Справа №443/1578/20
Провадження №1-кс/443/207/20
УХВАЛА
слідчого судді

05 листопада 2020 року місто Жидачів

Слідчий суддя Жидачівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого згідно з статтями 303-307 КПК України,

встановив:

ОСОБА_2 подав до суду скаргу, в якій просить:

зобов`язати слідчі органи та прокуратуру перекваліфікувати справу за частиною 2 статті 387 КК України;

зобов`язати слідчого (інспектора) провести усі належні процесуальні дії із зазначенням терміну дії їх виконання;

передати матеріали кримінального провадження до Державного бюро розслідувань у Львівській області.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 28.08.2020 процесуальним прокурором у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за реєстраційним номером 0000006, надано письмові вказівки, які перебувають на виконанні. На прийомі у інспектора ОСОБА_3 його повідомлено, що у цьому кримінальному провадженні не здійснено жодних процесуальних дій. Ним було висловлено незгоду щодо попередньої кваліфікації кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши викладені у скарзі аргументи та додані до неї документи, доходить висновку про відсутність підстав для відкриття провадження за скаргою виходячи з такого.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частини 1 та 2 статті 55 Конституції України).

У пункті 18 частини 1 статті 3 КПК України визначено, що слідчий суддя це суддя, до повноваження якого належить здійснення порядку судового контролю за дотримання прав, свобод, інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Право на доступ до суду, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути реалізовано тільки у відповідності до вимог національного законодавства, в зв`язку з чим слідчий суддя, вирішуючи питання про право на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого, прокурора, діє в межах тих повноважень, які встановлені діючим кримінальним процесуальним законом і не приймає до уваги доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки вони можуть бути перевірені судом тільки в результаті розгляду скарги по суті.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений частиною 1 статті 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Так, у відповідності до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

За приписами частини 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як на правову підставу для задоволення скарги та зобов`язання слідчі органи і прокуратуру перекваліфікувати справу за частиною 2 статті 387 КК України, зобов`язання слідчого (інспектора) провести усі належні процесуальні дії із зазначенням терміну дії їх виконання та передання матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань у Львівській області, особа, яка подала скаргу, покликається на вимоги статей 303-307 КПК України.

Щодо вимог ОСОБА_2 про зобов`язання слідчі органи і прокуратуру перекваліфікувати справу за частиною 2 статті 387 КК України та передання матеріалів кримінального провадження до Державного бюро розслідувань у Львівській області слідчий суддя звертає увагу на те, що лише рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені статтею 303 КПК України, можуть бути предметом розгляду слідчого судді у порядку, визначеному Главою 26 КПК України (тобто шляхом подання скарги до слідчого судді). Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не підлягають розгляду під час досудового розслідування. Суд звертає увагу скаржника на те, що в силу приписів частини 2 статті 303 КПК України ці скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Крім цього, суд зауважує, що питання про зміну кримінально-правової кваліфікації правопорушення (перекваліфікації кримінального правопорушення) є виключними повноваженнями слідчого, дізнавача, прокурора в рамках відповідного кримінального провадження. Зобов`язання їх до вчинення зазначеної дії буде перебиранням слідчим суддею на себе цих повноважень та втручанням у їх дискреційні повноваження, що є неприпустимим та суперечитиме завданню кримінального провадження і таким основним засадам кримінального провадження, як законність та змагальність сторін.

Питання передачі матеріалів кримінального провадження до ДБР врегульоване нормами пункту 1 Розділ XІ «Перехідні положення» КПК України та пункту 4 Розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державне бюро розслідувань», які не передбачають вирішення цього питання слідчим суддею.

Щодо вимоги ОСОБА_2 про зобов`язання слідчого (інспектора) провести усі належні процесуальні дії із зазначенням терміну дії їх виконання слідчий суддя погоджується з тим, що формально така вимога підпадає під визначення бездіяльності, яка може бути оскаржена до слідчого судді, та міститься у пункті 1 частини 1 статті 303 КПК України «нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк», однак з цього приводу вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Стаття 220 КПК України передбачає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Суд зауважує, що з огляду на правову кваліфікацію кримінального правопорушення (частина 1 статті 387 КК України) та з аналізу скарги не вбачається, яким процесуальним статусом у кримінальному провадженні наділена особа, яка подала скаргу, і чи обмежуються під час досудового розслідування у цьому провадженні права чи законні інтереси цієї особи. Відтак, на переконання слідчого судді, відсутні підстави вважати, що скаржником оскаржена бездіяльність слідчого або дізнавача, яка полягала у нездійсненні процесуальної дії, яку він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк на підставі пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, оскільки як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, клопотань про вчинення відповідною особою (слідчим, дізнавачем) процесуальних дій скаржником не подавалося. Водночас, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що скаржником оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, негласних слідчих дій, в порядку, передбаченого пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що скаржником не конкретизовано у скарзі, які саме процесуальні дії він просить зобов`язати вчинити і кого саме слідчого чи інспектора, що не узгоджується з положеннями норми пункту 3 частини 3 статті 307 КПК України, згідно з якими ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про зобов`язання вчинити певну дію. Тобто, відсутність у скарзі конкретизації процесуальних дій та визначення особи (слідчого, дізнавача, прокурора), яку необхідно зобов`язати на їх вчинення унеможливлює розгляд цієї скарги у порядку, передбаченому Главою 26 КПК України.

Також, окрім наведеного, суд звертає увагу на інформацію, викладену у листі Стрийської місцевої прокуратури Львівської області від 01.09.2020, який адресований ОСОБА_2 та доданий до скарги, згідно з якою на даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні (№0000006) триває, проводяться усі необхідні слідчі дії для швидкого та повного досудового розслідування.

Відповідно до вимог частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності слідчий суддя вважає, що ОСОБА_2 подано скаргу на бездіяльність, що не підлягає оскарженню в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, тому, в силу вимог частини 4 статті 304 КПК України, у відкритті провадження слід відмовити.

Водночас, суд звертає увагу особи, яка подала скаргу, на те, що відмова у відкритті провадження за скаргою не позбавляє його права звернутися до процесуальної особи, у провадженні якої перебуває вищевказане кримінальне провадження, з клопотанням про проведення певних (конкретних) процесуальних дій та, у разі, відмови у задоволенні такого клопотання оскаржити цю відмову (оформлену процесуальним документом у виді постанови) в порядку, визначеному Главою 26 КПК України.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 22, 220, 303-307, 372 КПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого згідно з статтями 303-307 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1