УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 18.03.2014 року,

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 18.03.2014 року.

Клопотання мотивовано тим, що відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року накладено арешт, в тому числі і на нежитлову будівлю спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №01 від 18.06.2018 на праві власності належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» (КОД ) з забороною відчуження та розпорядження.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2018 року речовий доказ, а саме майно, яке належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» передано в управління Національного агенства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Представник власника вказує, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки нежитлова будівля не може бути використана як речовий доказ у кримінальному провадженні, не є предметом вчинення кримінального правопорушення, ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, а тому зазначене у сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та необхідності його скасування. Також зазначив, що накладення арешту протягом тривалого часу порушує права власника, та є неспівмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Крім того, передача арештованого майна в управління Національного агенства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів втрачає свою актуальність з моменту звернення з клопотанням про скасування арешту майна, а тому позбавлення власника права володіння належним майном знаходиться поза розумними межами та суперечить загальним засадам кримінального провадження, а тому підлягають скасуванню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, з підстав наведених у ньому, просив задовольнити.

Слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення клопотання в повному обюсязі, зазначив, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 18.03.2014 року. Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року накладено арешт на майно, в тому числі і на нежитлову будівлю спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1.Вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, є об`єктами кримінально протиправних діянь, на даний час здійснюється досудове розслідування, з`ясовуються всі обставини, а тому ще не відпала потреба у арешті вказаного майна.

Заслухавши думку представника власника майна, слідчого, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 від 18.03.2014 року.

Згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року накладено арешт, в тому числі і на нежитлову будівлю спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №01 від 18.06.2018 на праві власності належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» (КОД ) з забороною відчуження та розпорядження.

Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2018 року речовий доказ, а саме майно, яке належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» передано в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Крім того, на день розгляду клопотання слідчим не надано підтвердження наявності підстави продовження дії арешту майна, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий зобов`язаний довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

В той же час, дослідивши матеріали, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що ризики які стали підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з накладенням заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали зі спливом часу, а тому відсутні підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Крім того, положеннями ч.1 ст.171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор. Як вбачається з матеріалів клопотання, посадовим особам ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» у кримінальному провадженні №0000081 не повідомлено про підозру. Таким чином, слідчим як неуповноваженою особою, було безпідставно порушено питання про арешт майна третьої особи.

З урахуванням того, що слідчим суддею встановлені підстави для скасування арешту майна, при вирішенні клопотання представника власника щодо скасування визначеного порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000081, а саме: нежитлової будівлі спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1, слідчий суддя дійшов такого висновку.

У відповідності до положень ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною 1 ст.24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В даному випадку, діючим кримінальним процесуальним законодавством України, на відміну від питання щодо накладення/скасування арешту майна, не передбачено, ні в апеляційному, ні в іншому порядку перегляд рішення про передачу активів в управління Національному агентству, що істотно порушує право осіб на захист.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин стосовно процесуального врегулювання розгляду слідчим суддею питання щодо скасування передачі активів Національному агентству в управління.

У рішенні по справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини зазначив, що справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

За таких обставин, враховуючи, що питання про передачу активів в управління Національному агентству, відповідно до положень КПК України та Закону України «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», є похідним і напряму залежить від арешту майна, який повинен передувати, тому слідчий суддя вважає можливим, з метою забезпечення права осіб на захист, застосувати аналогію закону, за правилами, закріпленими в Главі 17 КПК України.

Відповідно до абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року, при цьому положеннями ст. 21 згаданого Закону визначено, що дія договору про управління активами припиняється у разі скасування арешту прийнятих в управління активів.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для скасування визначеного порядку зберігання майна, яке є предметом даного клопотання, а тому відпала необхідність щодо визначеного порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000081 від 18.03.2018 р. шляхом передачі їх в управління Національному агентству, а саме - нежитлової будівлі спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №01 від 18.06.2018, на праві власності належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» (КОД ).
Враховуючи наведене, клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 100, 170-174, 309, 369, 371-372, 395 КПК України, ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» - задовольнити.

Скасувати арешт, заборону відчуження та розпорядження, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.07.2018 року у кримінальному провадженні №0000081, а саме на: нежитлову будівлю спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №01 від 18.06.2018 на праві власності належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» (КОД ).
Скасувати застосований ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2018 року порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні №0000081 від 18.03.2014 рокуу вигляді передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () майна, а саме: нежитлової будівлі спортивно-оздоровчого призначення із гостьовими апартаментами та службово-гостьовою парковкою, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Азарова Віце-адмірала, будинок 1, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №01 від 18.06.2018 на праві власності належить ТОВ «Блек Сі Хотел Груп» (КОД ).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя