УХВАЛА
Про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно
26.11.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000755 від 11.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -
в с т а н о в и в :
І. Суть клопотання
18.11.2020 року прокурор на виконання вимог ухвали слідчого судді про повернення клопотання про усунення недоліків від 16.11.2020 року, звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 11.11.2020 року, а саме: автомобіль марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений у вказаний напівпричіп пісок, вагою близько 23 т; позбавити власника транспортного засобу ПП ВКП «ПРОСПЕКТ», а також особу, яка користується транспортним засобом ОСОБА_4 , та третіх осіб можливості відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.
В обґрунтування клопотання прокурор вказав, що 11.11.2020 року, у період часу з 00 годин 10 хвилин по 00 годин 40 хвилин, під час огляду місця події в с. Глибочиця був вилучений автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в кузові якого був завантажений пісок в кількості близько 23 т, при перевірці документів водій автомобіля ОСОБА_4 , надав документи на автомобіль, які відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів належать ПП ВКП «ПРОСПЕКТ». На вантаж, а саме пісок в кількості близько 23 тони ОСОБА_4 будь-яких правовстановлюючих та інших документів не надав. Разом з тим, в ході допиту ОСОБА_4 відмовився від дачі будь-яких показів, керуючись ст. 63 Конституції України.
За вказаним фактом, 11.11.2020 року СВ Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000755 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Постановою слідчого від 11.11.2020 року вантажний автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також пісок, що міститься в кузові зазначеного транспортного засобу, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Прокурор у клопотанні вказує, що слідство дійшло висновку, що вилучені вантажний автомобіль з напівпричепом були використані як знаряддя вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а саме: перевезення незаконно здобутого піску, який є об`єктом даного злочину.
Також прокурор зазначає, що на території Глибочицької ОТГ Житомирського району Житомирської області, видобуток піску не здійснюється, що в свою чергу свідчить про незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Мотивуючи клопотання, як на мету та підстави накладення арешту, прокурор посилається на те, що зазначені в клопотанні транспортний засіб, з напівпричепом, який завантажено піском, є речовими доказами у кримінальному провадженні і відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являються матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину і є знаряддям вчинення злочину, та існує необхідність запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та інших процесуальних дій з вищезазначеним майном, в тому числі і проведення судової експертизи (ґрунтознавчої).
ІІ Процедура та позиції сторін
У судовому засіданні 20.11.2020 року прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому та просив задоволити.
У судовому засіданні 20.11.2020 року представник власника майна ПП «ВКП Проспект» - адвокат ОСОБА_5 пояснив, що вилучений працівниками поліції пісок був придбаний у ТОВ «Євромонтаж-к», яке має право на володіння та користування кар`єром, на якому знімається поверхневий шар, яким вони розпоряджаються на власний розсуд, у тому числі і продають. ПП «ВКП Проспект» є виконавцем договору перевезення, укладеного з ТОВ «Ті Марія», за умовами якого здійснювалось перевезення вилученого піску. Зазначив, що дійсно водій не мав при собі товаросупровідних документів на вантаж через його недбалість, що в свою чергу не утворює склад кримінального правопорушення, а є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. За весь час з моменту вилучення автомобіля та піску представник ПП «ВКП Проспект» жодного разу не викликався до органу досдового розслідування з метою з`ясування обставин кримінального провадження. Проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити у його задоволенні.
Судове засідання було відкладено на 26.11.2020 року, зобов`язано прокурора надати для огляду в судове засідання матеріали кримінального провадження № 0000755; адвоката зобов`язано надати організаційно-розпорядчі документи щодо діяльності ПП «ВКП Проспект».
У судовому засіданні 26.11.2020 року прокурор вказав, що жодних документів щодо вилученого майна його власник органу досудового розслідування не надав. Пояснив, що в ході досудового розслідування повинна бути призначена ґрунтознавча експертиза з метою встановлення належності вилученого піску до корисних копалин загальнодержавного значення, на даний час в матеріалах кримінального провадження постанова про призначення експертизи відсутня, зразки піску для проведення експертизи не відбирались. Клопотання підтримав та просив задоволити.
Представник ПП «ВКП Проспект» адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. До заяви представник долучив копію договору №01-09-2020/1 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 01.09.2020 року, який укладений між ТОВ «ТІ МАРІЯ» та ПП «ВКП Проспект», а також витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «ТІ МАРІЯ» та ПП «ВКП Проспект».
За правилами ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є видом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За правилами ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. В частині 5 цієї ж статті передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Як встановлено ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
За правилами ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено заборону застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000755 від 11.11.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Згідно короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за якими здійснюється досудове розслідування, вбачається, що 10.11.2020 року, близько 23 годин 30 хвилин, надійшов рапорт інспектора СРПП № 4, Романівського ВП Новоград-Волинського ВП, що поблизу с. Глибочиця Житомирського району був зупинений автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завантажений піском в кількості близько 23 т, під керуванням ОСОБА_6 , який не надав будь-яких документів на пісок та не зміг пояснити його походження.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.11.2020 року було вилучено автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в кузові якого був завантажений пісок в кількості близько 23 т.
Зі змісту протоколу огляду від 11.11.2020 року не вбачається, що проводилось вимірювання вантажу і яким чином воно проводилось.
Згідно копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 належать на праві власності ПП «ВКП Проспект».
З урахуванням приписів ст.168 КПК України автомобіль з напівпричепом та пісок, які були вилучені під час огляду місця події 11.11.2020 року, є тимчасово вилученим майном.
Постановою слідчого Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 11.11.2020 року вилучені під час огляду місця події 11.11.2020 року автомобіль з напівпричепом та пісок було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000755.
Відповідно до ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанова слідчого, прокурора, окрім вступної та резолютивної частин, складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про:
- зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови;
- мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Дослідивши зміст постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, слідчим суддею встановлено, що її зміст не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, в ній абсолютно відсутній зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви її прийняття, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК України.
Зі змісту вказаної постанови неможливо встановити, з яких мотивів виходив слідчий, визнаючи автомобіль з напівпричепом та пісок речовими доказами в кримінальному провадженні, якому з критеріїв, визначених в ст. 98 КПК України, відповідає майно, яке слідчий визнав речовими доказами, а відтак слідчий суддя вважає, що винесена постанова за своїм змістом є формальною.

Прокурор в клопотанні вказує, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється за ч. 2 ст. 240 КК України. Як на підставу для накладення арешту прокурор в клопотанні посилається на те, що вилучене майно є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КПК України перевезення незаконно здобутого піску, який є об`єктом даного злочину. Проте, такі доводи прокурора не грунтуються на нормах закону, оскільки саме по собі перевезення піску не утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.
Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 240 КК України кримінальним злочином є порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Корисні копалини - це природні мінеральні речовини органічного та неорганічного походження, які можуть використовуватися безпосередньо або після їх обробки (абз. 22 ст. 1 Гірничого закону України).
Корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (ст. 6 Кодексу України про надра).
Предметом (об`єктом) злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, є корисні копалини загальнодержавного значення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 р. № 827 затверджено перелік корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення (далі Перелік).
Відповідно до Переліку до корисних копалин місцевого значення відноситься, серед іншого, пісок, крім формувального, скляного, такого, що використовується у фарфорово-фаянсовій, вогнетривкій і цементній промисловості, який віднесений до корисних копалин загальнодержавного значення.
Згідно примітки, наведеної в даному Переліку, пісок, як корисна копалина, використовується у декількох напрямах. Напрям використання родовища корисної копалини загальнодержавного
значення визначається рішенням Державної комісії по запасах корисних копалин.
Корисні копалини місцевого значення не визнаються предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Прокурором до клопотання не долучено жодного доказу, який би підтверджував обставину, що вилучений пісок належить до корисних копалин загальнодержавного значення, а відтак, на переконання слідчого судді, відсутні підстави вважати, що даний пісок є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 240 КК України, а тому не може бути визнаний речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Прокурор посилається на те, що з метою встановлення належності вилученого піска до корисних копалин загальнодержавного значення, у ході досудового розслідування буде призначено судову ґрунтознавчу експертизу. Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження, яке було оглянуто слідчим суддею в судовому засіданні, постанова про призначення такої експертизи відсутня, як і відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що з 10.11.2020 року по час розгляду клопотання (26.11.2020 року), слідчим вживались будь-які заходи для призначення, забезпечення проведення такої експертизи, відібрання будь-яких зразків для встановлення обставин, які підлягають встановленню в межах даного кримінального провадження.

Стаття 14 Кодексу про надра визначає цілі, з якими надра надаються у користування юридичним та фізичним особам, визначені у (це, зокрема: геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислова розробка родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництво та експлуатація підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб). Для цього фізична чи юридична особа повинна мати спеціальний дозвіл на користування надрами.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що видами діяльності ПП «ВКП Проспект» є: добування піску, гравію, глин та коаліну; будівництво водних споруд; підготовчі роботи на будівельному майданчику; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; вантажний автомобільний транспорт тощо.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що видами діяльності ТОВ «ТІ МАРІЯ» є: підготовчі роботи на будівельному майданчику; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; вантажний автомобільний транспорт, тощо.
Як вбачається зі змісту документів, які надані представником ПП «ВКП Проспект», 04.08.2020 року між ТОВ «Євромонтаж-к» (постачальник) та ТОВ «ТІ Марія» (покупець) укладено договір поставки №3, за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець прийняти та оплатити пісок, щебінь гранітний різної фракції.
01.09.2020 року між ТОВ «Ті Марія» (замовник) та ПП «ВКП Проспект» (перевізник) укладено договір №01-09-2020/1 про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, за умовами якого перевізник зобов`язується доставляти ввірені (передані) йому вантажовідправником вантажі до пунктів призначення в установлений строк та видати їх вантажоодержувачам, а замовник приймати та оплачувати виконані перевезення. Вид, найменування вантажу, його кількість (тоннаж), пункти відправлення та призначення, а також інші умови перевезення вказуються у заявці.

Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Прокурор у клопотанні вказує, що у водія була відсутня товарно-транспортна накладна та шляховий лист, що свідчить про незаконне походження піску. Проте, сама по собі відсутність у водія товаросупровідних документів не утворює склад кримінального правпорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КПК України. Матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу, що вилучений пісок був видобутий незаконно, не зазначено родовище, з якого він був видобутий, кримінальне провадження зареєстроване за повідомленням працівника поліції, жодна фізична або юридична особа не зверталась до органу досудового розслідування з приводу незаконного видобутку піску із зазначенням місця такого видобутку.

Представник власника майна надав слідчому судді копію товарно-транспортної накладної №85.1 від 10.11.2020 року, відповідно до якої перевізником ПП «ВКП Проспект» на автомобілі «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за замовлення ТОВ «ТІ Марія», яке зазначено також вантажовідправником та вантажоодержувачем, було здійснено перевезення піску гранітного, вагою 22,330 т., з пункту навантаження с. Камяний Брід, Коростишівського району, Житомирської області, до пункту розвантаження с. Глибочиця, Житомирського району, яка в сукупностями з договорами поставки № 3 від 04.08.2020 та купівлі-продажу №01-09-2020/1 від 01.09.2020 року підтверджують законність походження піску.
Прокурором не надано жодного доказу на спростування вказаної обставини, яка підтверджує походження вантажу.
Доводи прокурора про те, що ці документи не були надані ні в орган досудового розслідування, ні прокурору не заслуговують на увагу з огляду на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що власник транспортного засобу хоча один раз протягом здійснення досудового розслідування викликався слідчим чи прокурором (корінець судової повістки, телефонограма, тощо), незважаючи на те, що відомості про власника транспортного засобу були відомі слідчому з моменту затримання транспортного засобу.
Не заслуговують на увагу і доводи прокурора про те, що органом досудового розслідування по епізоду зупинення транспортного засобу 18.11.2020 року був опитаний представник ТОВ «ТІ Марія», який надав пояснення з приводу взаємовідносин з ПП «ВКП Проспект», з огляду на те, що з матеріалів кримінального провадження встановлено, що з приводу зазначеного епізоду від 18.11.2020 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, що підтверджено прокурором в судовому засіданні, в матеріалах справи відсутня постанова прокурора про об`єднання цих епізодів в одне кримінальне провадження, а відтак будь-які пояснення з даного приводу не можуть бути взяті слідчим суддею до уваги, оскільки вони не надавались в межах кримінального провадження №0000755 по факту зупинки транспортно засобу 10.11.2020 року.

На переконання слідчого судді відсутні правові підстави для накладення арешту на транспортний засіб з напівпричепом також з огляду на те, що прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено достатньо підстав вважати, що вказані транспортні засоби були використані під час вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям речового доказу у кримінальному провадженні. Як зазначалось вище, перевезення піску не утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КПК України. Прокурором не доведено, що вказані транспортні засоби використовувались при видобуванні піску. Транспортні засоби використовуються ПП «ВКП Проспект» у підприємницькій діяльності, а прокурором не доведено, що їх вилучення та накладення на них арешту під часдосудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в майнові права власника майна та позбавлення його права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. В клопотанні відсутнє будь-яке посилання на те, що службові особи ПП «ВКП Проспект» причетні до вчинення даного кримінального правопорушення.
За правилами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положеннями статей 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Підсумовючи викладене вище, дослідивши клопотання, копії наданих до нього доказів, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000755, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені прокурором підстави для накладення арешту на вилучене майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на вилучені речі у вказаному кримінальному провадженні не доведена; прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 240 КК України; не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в майнові права власника майна та позбавлення його права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке використовується у підприємницькій діяльності; представник власника майна надав належні докази, які підтверджують походження піску, а відтак слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається з відповідним клопотанням, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події від 11.11.2020 року, а саме на - автомобіль марки "DAF", державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом "SCHMITZ" державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ПП ВКП "ПРОСПЕКТ", завантажений піском в кількості приблизно 23 т., у кримінальному провадженні № 0000755 від 11.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України - відмовити.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 01.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1