КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року, відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сумгаїт Азербайджанської Республіки, є громадянином України, не працює, з вищою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України

за участю: прокурора захисників підозрюваного перекладача ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 січня 2021 року включно.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, врахувавши наявність доказів про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вік та стан підозрюваного, прийшов до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі стверджує, що вказана ухвала слідчого судді є необгрунтованою, незаконною, невмотивованою та такою, що постановлена всупереч вимогам як Конституції України, КПК України, так і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
На думку захисника, висновок слідчого судді про доведеність ризиків, передбачених п.п. 1,3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суперечить низці міжнародно-правових норм, норм КПК України, не вмотивований, не підтверджений жодним доказом та є надуманим.
Апелянт вказує, що із наданих стороною обвинувачення матеріалів, які досліджено в судовому засіданні - у жодному із них не містилося будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 може вплинути на свідків з метою зміни останніми показань.

Щодо можливого ризику, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, то це жодним доказом не підтверджено, а є лише припущенням сторони обвинувачення.
Також, як вказує захисник, посилаючись на ряд рішень Європейського суду з прав людини, стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 рідних, близьких осіб, знайомих за межами України, рахунків в банківських установах України, інших держав, значних сум грошових коштів, закордонного паспорту чи відкритої візи в одну із іноземних держав, а також квитка на авіарейс чи потяг.
На переконання сторони захисту, органом досудового розслідування не надано вагомих фактичних даних в обгрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, які б свідчили про необхідність застосування виключного запобіжного заходу та що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним в клопотанні.
Крім того, сторона захисту вказує, що обшук легкового автомобіля марки «Лексус LS 430» д.н.з. НОМЕР_1 було проведено з порушеннями вимог КПК України, виходячи з того, що даний обшук було проведено без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення такого обшуку.
Сторона обвинувачення не лише порушила права підозрюваного, а і порушила права власника даного транспортного засобу, оскільки незаконно проникла до нього.

Також апелянт стверджує, що повідомлення про підозру від 03 листопада 2020 року не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки в ньому зазначено, що особу затримано на місці вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.
Також зазначено, що 03 листопада 2020 року, приблизно о 14 год.02 хв., знаходячись біля будинку №100 по вул. О. Де Бальзака, невстановлена досудовим слідством особа отримала від потерпілого кошти в сумі 270 тис. гривень. В той же час,у додатку до клопотання міститься протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 03 листопада 2020 року, відповідно до якого дану особу було затримано о 13 год. 03 хв., що повністю суперечить вимогам п.5 ч.1 ст. 277 КПК України.
Також просить звернути увагу на протокол допиту підозрюваного, з якого слідує, що ОСОБА_7 допитаний в іншому кримінальному провадженні.
Апелянт вказує, що забій нижньої щелепи у потерпілого жодним чином не є насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи.
Сторона захисту також звертає увагу суду на особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, родину - дружину та двох синів, ряд хронічних захворювань, є громадянином України.

Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційні скарзі посилається на те, що слідчий суддя в ухвалі лише формально вказав на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, незважаючи на те, що під час розгляду клопотання вказаний факт не був належним чином обгрунтований стороною обвинувачення, а також формально вирішив клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своє рішення не обґрунтував у передбачений законом спосіб, не послався на конкретні обставини та докази, що свідчить про упередженість, однобічність та незаконність судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подані апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисниківне підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим правлінням ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні№ 0000826 від 08 вересня 2020 року за підозрою Паші- ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

03 листопада 2020 рокуОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

03 листопада 2020року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 189КК України.

03 листопада 2020 року старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваногоОСОБА_13 і- ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року задоволено вказане клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 січня 2021 року включно.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, як вказав в ухвалі слідчий суддя, підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується даними, що містяться в матеріалах справи, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_14 ; показаннями свідка ОСОБА_15 ; показаннями свідка ОСОБА_16 ; протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_16 ; протоколом огляду відеозапису з камер відеоспостереження, встановлених на АЗС «ANP»за адресою: м. Київ, вул. Харківське Шосе, 68; протоколами особистих обшуків підозрюваних ОСОБА_17 таОСОБА_7 ; протоколами обшуків транспортних засобів, якими користуються ОСОБА_17 та підозрюванийОСОБА_7 , а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN Passat» чорного кольору, державний знак НОМЕР_2 , 2007 року випуску, VIN: НОМЕР_3 , та автомобіля марки «LEXUSLS 430», державний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2005 року випуску, VIN: НОМЕР_4 ; речовим доказом - грошовими коштами у сумі 270 000 гривень; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій.
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.
При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.
Колегією суддів встановлено, що як слідчим у клопотанні, так і прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_7 може переховування від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого, свідків або іншого підозрюваного, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства відносно потерпілого, висловлював погрози заподіяння тяжкого тілесного ушкодження та знищення майна загально небезпечним способом. Крім цього, усі свідки та потерпілий у судовому засіданні не допитані, а тому підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків або іншого підозрюваного з метою зміни показань для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності. Також, підозрюваний можепродовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки не має офіційного джерела доходів.

Колегія суддів також враховує, що в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, зокрема вік, стан здоров`я, його соціальні зв`язки, сімейний стан, те, що він має постійне місце проживання, родину, а саме цивільну дружину та двох синів, має ряд хронічних захворювань, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.
Отже, вимоги апеляційних скарг захисників в цій частині не є достатньо переконливими.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання за вчинений злочин не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Дані, на які посилаються в своїй апеляційній скарзі захисники, не є такими, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою.
За наведених вище обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Ті обставини, що обшук легкового автомобіля марки «Лексус LS 430» д.н.з. НОМЕР_1 було проведено з порушеннями вимог КПК України, як про це вказує захисник ОСОБА_5 , не є визначеними законом підставами для скасування ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 даних про його особу, застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 01 січня 2021 року включно залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/824/6089/2020
Єдиний унікальний номер 761/35605/20
Категорія: ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_18
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1