Провадження № 1-кс/344/4204/20
У Х В А Л А
15 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференції в залі суду скаргу АТ «Аграрний фонд», на рішення слідчого про відмову в визнанні потерпілим та зобов`язання орган досудового розслідування вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що рішеннями господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2018 року у справі № 909/554/18, від 19.10.2018 року у справі № 909/555/18, від 29.03.2019 року у справі № 909/86/19 та від 20.06.2019 у справі № 909/188/19, позовні заяви ПАТ «Аграрний фонд» до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» (76495, м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, буд. 2-В, ) задоволено, стягнуто з ДП «Івано - Франківський комбінат хлібопродуктів» на користь ПАТ «Аграрний фонд» 918698,68 грн.; 849147,39 грн.; 8496508,25 грн.; 86977,06 грн. та повернуто 402,770 тонн зерна пшениці 2 класу вартістю 2376 343,00 гривень і 597,230 тонн зерна пшениці 3 класу вартістю 3 422 127,90 грн. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2018 року у справі 909/554/18, від 19.10.2018 у справі № 909/555/18, від 29.03.2019року у справі 909/86/19 та від 20.06.2019 у справі № 909/188/19 набрали законної сили та на їх виконання судом було видано накази. Однак, вказані рішення та накази господарського суду Івано- Франківської області, які перебувають на примусовому виконанні у Івано- Франківському міському відділі державної виконавчої служби Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ), залишаються не виконаними. Ухвалою від 14.05.2020 по справі № 344/3208/20 слідчий суддя Івано- Франківського міського суду Івано-Франківської області зобов`язав уповноважену особу ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ПАТ Аграрний фонд від 17.01.2020 року №02/08/2/83 та розпочати розслідування.

Захисник скаржника ОСОБА_3 , в судовому засіданні просив скаргу задовольнити, надав пояснення про те, що за вказаним фактом невиконання рішень Господарського суду Івано-Франківської області за ухвалою слідчого судді відкрито кримінальне провадження; вказані судові рішення перебувають на виконанні, відкрито виконавче провадження, рішення не виконано.

Представник органу досудового розслідування судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Відповідно до п. 10 ст. 290 КПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду клопотання.

Учасники спору, які не прибули в судове засідання не надали суду доказу наявності поважних причин для оголошення в судовому засіданні перерви.

10/08/2020 слідчим СВ Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ст. 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України слідчий або прокурор мають право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, виключно за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті.

Отже, кримінальним процесуальним законодавством передбачена можливість відмови слідчим чи прокурором у наданні статусу потерпілого виключно особі, якій однозначно та безсумнівно не була спричинена моральна, фізична або майнова шкода.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно роз`яснень наданих ВССУ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року, по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обов`язок доказування відповідних обставин та доведення перед судом їх переконливості покладено на суб`єкта звернення із клопотанням, який не виконав свого відповідного обов`язку.

Таким чином скаргу в вказаній частині не обґрунтовано належними правими підставами.

Як випливає зі змісту оскаржуваної постанови, правовою підставою для відмови у визнанні скаржника потерпілим слідчим вказано, що невиконання судового рішення, передбаченого ст. 382 КК України, є злочином проти правосуддя, безпосередній об`єкт вказаного злочину - суспільні відносини, пов`язані з регулюванням певних аспектів діяльності щодо здійснення правосуддя.

Скаржником не вказано на існування причинно-наслідкового зв`язку між об`єктивною можливістю виконання зазначених судових рішень та умисним його невиконанням, не вказано на підстави, що спричинили не виконання судового рішення, зазначено, що рішення перебуває на виконанні, не долучено до матеріалів клопотання доказів в обґрунтування завдання майнової шкоди юридичній особі.

Згідно з положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, суд -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1