справа №619/3620/20
провадження №1-в/619/155/20
УХВАЛА
іменем України
13 серпня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника установи

виконання покарань - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі подання начальника Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109) у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

08.11.2011 Фрунзенським районним судом міста Харкова за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено на 1 рік. Звільнений 06.02.2013 за відбуттям строку покарання за постановою від 14.12.2012 Фрунзенського районного суду міста Харкова, відповідно до вимог ст. 78 КК України (в силу ст. 89 КК України судимість погашена).

19.08.2014 колегією суддів Фрунзенського районного суду міста Харкова за ст. 115ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі.

«про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»

установив:
До суду надійшло подання начальника Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109) щодо ОСОБА_5 «про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким». У обґрунтування подання зазначено, що останній відбув понад 3/4 строку покарання, працевлаштований прибиральником на відділенні СПС, до праці ставиться сумлінно. За час відбування покарання у місцях позбавлення волі зарекомендував себе наступним чином: мав чотири стягнення, які на теперішній час погашені в установленому законом порядку. Один раз заохочувався правами начальника установи та ще чотири рази дисциплінарною комісією. Згідно графіку приймає участь у неоплатних роботах з благоустрою території відділення, до яких ставиться сумлінно та проявляє ініціативу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Вину за скоєний злочин визнав частково, щиро розкаявся у вчиненому. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України …питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно ч.5 ст. 539 КПК України у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

У судовому засіданні засуджений та представник установи виконання покарань подання підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти подання заперечувала, зазначивши, що ОСОБА_5 судимий за вчинення особливо тяжкого злочину за умисне убивство, висновків за час відбування покарання в виправній колонії ОСОБА_5 для себе не зробив, що також свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення. Рішенням комісії державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» від 29.05.2019 ОСОБА_5 у направленні матеріалів до суду відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення. Згідно ухвали Дергачівського райсуду Харківської області від 14 квітня 2020 року за щоденником індивідуальної роботи засудженого встановлено, що станом на березень 2017, червень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, квітень 2018, квітень 2019 оцінка ступеня виправлення задовільна, а не добра по всім пунктам, а саме: поведінка стосовно персоналу, поведінка стосовно інших засуджених, ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії, дотримання правил санітарної гігієни, ставлення до участі в програмах диференційного виховного впливу. А липень 2018 взагалі незадовільно по всім пунктам. Також установлено, що 12.03.2020 на комісії при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення в державній установі «Дергачівська виправна колонія №109» начальник установи утримався від голосування позитивно, щодо засудженого ОСОБА_5 , т.я. засуджений не довів свої виправлення.

Оскільки заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є заохочуваною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, каяття у скоєному злочині, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому прокурор вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення. Виправлення має бути доведене раніше, ніж відбуття встановленої законом частини строку покарання. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарань.

Крім того, згідно ч.7 ст.154 КВК засуджений може звертатися тільки через рік після відмови йому в умовно-достроковому звільненні згідно ухвали Дергачівського райсуду Харківської області від 14.04.2020. Ухвалою Харківського Апеляційного суду від 19.06.2020 залишено без змін ухвалу місцевого суду щодо відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 , як особі що не довела свої виправлення.

Розглянувши матеріали особової справи, вислухавши думку присутніх осіб, оцінивши в сукупності всі обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання з наступних мотивів.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.08.2014 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою від 02.02.2016 Жовтневого районного суду м. Харкова, керуючись ст. ст. 7, 9, 537, 539 КПК України на підставі Закону України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015 зараховано ОСОБА_5 в строк покарання, призначеного вироком колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.08.2014, строк попереднього ув`язнення з 15 лютого 2014 року по 13 листопада 2014 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку 15 лютого 2014 року, кінець строку 17 травня 2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно ч.3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч.7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

Згідно ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачено основне покарання у виді штрафу у розмірі понад 25000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі. Тобто ОСОБА_5 засуджений вироком суду за скоєння особливо тяжкого злочину за ч.1 ст. 115 КК України.

Пунктами 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності.

Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка.

Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінці інших засуджених.

При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як вбачається з матеріалів справи з 05.06.2019 засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Дергачівська виправна колонія (№ 109)», працевлаштований прибиральником на відділенні СПС. До праці ставиться сумлінно, кінець строку відбування покарання ОСОБА_5 17 травня 2022 року.

Рішенням комісії державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» від 29.05.2019 ОСОБА_5 у направленні матеріалів до суду відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

За змістом ч. 1 ст. 9 КВК України засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбуття покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З матеріалів подання вбачається, що засуджений характеризується позитивно, за період відбуття строку покарання має п`ять заохочень та 4 стягнення, які погашені в установленому порядку.

Аналізуючи наведене, поведінку засудженого під час відбування покарання, який поряд з заохоченнями, періодично порушував режим утримання, за що отримував стягнення, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому суд дійшов висновку, що застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є передчасним.

Згідно ухвали Дергачівського райсуду Харківської області від 14 квітня 2020 року за щоденником індивідуальної роботи засудженого встановлено, що станом на березень 2017, червень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, квітень 2018, квітень 2019 оцінка ступеня виправлення задовільна, а не добра по всім пунктам, а саме: поведінка стосовно персоналу, поведінка стосовно інших засуджених, ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії, дотримання правил санітарної гігієни, ставлення до участі в програмах диференційного виховного впливу. А липень 2018 взагалі незадовільно по всім пунктам. Також установлено, що 12.03.2020 на комісії при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення в державній установі «Дергачівська виправна колонія №109» начальник установи утримався від голосування позитивно, щодо засудженого ОСОБА_5 ,т.я. засуджений не довів свої виправлення.

Висновок психолога виправної установи про доцільність заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого відсутній.

За таких обставин суд ураховує, що ухвалою Дергачівського райсуду Харківської області від 14.04.2020 засудженому ОСОБА_5 вже було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення - як до особи, що не довела свого виправлення, але через кілька місяців повторно звернулась до суду із приводу заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, безпідставно завіряючи суд, що виправилась.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 82 КК України та ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд
ухвалив:
Відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи «Дергачівська виправна колонія (№109) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_5 , засудженого за вироком Фрунзенського райсуду м. Харкова за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1