Справа № 522/8866/20
Провадження № 1-кп/522/1664/20
УХВАЛА

04.12.2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001015 від 28.05.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріали кримінального провадження № 0000505 від 07.03.2020 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про об`єднання обвинувальних актів в одне провадження, так як в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 знаходиться кримінальне провадження № 0001015 від 28.05.2020 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за необхідне об`єднати в одне кримінальне провадження обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, з кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, та заявив клопотання про повернення обвинувального акту, посилаючись на те, що згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, зокрема має містити викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статей закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту згідно ст. 377 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
У вказаному обвинувальному акті не зазначені всі анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема відсутні: відомості про те, що він одружений, має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаний.
В обвинувальному акті не зазначені такі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, як: вчинення злочину особою, раніше не судимою; наявність позитивної характеристики обвинуваченого, те що на утриманні та вихованні обвинуваченого перебувають двоє неповнолітніх дітей.

Слідчий не зазначив або зазначив не в повному обсязі про прийняті процесуальні рішення, номера й дати проваджень, не вказані всі реквізити процесуальних дії, в тому числі не правильно вказана дата повідомлення про підозру; не вказана дата прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України, обвинувальний акт повинен містить відомості, які прокурор вважає доведеними, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке повинно містити посилання на обставини, які у відповідності до ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, це подія злочину, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, від і розмір шкоди, завданої правопорушенням.

Формування обвинувачення не містить належного формулювання обвинувачення, тобто короткого опису кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 із зазначенням часу, місця, способу, мотивів його скоєння та інших обставин, які мають значення для правильної кваліфікації його дій.

Обвинувальний акт не містить вказівки щодо конкретних активних дій, які здійснював ОСОБА_8 , як вказано в обвинувальному акті «будучі обізнаний про наявність ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 р. подає до Управління ДАБІ документи на дозвіл», тобто не зрозуміло, які саме дії вчинив ОСОБА_8 , кваліфіковані як умисне не виконання ухвали суду, що набрала законної сили, вчинене службовою особою. Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2019 р. не було заборонено звернення ТОВ «Варда Плюс» до державних органів чи інших органів.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому йдеться про право особи бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).
Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).
Вказані недоліки обвинувального акту свідчать про неконкретнісгь обвинувачення та невідповідність його вимогам КПК.
Відповідно до ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
В порушення вимог ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру була вручена ОСОБА_8 на наступний день після її складення. Повідомлення про підозру ОСОБА_8 складено 27 квітня 2020 р., вручення проводилось 28 квітня 2020 р. у смт. Ширяєво.
Відповідно до вимог статті 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Ніяких підтверджень отримання ОСОБА_8 повістки про виклик або повідомлення про підозру та ознайомлення з її змістом іншим шляхом, що передбачено статтею 136 КПК України, слідчим не надано.
Вказані вище обставини вказують на відсутність у ОСОБА_8 відповідного процесуального статусу підозрюваного, а відтак обвинувальний акт складено в кримінальному провадженні відносно особи, яка не набула, в силу положень КПК України, статусу підозрюваної особи.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_7 просили повернути обвинувальний акт.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акту, як незаконне та необґрунтоване.

Згідно п. 2 Постанови Верховного Суду України від 24.11.2016, проаналізувавши точний зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, а також норм, що формують інститут обвинувачення у вітчизняному кримінальному процесі, суд дійшов висновку, що згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

В п. 7 вказаної Постанови Верховний Суд України зазначає, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

Суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 дотримано вимог закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації.

Обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно. Наведені у обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Доводи заяви про формальне не дотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування судових рішень у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи захисника, викладені у заявленому клопотанні, не є достатніми для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до судів усіх інстанцій скеровано лист за № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», в п. 2 якого зазначено, серед іншого, що в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо це документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Вказані підстави повернення обвинувального акту є їх виключним переліком, та жодна з них не зазначена у клопотанні захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт надійшов до суду з дотриманням правил територіальної підсудності, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, встановлено наявність підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Керуючись гл. 18, ст.ст. 314-316, 217, 291, 334, 342-355 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України об`єднати в одне провадження з кримінальним провадженням стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України.

Об`єднаному провадженню присвоїти № 522/8866/20, № 1-кп/522/1664/20.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 ч. 2 КК України, в приміщенні місцевого Приморського районного суду міста Одеси (м. Одеса, вул. Балківська, № 33, зала № 222) на 11.30 годину 14 грудня 2020 року.

В судове засідання викликати прокурора, захисників та обвинувачених.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1

04.12.2020