Справа № 184/860/20
Номер провадження 1-кп/184/166/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000213 від 30.03.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шолохове, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, інваліда ІІІ групи, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

за участю: прокурор ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

29.03.2020 року приблизно о 20 годинні 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_3 , де перебуваючи в приміщенні літньої кухні, на столі побачив мобільний телефон марки Ergo V550 - V, де у нього виник із корисливих спонукань злочинний намір на таємне викрадення зазначеного мобільного телефону, належного ОСОБА_5 .

В цей же день та час, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи в кімнаті літньої кухні, розташованої за адресою: вулиця Шевченко, 133 в м. Покров Дніпропетровської області, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 вийшов з кухні, діючи таємно, умисно, із корисливих спонукань, викрав мобільний телефон марки Ergo V550 - V вартістю 2199 гривень 00 копійок.

Після цього, з викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 2199 гривень 00 копійок.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що весною 2020 року у вечірню пору доби він зайшов до раніше йому знайомого ОСОБА_5 , який проживає в будинку по АДРЕСА_1 . У коридорі літньої кухні, на столі, він побачив сенсорний телефон чорного кольору. Враховуючи те, що йому ( ОСОБА_3 ) треба було подзвонити, він переконавшись, що ОСОБА_5 не бачить його дій, без дозволу останнього, поклав телефон до своєї кишені і покинув житло потерпілого. Наступного дня він ( ОСОБА_3 ) заклав телефон до ломбарду за 500 грн. Планував згодом повернути зазначений телефон потерпілому. У вчиненому розкаюється.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий (відповідно до ст. 89 КК України), не працює, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, отримує державну соціальну допомогу, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, враховуючи відсутність в обвинуваченого постійного місця роботи та інших джерел доходу, окрім соціальної допомоги, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази:

- телефон марки Ergo модель V550 V, іmei: НОМЕР_1 та іmei: НОМЕР_2 , переданий під розписку потерпілому ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили залишити потерпілому;

- СД диск з записом з камер відео спостереження ломбарду від 30.03.2020 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000213 від 30.03.2020 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовується.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1