Провадження №11-кп/801/1233/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 в режимі
відеоконференції,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2020 в судовому провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.09.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Прийняте судом рішення мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому правові підстави для його умовно-дострокового звільнення відсутні
Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, в якій просить скасувати судове рішення, клопотання засудженого ОСОБА_8 задовольнити. Вказує на виправлення ОСОБА_8 , наявність у нього заохочення, додержання останнім встановлених правил поведінки, правил внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З наведеного слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
ОСОБА_8 засуджений вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.09.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 та ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.
Приймаючи рішення про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, суд дослідив характеризуючі дані та з`ясував, що за період відбування покарання ОСОБА_8 за період відбування покарання в установі характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має лише одне заохочення. До виконання робіт із благоустрою установи останній ставиться не завжди сумлінно, соціально-корисну ініціативу не проявляє, соціально-корисних зв`язків на волі не підтримує. ОСОБА_8 працював у виробничій майстерні не тривалий час, однак на даний час у виробничій майстерні та господарській обслузі не працевлаштований за власним бажанням.
Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення, адже поведінка засудженого наразі не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.
Клопотання засудженого розглянуто судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, досліджено необхідні матеріали провадження та особової справи.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 537-539 КПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2020, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 03.09.2019, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4