Номер провадження: 11-кп/813/815/21
Номер справи місцевого суду: 523/6611/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року у кримінальному провадженні №0003700, внесеному до ЄРДР 03.08.2018 року, яким

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, громадянин України, з вищою освітою, працюючий водієм в ПП «ЛОРІ», не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим терміном один рік шість місяців.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати у справі, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 13054 грн. 68 коп.
Вироком суду вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, -
встановив:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

03 серпня 2018 року близько 00 години 48 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «BMW», н/з НОМЕР_1 (реєстрації Литовської Республіки) по проїзній частині вул. Київське шосе, навпроти будинку №10-З, в м. Одесі, з боку м. Одеси в напрямку м. Києва, в порушення пунктів 1.5., 2.3.«б», 12.3., 12.4., 12.9. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), зі швидкістю не менш 156 км/год, що перевищує встановлену в населеному пункті швидкість руху в 50 км/год, виявив злочинну самовпевненість, тобто, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, вкрай уважним не був, відволікся від керування, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не виявив на проїзній частині пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку руху керованого ним транспортного засобу у темпі повільного кроку, своєчасно не зменшив швидкість руху транспортного засобу аж до його зупинки, чим допустив наїзд на неї передньою правою частиною автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно - мозкова травма: синці повік правого ока, крововилив в м`які тканини голови, лінійний перелом кісток основи черепу, крововиливи під м`які мозкові оболонки правих півкуль головного мозку та мозочка, забій головного мозку; закрита травма грудей: забій верхньої частки правої легені; закрита травма живота і таза та інші. Дані ушкодження за своїм характером були небезпечними для життя в момент спричинення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілої у прямому причинному зв`язку з поєднаною травмою голови, грудної клітки, живота і таза, кінцівок, а безпосередньою причиною смерті став шок.

Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржений вирок суду скасувати в частині призначеного покарання обвинуваченому, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробовуванням на 1 рік 6 місяців та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України. В іншій частині залишити вирок суду без змін

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що, на думку прокурора, висновок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене судом покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що судом при призначенні покарання не взято до уваги обставини, при яких обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, а також тяжкість наслідків злочину, що виразились у загибелі особи.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просили залишити її без задоволення; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного у вироку злочину підтверджується сукупністю відносних, достатніх, допустимих, та узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому порядку і досліджених судом з достатньою повнотою, яким дана належна оцінка.
За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, з урахуванням вимог ст. 91 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, що не оскаржується в апеляційній скарзі, а саме, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому смерть.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті (санкції частини статті) Кримінального кодексу, що передбачає відповідність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Проте, на думку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства та призначив ОСОБА_8 покарання, яке є несправедливим внаслідок м`якості.
Санкція ч.2 ст. 286 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_8 передбачає додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Пленум Верховного Суду України у пункті 21 своєї постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зазначив, що у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст.286, ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Так, судом першої інстанції встановлено, що злочин був вчинений обвинуваченим шляхом порушення правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, а наслідком його дій стало отримання потерпілою ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли смерть потерпілої, що значно підвищує суспільну небезпеку зазначеного кримінального правопорушення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції, наведений у вироку, щодо можливості не призначати ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а тому за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За наведених підстав, апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно абзацу 2 пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора щодо скасування вироку в частині призначення покарання, підлягає задоволенню, з ухваленням нового вироку та призначенням обвинуваченому більш суворого покарання, з урахуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність та вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин вирок суду відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.
Керуючись ст. ст. 407,409,413,414, 420 КПК України, апеляційний суд, -
ухвалив:
Апеляційну скаргупрокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити.
Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року у кримінальному провадженні №0003700, внесеному до ЄРДР 03.08.2018 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 , призначити за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік 6 місяців.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 25.05.2020 року залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4