ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3185/20 Справа № 207/2571/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000898 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупиця, Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.06.2011 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна; на підставі ст. 75, ст. 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням строком на 3 роки;
- 11.09.2012 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк 6 місяців за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.06.2011 до відбуття 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнено 15.03.2016 з Солонянської ВК Дніпропетровської області № 21 по відбуттю строку покарання;
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у вигляді арешту строком на 2 (два) місяці.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Доля речових доказів ти процесуальних витрат вирішена у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, Обвинувачений ОСОБА_7 25.06.2019 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де реалізуючи свій прямий умисел, незаконно придбав для власного вживання у знайомого на ім`я ОСОБА_9 наркотичний засіб метадон за гроші в сумі 100 грн. та помістив вищевказаний наркотичний засіб до кишені своєї сумки і зберігав його при собі, тобто незаконно придбав та почав незаконно зберігати наркотичний засіб, без мети збуту для власного вживання.
25.06.2019 року о 17 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 знаходився біля будинку № 2 по вул. Затишній в м. Кам`янське, де був затриманий працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України, за дрібне хуліганство, а саме справляння природніх потреб в громадському місці, чим порушив громадський порядок, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, серія АПР 18 № 287870 від 25.06.2019. В ході проведення особистого огляду та огляду речей ОСОБА_7 , у кишені сумки, що належить останньому, виявлено згорток із фольги, в якому знаходиться поліетиленовий пакет синього кольору з кристалічною речовиною білого кольору масою 0,2263 г., яка відповідно до висновку експерта Дніпроперовського науково-дослідного експертного центру № 1/8.6/2444 від 15.07.2019, містить метадон (фенадон) - наркотичний засіб, обіг якого обмежено. Маса метадону складає 0,1456 г, який ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, для особистого вживання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції та пом`якшити призначене йому покарання, оскільки перебуває на лікуванні в туберкульозному диспансері, є інвалідом 2 групи.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи апеляційний суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діяння за ч. 1 ст. 309 КК України у апеляційній скарзі не оскаржуються.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушення.
Згідно з положеннями частини 3 цієї норми, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК України.
Згідно з приписами ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинене кримінальне правопорушення, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, особу обвинуваченого та всі обставини, що впливають на покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнав те, що обвинувачений щиро розкаюється у скоєному.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочинів.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який згідно довідки головного лікаря Кам`янської міської лікарні № 1, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2018 року, з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, є інвалідом 2-ї групи і не працює, суд дійшов висновку про те, що згідно ст. 61 КК України ОСОБА_7 не може бути призначено покарання у вигляді обмеження волі і є недоцільним призначення покарання у вигляді штрафу, та призначив покарання у виді арешту без застосування положень ст. 69 КК України у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.
Суд першої інстанції детально проаналізував сукупність зазначених обставин, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин провадження, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, дійшов, на думку суду апеляційної інстанції, правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді арешту, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним їх обставинам, даним про особу обвинуваченого.
З урахуванням вищезазначеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
Апеляційним переглядом встановлено, що доводи, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, а саме, що він перебуває на лікуванні в туберкульозному диспансері, є інвалідом 2 групи, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання, а тому повторному врахуванню вони не підлягають.
З огляду на викладене, наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних про призначення йому покарання з застосуванням положень ст. 69 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі обвинувачений.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2020 року, яким ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4