124 Конституції України, п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України визнати невинуватим і виправдати з підстави недоведеності в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений в Тернопільський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення через Гусятинський районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_7 та прокурору.

В порядку визначеному ч.7 ст.376 КПК України копію вироку направити не пізніше наступного дня після ухвалення учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Гусятинського
районного суду Тернопільської області ОСОБА_1