Номер провадження: 11-сс/813/1760/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2020 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001152від 01.10.2020року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, не працюючої, не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судима,
підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.160 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2020 року було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюпідозрюваній ОСОБА_8 з визначеним розміром застави у сумі 630 600 грн., так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави у значно меншому розмірі, оскільки ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, так як прокурором не доведено наявності обґрунтованої підозри, не доведено жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Слідчий суддя не взяв до уваги відсутність матеріальної шкоди, дані щодо особи підозрюваної, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно.
Визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваної.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника та підозрювану, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с.) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя дотримався вищевикладених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 160КК України, а саме у том, що вона займаючи посаду голови Дільничної виборчої комісії № 511370 Окружної виборчої комісії № 136 Суворовського району м. Одеси, та достеменно знала і розуміла, що на території м. Одеси, розпочалась передвиборча кампанія кандидатів на пости депутатів органів місцевого самоврядування, з подальшим проведенням виборів на зазначені пости 25 жовтня 2020 року, у невстановленому слідством місці та у невстановлений час, виник злочинний умисел на надання виборцям неправомірної вигоди за вчинення дій, пов`язаних з безпосередньою реалізацією ними свого виборчого права.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 вступила у попередню злочинну змову з ОСОБА_11 , для пошуку виборців, які за неправомірну вигоду погодяться вчинити дій, пов`язані з безпосередньою реалізацією ними свого виборчого права, а саме віддадуть свої голоси на користь тих осіб, на яких замовники їм вкажуть.
З того часу, як ОСОБА_8 дійшла змови з ОСОБА_11 щодо підкупу виборців, вони разом, відповідно до узгодженого плану, розуміючи протиправність своїх дій, ігноруючи демократичні принципи держави приступили до пошуку вказаної категорії виборців, та до 08.10.2020, підібрали необхідні кандидатури виборців у кількості 1 050 (одна тисяча п`ятдесят) осіб, з якими дійшли змови, пообіцявши останнім неправомірну вигоду в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень, а всього на загальну суму 1 2260 000 (один мільйон двісті шістдесят тисяч) гривень, та включили у списки, зазначивши у них анкетні дані виборців, місця їх реєстрації та номери телефонів, для здійснення координації їх дій та подальшої передачі їм неправомірної вигоди за вчинення дій, пов`язаних з безпосередньою реалізацією ними свого виборчого права.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.10.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 12.10.2020 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 15.10.2020 року, протоколами огляду місця події від 15.10.2020 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 15,10.2020 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 15.10.2020 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.10.2020 року, протоколом обшуку від 15.10.2020 року та інші матеріали клопотання в сукупності.
Злочин, передбачений ч.4 ст.160 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.160 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності її вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 7 років, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрювана враховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує у разі встановлення її вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Такожапеляційний суд вважає наявним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрювана моженезаконно впливати на свідків, з метою зміни останніми первинних показань.

При цьому, апеляційний суд враховує, що підозрювана раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, проте вважає, що зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків та не спростовують висновок слідчого судді.
Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, врахував дані щодо особи підозрюваної, у тому числі зазначені в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 .
При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисної запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно ст. 182 ч.ч. 4, 5 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Слідчий суддя, згідно вимогам ст. 182 ч. 5 КПК України, при визначенні розміру застави, обґрунтовано встановив виключний випадок з врахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, розміру грошових коштів, які підозрювана намагалася використати за вчинення відповідних дій, пов`язаних з безпосередньою реалізацією особами виборчого права, та визначив розмір застави, який перевищує розмір, встановлений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та який здатен, у разі внесення застави, забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на неї обов`язків.
Під час судового та апеляційного розгляду стороною захисту не було надано доказів, які б впливали на визнання необґрунтованим розміру застави, застосованому в ухвалі слідчого судді.
При цьому, підозрювана сплатила заставу, яка була встановлена оскаржуваною ухвалою слідчого судді.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у відповідному розмірі.

При перевірці апеляційним судом Одеської області судового рішення не встановлено порушень кримінального процесуального закону, які передбачені для скасування ухвали слідчого судді.

Відповідно до вимог ст. 407 КПК України, підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, так як доводи в апеляційній скарзі захисника про те, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження, підтвердження не знайшли.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2020 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001152від 01.10.2020року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 30.10.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3