Справа № 372/424/21
Провадження № 1-кс-92/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2021 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сарань Карагандинської області Республіки Казахстан, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 19.09.2011 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, звільненого 21.04.2017 з Білоцерківської ВК №35 Київської області,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2021 року до суду надійшло вказане клопотання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваному ОСОБА_6 який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на існування ризиків, які дають йому достатні підстави вважати, що підозрюваний спробує ухилитись від слідства та суду, переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до наданих суду матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він 04 лютого 2020 року близько 17 години 00 хвилин, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, яке зберігалося в приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де проживають потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, з метою наживи, через незачинені вхідні двері даного будинку проникли до його приміщення.

Знаходячись в приміщенні даного будинку ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , застосували фізичну силу до потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вимагаючи в останніх грошові кошти.

Зокрема, ОСОБА_6 перебуваючи в спальній кімнаті будинку АДРЕСА_3 , та який керував спільними злочинними діями, наказав ОСОБА_7 вивести ОСОБА_9 до іншої кімнати, де шляхом застосування насильства до останнього, дізнатись місце знаходження грошових коштів в сумі 80000 гривень.

В свою чергу, ОСОБА_6 , пілся того як ОСОБА_7 виконав вимогу та не міг спостерігати за його діями, шляхом здавлювання ногою грудної клітини ОСОБА_8 , яка перебувала в лежачому положенні на ліжку, з метою унеможливити чинити опір потерпілою, дістав з кишені свого одягу розкладний ніж, про який ОСОБА_7 не було відомо, та яким шляхом приставивши до горла ОСОБА_8 , висловив погрозу вбивством у разі ненадання грошових котів.

Не отримавши на вимогу від ОСОБА_8 грошові кошти, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконного заволодів офіційними документами, належними потерпілій, які знаходились на ліжку поряд з нею, а саме свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , боргове зобов`язазання у формі рукописної розписки, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №-2017, свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , військовий квиток на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 , облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_8

04.02.2021 року матеріали досудового розслідування по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002.

05.02.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я осіб, які зазнали нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Вислухавши учасників розгляду, вивчивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

В клопотанні слідчим, відповідно до ст. 184 КПК України, викладені обставини, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про наявність ризиків, є посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Прокурор в судовому засіданні загалом довів обставини, викладені в клопотанні слідчого, наполягав на доцільності саме запропонованого клопотанням запобіжного заходу.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечили проти клопотання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт, посилаючись на відсутність намірів підозрюваного перешкоджати слідству, впливати на потерпілих чи свідків, достатність такого запобіжного заходу. Крім того захисником ОСОБА_5 06.02.2021 року подано скаргу на затримання відповідно до якої вона просить визнати незаконним затримання ОСОБА_6 та винести ухвалу про негайне його звільнення. Скаргу обґрунтовує тим, що під час затримання підозрюваного, органами досудового слідства було грубо порушено його право на захист, оскільки в супереч ч. 4 ст. 213 КПК України та п. 2 Порядку інформування центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги про випадки затримання осіб, слідчий повідомив Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише о 20 год. 00 хв., хоча фактично ОСОБА_6 , було затримано о 18 год. 00 хв. про що свідчить протокол затримання особи. Крім того фактичне затримання ОСОБА_6 відбулось о 18 год. 00 хв., а відомості про злочин внесені до ЄРДР лише о 19 год. 05 хв., тобто фактичне затримання відбулось до того, як відомості про злочин було внесено до ЄРДР. Крім того затримання ОСОБА_6 проводилось особою, не уповноваженою на відповідні слідчі дії, оскільки відповідно до наказу Національної поліції України від 08.12.2020 року № 955 «Про затвердження змін до структури територіальних органів поліції» було визначено та затверджено структуру територіальних органів поліції і у даній структурі відсутнє слідче відділення ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. Також до ОСОБА_6 з невідомих причин було застосовано кайданки, в яких він перебував безпосередньо близько 8 годин, внаслідок чого було травмовано його руки. Також, причин і мети перебування ОСОБА_6 в ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області повідомлено не було, а тому враховуючи всі вказані обставини просить скаргу задовольнити в повному обсязі.

Оцінюючи доводи сторони захисту про те, що підозрюваний необґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, слід прийняти до уваги, що з досліджених письмових доказів, зокрема витягу з кримінального провадження, протоколів прийняття заяви про вчинене правопорушення, заяв, протоколів огляду місця події, протоколів затримання, повідомлень про підозру, протоколів допитів свідків, потерпілих, рапортів, постанов, інших матеріалів кримінального провадження, вбачається, що підозрюваний може бути причетним до вчинення інкримінованого злочину.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Із поданих слідчому судді матеріалів вбачається, що підозрюваний міг перебувати у час скоєння злочину на місці його вчинення, саме на нього прямо вказала потерпіла як на особу, яка вчинила злочин при зверненні до поліції. Посилання підозрюваного на алібі залишились неконкретизованими, крім того, будь-яких доказів перебування підозрюваного у іншому місці під час скоєння інкримінованого злочину наразі не представлено, про відповідні обставини підозрюваний слідчого не повідомляв, тому подібні твердження підозрюваного на цій стадії слід визнати непереконливими. Захист посилався на недостатність належних і допустимих доказів для доведеності винуватості підозрюваного, однак не наведено спростувань достовірності викладених у клопотанні обставин причетності підозрюваного до вчинення злочинних діянь, тому підозра є достатньо обґрунтована, а питання правильності остаточної кваліфікації і доведення винуватості у вчиненні злочину не може вирішуватись на цій стадії кримінального провадження та є передчасним.

За таких обставин, вважаю, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного у клопотанні злочину є достатньо обґрунтована, оскільки існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому перевірка доведеності вини підозрюваного, встановлення його винності у скоєнні інкримінованого злочину виходять за межі цього судового розгляду та предмету доказування у цій справі.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що під час розгляду клопотання в повному обсязі виконано вимоги статей 177, 178, 194 КПК України, доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та вчинив особливо-тяжкий злочин, відповідальність за який кримінальним кодексом України передбачена у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років з конфіскацією майна, не одружений, ні де не працює та не навчається, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий, а тому вказані обставини дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти особи, раніше знайомий з потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, а тому з урахуванням викладеного, у сторони обвинувачення наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 шляхом вмовляння або застосовуючи інші методи впливу може схиляти потерпілих до зміни своїх показань, що як наслідок може в подальшому негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше судимий, а саме: 19.09.2011 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнений 21.04.2017 з Білоцерківської ВК №35 Київської області по відбуттю строку покарання, ніде не працює та постійного джерела доходу не має, що дає підстави вважати, що ОСОБА_6 не бажає стати на шлях виправлення та може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відповідно до змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Висновки слідчого щодо наявності таких обставин, виходячи з положень ст. 178 КПК України, мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану).

При цьому слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

В обґрунтування обрання найсуворішого запобіжного заходу слідчий послався лише на стандартне посилання про можливість ухилення підозрюваного від слідства, що є явно недостатнім і не вказує на доведеність обставин, передбачених ст.178 КПК України. При цьому з посилань сторін вбачається, що підозрюваний був допитаний працівниками поліції, від участі у слідчих діях не ухилявся, процесуальні обов`язки виконував сумлінно, за його участю проведено рід слідчих дій, складено протокол його допиту. Слідчий та прокурор ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не посилались на те, що підозрюваним вчинялись будь-які дії відносно переховування від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджання кримінальному провадженню. Будь-яких доказів на підтвердження вчинення підозрюваним подібних дій слідчому судді не подавалось.

Вважаю, що заявлені у клопотанні слідчого ризики, хоча й існують, проте вони мають не такий ступінь небезпеки, якому може запобігти лише винятково найсуворіший запобіжний захід. Про вказане свідчать ті обставини, що згідно наданих під час розгляду справи письмових доказів підозрюваний має зареєстроване місце проживання в м. Кагарлик Київської області, а також місце фактичного проживання в м. Кагарлик Київської області. Посилання ж на те, що підозрюваний впливатиме на потерпілих та свідків жодним чином не конкретизовані та не обґрунтовані, при цьому підозрюваний вже надав слідчому покази, прийняв участь у інших слідчих діях.

Однак, жодних підстав вважати, що зазначеним вище ризикам може запобігти лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з поданих слідчому судді матеріалів не вбачається.

На противагу доводам клопотання та неспростованих ніким пояснень підозрюваного в судовому засіданні, ОСОБА_6 постійно проживає разом з цивільною дружиною за адресою: АДРЕСА_2 , не чинив спротиву при затриманні, приймав участь у слідчих діях.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Вважаю, що майновий і соціальний статус підозрюваного, його стан здоров`я та сімейний стан вказують на маловірогідність втечі підозрюваного від слідства та суду, тому необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та недоведеність слідчим і прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, вважаю можливим відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в період часу з 22-00 год. до 06-00 год. наступної доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.

Вирішуючи вимоги скарги захисника ОСОБА_5 на затримання суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 КПК України якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 206 КПК України незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

У цій справі доводи скарги ґрунтуються на тих саме письмових доказах, якими обґрунтовується і клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, яким суд вже надав правову оцінку, і які дають достатні підстави для висновку про законність затримання особи. Посилання про відмінність фактичного часу затримання із часом складення протоколу суд вважає необґрунтованими, оскільки такі відмінності відображені у протоколі та не суперечать закону. Як вказав підозрюваний фактичне затримання здійснювалось поліцейськими екіпажу патрульної поліції, що узгоджується із протоколом допиту потерпілих, заявою про злочин, оскільки затримання відбулося після того, як саме на ОСОБА_6 потерпіла вказала як на особу, причетну до скоєння злочину. Протокол затримання складено слідчим, повноваження якого на участь у цьому кримінальному провадженні підтверджуються матеріалами справи, зокрема витягом із ЄРДР, наказом, постановою. Відомостей про застосування працівниками поліції недозволеного насильства, непропорційного застосування сили чи інших незаконних дій слідчому судді під час розгляду скарги не повідомлено ні самим підозрюваним, ні його захисником, ні іншими учасниками. З матеріалів справи порушень прав підозрюваного при затриманні не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що слідчим та прокурором доведено існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, оскільки слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КПК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, вважаю вимоги скарги не доведеними.

За таких обставин в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 184, 186, 193, 194, 206 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.206 КПК України, відмовити.

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сарань Карагандинської області Республіки Казахстан.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Сарань Карагандинської області Республіки Казахстан, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю (спецзасобу електронного браслету).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки:

-прибувати до слідчого, якому доручено досудове розслідування цього кримінального провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом, зокрема із потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , іншим підозрюваним (обвинуваченим), а також свідками у цьому кримінальному провадженні;

-не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю в два місяці - до 05 квітня 2021 року включно, який обраховувати з 06 лютого 2021 року з 15 год. 20 хв.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Обухівського ВП ГУ НП в Київській області, якому доручено досудове розслідування цього кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1