В И Р О К
Іменем України

10.12.2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Жмеринка Вінницької області, місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно технічною освітою, не одруженої, не працюючої, раніше судимої: 03.12.2018 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, згідно ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000552 від 28.10.2019,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

28.10.2019 приблизно о 09:30 год., обвинувачена ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за добровільною згодою власника ОСОБА_5 , знаходилась в квартирі АДРЕСА_2 , де у одній із кімнат помітила мобільний телефон чорного кольору марки «Nomi» моделі «i248», що належить останньому. Після чого, у обвинуваченої ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення та привласнення телефону для власних потреб.
У подальшому реалізуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення вказаного майна, діючи з прямим умислом, повторно, з корисливим мотивом та метою, бажаючи збагатитись за рахунок чужої власності, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій, обвинувачена ОСОБА_3 таємно, умисно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за її діями не спостерігають сторонні особи, викрала вищевказаний мобільний телефон, ринкова вартість якого відповідно до висновку судово товарознавчої експертизи №7097/19-21 від 12.11.2019 складала 243,34 гривень із однією сім картою, що не становить для потерпілого матеріальної цінності.
Після цього, обвинувачена ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 243,34 гривень.
Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України, так як вона таємно викрала чуже майно (крадіжка), вчинена повторно.
Обвинувачена ОСОБА_3 винуватою себе у вчиненні цього злочину не визнала. Пояснила, що 28.10.2019 зранку, перебуваючи за місцем свого проживання, разом з співмешканцем ОСОБА_6 вживали спиртні напої. Біля 10 год. до них прийшов сусід ОСОБА_5 , який зайшовши в прихожу квартири попросив її співмешканця ОСОБА_6 щоб той перемонтував йому газовий котел. ОСОБА_5 перебував у її квартирі протягом п`яти хвилин. Потім ОСОБА_5 та її співмешканець ОСОБА_6 пішли в квартиру потерпілого, а вона залишилася вдома і в квартиру ОСОБА_5 не ходила. ОСОБА_6 повернувся через десять хвилин і вони знову продовжили вживати спиртні напої. Цього ж дня, після обіду, до неї прийшла сусідка прізвище якої « ОСОБА_7 » і запитала її чи не приходив до них ОСОБА_5 та яка з її дозволу зайшла до квартири. На серванті в прихожій сусідка ОСОБА_7 побачила мобільний телефон ОСОБА_5 . З ОСОБА_5 перебуває у нормальних відносинах, він їх просив часто про допомогу, раніше брала користуватися мобільним телефоном ОСОБА_5 , останній не звертався до неї для того, щоб вона повернула телефон. Цього ж дня ввечері до неї приїхали працівники поліції, вона була в сильному алкогольному сп`янінні, тому не пам`ятає які покази надавала в поліції. В судовому засіданні в дебатах 10.12.2020 обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України визнала повністю. та просила суворо не карати.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що обвинувачена ОСОБА_8 є його співмешканкою з якою він проживає біля двох років, спільних дітей не мають. 28.10.2019 зранку разом з ОСОБА_3 перебували за місцем свого проживання будучи в стані алкогольного сп`яніння. До них прийшов сусід ОСОБА_9 , який попросив його полагодити газовий котел, при цьому він не бачив, щоб ОСОБА_9 залишав у них свій мобільний телефон. ОСОБА_3 залишилася вдома, коли він разом із ОСОБА_9 пішли до останнього додому. Полагодивши газового котла він повернувся назад додому. Хто вкрав мобільний телефон ОСОБА_10 він не знає.
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:
відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.10.2019 встановлено, що ОСОБА_5 подав усну заяву до Жмеринського ВП ГУНП України у Вінницькій області з проханням прийняти міри до розшуку невідомої йому особи, яка 28.10.2019 приблизно о 09:30 год. викрала належний йому мобільний телефон марки «Nomi» моделі «i248», колір чорний, ЕМЕІ : НОМЕР_1 , який знаходився на серванті в гостинній кімнаті його квартири (а.с.72);
згідно заяви ОСОБА_3 остання добровільно видала працівникам поліції мобільний телефон марки «Nomi» моделі «i248», колір чорний, ЕМЕІ: НОМЕР_1 , який вона викрала у ОСОБА_5 , перебуваючи в його квартирі (а.с.73);
згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості було внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України;
відповідно до заяви ОСОБА_3 остання добровільно надала згоду працівникам поліції на огляд належного їй домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідно до протоколу огляду місця події від 28.10.2019 з фототаблицями, за участю ОСОБА_3 та в присутності двох понятих, було проведено огляд квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 . У коридорному приміщенні на дерев`яній тумбочці був виявлений мобільний телефон марки «Nomi» моделі «i248», чорного кольору, ЕМЕІ 1: НОМЕР_1 та ЕМЕІ 2: НОМЕР_2 . ОСОБА_3 повідомила, що даний телефон викрала у ОСОБА_5 , перебуваючи у його квартирі за його добровільною згодою. По закінченню огляду мобільний телефон було вилучено (а.с. 63-71);
ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.10.2019 було надано дозвіл на обшук домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання мобільного телефону марки «Nomi» моделі «i248», чорного кольору, ЕМЕІ 1: НОМЕР_1 та ЕМЕІ 2: НОМЕР_2 ;
відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.11.2019, у присутності двох понятих, ОСОБА_3 пояснила, що 28.10.2019 приблизно у обідню пору вона із своїм співмешканцем ОСОБА_6 повернулась до своєї квартири АДРЕСА_3 . Однак, їх зупинив біля своєї квартири ОСОБА_9 , який попросив ОСОБА_6 поглянути до його газового котла, а тому вона із ОСОБА_6 зайшли у квартиру до ОСОБА_9 . Зайшовши до квартири ОСОБА_9 , вона із співмешканцем ОСОБА_6 пройшла до кухонної кімнати, де ОСОБА_6 та ОСОБА_9 знаходились біля вікна, спиною до ОСОБА_3 , яка саме в цей час знаходилась також у кухонній кімнаті, на столі побачила мобільний телефон марки «Nomi» чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 та розуміючи, що її дії є таємними та її ніхто не бачить, ОСОБА_3 викрала мобільний телефон «Nomi», що належить ОСОБА_9 та одразу вийшла з помешкання ОСОБА_9 , знаходячись у його квартирі близько п`яти хвилин. У подальшому даний мобільний телефон за місцем проживання ОСОБА_3 вилучили працівники поліції Жмеринського ВП ГУНП У Вінницькій області, зазначила, що більше із квартири ОСОБА_9 вона нічого не викрадала (а.с.96-97);
згідно висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 12.11.2019 №7097/19-21 ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Nomi» моделі «i248», в корпусі чорного кольору, ЕМЕІ 1: НОМЕР_1 та ЕМЕІ 2: НОМЕР_2 з урахуванням зносу станом на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме 28.10.2019 при умові незмінності товарного стану, робочого стану та виконанні всіх функцій, які відповідні даній моделі апарату, становила 243,34 грн. (а.с.90-92).
Суд не вбачає підстав визнати недопустимим доказ висновок експерта за результатами проведення судової-товарознавчої експертизи № 7097/19-21 від 12.11.2019 за клопотанням обвинуваченої ОСОБА_3 з тих підстав, що при призначенні експертизи слідчим не було залучено до проведення відповідної слідчої дії обвинувачену, чим фактично було порушено право на захист обвинуваченої ОСОБА_3 , так як постанову про призначення судової-товарознавчої експертизи постановлено слідчим 04.11.2019, висновок експерта отримано 12.11.2019, у той же час відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження повідомлення про підозру вручено ОСОБА_3 18.11.2019, тобто станом на момент призначення відповідного експертного дослідження обвинувачена ОСОБА_3 немала жодного процесуального статусу, та не могла бути залученою до проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Та з підстав неповноти висновку експерта, зазначених в клопотанні обвинуваченої, суд зазначає, що обвинуваченою не було заявлено клопотання про проведення додаткової експертизи та в подальшому обвинувачена визнала свою винуватість не надавши заперечень щодо вартості мобільного телефону.
Суд вважає висновок експерта відповідає вимогам КПК України, є повним, науково обґрунтованим, не порушує права та свободи людини, в зв`язку з чим суд визнає його належним та допустимим доказом.
Вищезазначені письмові докази повністю доводять винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 . Надані стороною обвинувачення докази, які безпосередньо досліджені судом суд приймає, так як вони є належними та допустимими.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеним винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В п.3 зазначеної постанови вказано, що, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.
Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченої.
Так, обвинувачена ОСОБА_3 на обліку в психіатра та нарколога не значиться, задовільно характеризується за місцем проживання, є матір`ю одиначкою, потерпілий при визначенні міри покарання обвинуваченій поклався на розсуд суду. Ці обставини суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше судима та притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення нею корисливого злочину, має не зняту та не погашену у встановлену законом порядку судимість, за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду від 03.12.2018 згідно ст.75 КК України була звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, дане кримінальне правопорушення вчинила в період іспитового строку, крім того обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 297 КК України, яке перебуває в провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області. Це свідчить, що надання судом іспитового строку не забезпечувало її перевиховання та усвідомлення нею необхідності вести належний спосіб життя та утриматися від вчинення злочинів та характеризує її як особу, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 в дебатах визнала винуватість, однак обвинувачена не розкаялася, оскільки щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілим, демонструє готовність понести заслужене покарання. Дане ставлення було відсутнє у обвинуваченої ОСОБА_3 .
Відповідно до інформації служби у справах дітей Жмеринської міської ради від 15.11.2019 №681 вбачається, що у зв`язку з необхідністю лікування матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її заявою від 19.06.2019, малолітні діти ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були передані на виховання та утримання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 жителям АДРЕСА_4 . Відповідно, 11.07.2019 діти зняті службою у справах дітей Жмеринської міської ради з обліку дітей, які перебували в складних життєвих обставинах, натомість поставлені на облік ССД Барської районної державної адміністрації. Зі слів обвинуваченої ОСОБА_3 на даний час діти перебувають у ОСОБА_13 .
Згідно висновку досудової доповіді відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , складеної 13.01.2020 старшим інспектором Жмеринського МРВ з питань пробації ОСОБА_15 та психологом ОСОБА_16 , виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства ( у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, застосовування соціально виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.12.2018 ОСОБА_3 засуджена за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, згідно ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим терміном один рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.1,2 ст. 76 КК України.
Вище наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність та неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 без призначення покарання, яке слід відбувати у місцях позбавлення волі, оскільки в іншому випадку мета покарання не може бути досягнута, тому на підставі ст.71 КК України суд вважає необхідним призначити їй покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України, знявши з них арешт.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19.08.2020 запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасовано. Застосовано до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_17 з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб яке суд вважає слід задовільнити так як встановлено, що обвинувачена ОСОБА_17 попри встановлені обмеження систематично порушує умови цілодобового домашнього арешту, що підтверджується повідомленнями Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, вона обвинувачується у вчинені умисного нетяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, з огляду на посткримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 вбачається, що остання може переховуватись від суду ( п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), у зв`язку з покаранням, яке їй загрожує, а також те, що обвинувачена раніше судима за вчинення кримінального правопорушення майнового характеру, після чого належних висновків для себе не зробила та продовжила вчиняти умисні злочини, що свідчить про можливість вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень ( п.5 ч.1 ст. 177 КПК України), що свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м1якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.
Керуючись статтями 373, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_18 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 ( двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03.12.2018, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 4 (чотирьох ) років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу змінити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою , взявши її під варту із зали суду, але не більше 60 діб з моменту затримання, а саме до 07 лютого 2021 року.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу фактичного затримання і взяття під варту.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 27.11.2019 до 19.08.2020 включно.
Визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян 43 780 ( сорок три тисячі сімсот вісімдесят ) грн., яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
У разі внесення застави покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)"
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з - під варти та повідомити усно і письмово Жмеринський міськрайонний суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даному вироку, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Стягнути з ОСОБА_3 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 471 ( чотириста сімдесят одна ) грн.
Речовий докази: мобільний телефон марки «Nomi» моделі «i248», чорного кольору, ЕМЕІ 1: НОМЕР_1 та ЕМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходиться в камері зберігання речових доказів Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути потерпілому ОСОБА_5 , знявши з нього арешт накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30.10.2019.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя