ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/920/18
Провадження № 1-кп/210/359/20
У Х В А Л А
іменем України
"05" жовтня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002722 від 01.12.2017 року, суд

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор клопотав про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою так як, не відпали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник, кожен окремо, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що прокурором не доведено, що не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку сторін щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прийшов до наступного.

Розглядаючи питання про запобіжний захід, який був обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд виходить з того, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Такий запобіжний захід не може продовжуватись за відсутності обставин, що виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, а отже і не має засобів для існування, раніше судимий за злочини проти власності, та знов обвинувачується у вчиненні злочину проти власності.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, виходячи з усіх обставин провадження, вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Таким чином, суд вважає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ще на 60 діб, підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 117, 179, 194, 284, 291, 314-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 /шістдесят/ днів, а саме до 02.12.2020 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3».

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по справі.

Суддя: ОСОБА_1