Справа № 592/1248/21
Провадження № 1-кс/592/659/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2021 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

встановив:

Слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 23.01.2021 під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості з вільним доступом, а саме: проїзна частина, яка поділена на дві смуги траси місцевого значення Т1901, яка розташована між с. Велика Чернетчина та с. Ольшанка., а саме: 1) куртка камуфляжного принту з пошкодженням, яку запаковано до пакету № 1; 2) патронтаж з 5 набоями марки FG SRRG калібру 7,62мм, яку запаковано до пакету № 2; 3) ключі від транспортного засобу марки Toyota LAND CRUISE з д.н.з. НОМЕР_1 у кількості 1 шт., який запаковано до пакету № 3; 4) транспортний засіб Toyota LAND CRUISE з д.н.з. НОМЕР_1 .
Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у Кримінально процесуальному кодексі України.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності ;арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати , або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Подане клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України, оскільки до клопотання не додано документів, які підтверджують право власності на автомобіль, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження цим автомобілем станом на час звернення з клопотанням до слідчого судді. У клопотанні не зазначено: підстави і мету відповідно до положень частини 1 та 2 статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, належного потерпілому.

Крім того, стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Клопотання слідчого не містить відомостей яким саме критеріям ч.1 ст.98 КПК України відповідає автомобіль та речі у даному кримінальному провадженні та яка мета накладення арешту на автомобіль і речі та яким саме ознакам відповідає транспортний засіб.
У клопотанні слідчий посилається на те, що вказані речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, однак до матеріалів клопотання не додано Постанову про визнання вказаних речей та автомобілю речовими доказами та посилання на збереження речових доказів.
Також, слідчим не зазначено інформації про власника майна, тобто слідчий суддя позбавлений можливості належним чином повідомити власника та володільця майна про розгляд клопотання про накладення арешту.
Подане клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України, оскільки в ньому не зазначено: підстави і мету відповідно до положень частини 2 статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту автомобіля та речей.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Аналізуючи вищезазначені положення КПК України, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, керуючись ст. ст. 171 - 172, 309 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000164, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1