В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2020 р. Справа № 596/1097/20

Провадження № 1-кп/596/114/2020

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000088, внесене в ЄРДР від 30 квітня 2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою середньою, приватного підприємця, розлученого, раніше судимого:

вироком Тернопільського міськрайонного суду від 15.10.2012 року за ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 190,ч.4 ст. 27, ч.2ст.15-ч.2 ст. 369, ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України, на підставі ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 11.11.2015 року вважати ОСОБА_5 засудженим з застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі із сплатою штрафу в розмірі 8 500 грн. з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області звільнено умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 1 місяць 6 днів;

вироком Тернопільського міськрайонного суду 31.10.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 Кримінального Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:
29.04.2019 року близько 21:00 годин, ОСОБА_5 перебував у магазині «Продукти», який розташований за адресою: с. Оришківці, вул. Грушевського, 25, Гусятинського району Тернопільської області, де у нього виник злочинний умисел спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_4 , жительці АДРЕСА_2 .

З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_5 , переконавшись, шо за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, перелізши через прилавок вказаного магазину, викрав гаманець чорного кольору, який потерпіла оцінює у 100 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 6000 гривень, картки поповнення мобільного оператора «Київстар» 10 шт., вартістю 100 гривень кожна, 35 шт., вартістю 50 гривень кожна, після чого покинув місце скоєння злочину.

Цього ж дня, після викриття злочинних дій ОСОБА_5 , останній через іншу особу повернув потерпілій ОСОБА_4 2305 грн..

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинено матеріальні збитки на суму 8850 грн, 2305 грн з яких відшкодовано.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю. Підтвердив час, місце, обставини і мету вчинення кримінального правопорушення, обсяг викраденого.

Надав показання, в яких зазначив, що він 29.04.2019 року близько 21:00 годин, дійсно за обставин, встановлених в кримінальному провадженні перебуваючи в магазині «Продукти» в с. Оришківці викрав за прилавком гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в розмірі 6000 грн та картки поповнення мобільного оператора. Того ж дня він частково повернув викрадені кошти в розмірі 2305 грн. Розкаюється у вчиненому, просить його суворо не карати. З врахуванням стану його здоровя (хворіє цукровим діабетом) просить помякшити покарання та застосувати до нього ст.ст. 69,75 КК України. Поданий потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди на суму 6545 грн. визнає повністю.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненому, його винуватість у скоєному підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила, крадіжку обвинуваченим в неї гаманця з грошима та картками поповнення за обставин, зазначених в обвинувальному акті. На даний час їй частково повернуто кошти в розмірі 2305 грн. Просить обвинуваченого суворо не карати

Поданий нею цивільний позов про відшкодування майнової шкоди на суму 6545 грн. підтримує повністю.

Учасники судового провадження не оспорювали обставин винуватості ОСОБА_5 , а тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, урахувавши те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно «поза розумним сумнівом», і кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на диспансерному обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті КНП «Гусятинська КРЛ» не знаходиться. За місцем реєстрації не проживає.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, часткове відшкодування завданої шкоди, а також враховує думку потерпілої про те, щоб суворо не карати обвинуваченого та його стан здоров`я.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.

Також судом враховується те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, знову вчинив умисний злочин в період непогашеної судимості.

З урахуванням зазначених обставин, особи винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і покарання йому слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції закону ближче до мінімальної межі, за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді 2 років позбавлення волі.

Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування до нього ст. 69, чи норм ст. 69-1 КК України, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Як встановлено, вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним за ч. 1 ст. 358, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 190,ч.4 ст. 27, ч.2ст.15-ч.2 ст. 369, ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України та призначено покарання, яке на підставі ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 11.11.2015 року змінено. ОСОБА_5 засуджено з застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі із сплатою штрафу в розмірі 8 500 грн. з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно роз`яснень постанови ПВСУ від 24.10.2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України обвинуваченим вчинено після постановлення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області вироку від 15 жовтня 2012 року та до повного відбуття призначеного цим вироком покарання у виді штрафу, суд вважає, що остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч.1 ст. 71 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків, приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2012 року у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить у сумі 8500 гривень, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Дане покарання обвинуваченому є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпіла ОСОБА_4 пред`явила цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову посилалася на те, що завдана їй матеріальної шкода частково відшкодована, а тому просить стягнути з обвинуваченого на відшкодування майнової шкоди 6545 грн.

При розгляді цивільного позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов визнано обвинуваченим повністю. На підставі викладеного, цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню.

Речові докази:

?оптичний диск марки «PATRON» із надписом «DVD+R 4.7 GB 120 min. 16Х speed» із відеозаписами камер відеоспостереження магазину «Продукти», фрагменти сліду низу взуття на дактилоплівках - залишити в матеріалах кримінального провадження за № 0000088.

?грошові кошти в сумі 2305 грн., які переданій на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 повернути останній.

Стягнути з обвинуваченого на користь Держави витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-349/19 від 22 травня 2019 року в розмірі 785 грн. 05 коп.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 жовтня 2012 року у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, і за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти на відшкодування майнової шкоди в розмірі 6 545 грн.

Речові докази:

оптичний диск марки «PATRON» із надписом «DVD+R 4.7 GB 120 min. 16Х speed» із відеозаписами камер відеоспостереження магазину «Продукти», фрагменти сліду низу взуття на дактилоплівках - залишити в матеріалах кримінального провадження.

грошові кошти в сумі 2305 грн., які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 повернути останній.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь Держави витрати, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи № 1.4-349/19 від 22 травня 2019 року в розмірі 785 грн. 05 коп.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом 30 днів з часу його оголошення, а обвинуваченим у той же термін з дня отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скаргт, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1