Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/3362/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2020 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника органу пробації ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів подання провідного інспектора Виноградівського РВ філії Державної установи "Центр пробації" в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_4 для відбуття призначеного покарання,

В С Т А Н О В И В:

Фахівець Виноградівського РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Закарпатській області ОСОБА_5 звернулася в суд із поданням в якому просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити засудженого ОСОБА_4 для відбуття призначеного покарання згідно вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2019 року.

Подання мотивує тим, що ОСОБА_4 не виконує покладені на нього обов`язки, зокрема не з`являється на реєстрацію в установлений день, хоча з його пояснень вбачається, що поважних причин неявки у нього не було. Стверджує, що із засудженим було проведено профілактичну бесіду, також було застосовано застереження у вигляді письмового попередження, однак така результату не дала, оскільки ОСОБА_4 і надалі не з`являється на реєстрацію в орган пробації. А тому, просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_4 для відбуття призначеного покарання.

Представник Виноградівського РВ з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Закарпатській області ОСОБА_3 у судовому засіданні повністю підтримав подання.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем виїжджав на заробітки за межі Закарпатської області і через карантинні заходи своєчасно не зміг повернутися до місця проживання. В телефонному режимі він інформував працівників органу пробації про неможливість з`явитися на реєстрацію. Крім цього він просить врахувати, що на його утриманні, перебуває восьмеро дітей, змушений постійно працювати та не мав матеріальної можливості постійно з`являтися до органу пробації, а тому просить в задоволенні подання відмовити.

Заслухавши думку представника органу пробації, пояснення засудженого ОСОБА_4 оцінивши зібрані документи, оглянувши особову справу №63/75/2019, суд вважає, що у поданні Виноградівського РВ філії Державної установи "Центр пробації» у Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно відмовити у зв`язку з наступним.

Із копії вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 визнано винуватим за ч.3 ст. 186 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2, 6 ч.3 ст. 76 КК України.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.166 КВК України, у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Аналіз вищенаведених норм закону та приписів ст. 166 КВК України свідчить про те, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням вноситься до суду у разі: 1) роз`яснення засудженому порядку виконання обов`язків, покладених на нього судом, після чого він вчиняє дії, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (не виконує покладені на нього обов`язки та систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення (вчинення трьох і більше таких правопорушень протягом іспитового строку)); 2) застосування до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) протягом призначеного судом іспитового строку.

Невиконанням обов`язків вважається також коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Проте, підставою для направлення засудженого для відбуття покарання є не лише формальне невиконання покладених на нього обов`язків, а таке невиконання, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Також, на це звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме, згідно з ч.2 ст.78КК суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно оглянутих судом матеріалів подання вбачається, що вирок Добропільського міськрайонного судуДонецької області від 20.09.2019 року відносно ОСОБА_4 надійшов 12.12.2019 року на виконання до Виноградівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області.

Судом встановлено, що 18.12.2019 року ОСОБА_4 ознайомлений з вироком суду, роз`яснено йому права та обов`язки, покладені на нього вироком суду та відібрана підписка, анкета, із засудженим проведено профілактичну бесіду про недопущення скоєння ним в подальшому нового злочину.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 не з`явився на чергову реєстрацію до Виноградівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області 04.05.2020 р., 01.06.2020 р., 06.07.2020 р., 07.09.2020 р. Засуджений знаходився на заробітках за межами Закарпатської області, про що повідомляв працівників органу пробації в телефонному режимі. Встановлено, що в зазначений період на території України діяли карантинні обмеження щодо недопущення поширення випадків коронавірусної інфекції, які були послаблені тільки в червні 2020 року та частково відновлено транспортне сполучення.

Предстаником органу пробації і доданими до подання матеріалами не підтверджено, що ОСОБА_4 скоїв дії, які свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні не встановлено порушення обставин, які свідчать про умисне небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

Даних про те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин під час іспитового строку суду не надано.

При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що скасування звільнення від відбування покарання є погіршенням стану засудженого, а отже умисне невиконання покладених судом обов`язків, повинно було ретельно перевірено працівниками відділу пробації, на яких законом покладений обов`язок контролю за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має на утриманні восьмеро дітей, є єдиним годувальником у сім`ї, що стверджується довідкою Підвиноградівської сільської ради № 02-14/91 від 17.01.2020.

Суд приймає до уваги пояснення засудженого про те, що у зв`язку з важким матеріальним становищем та необхідністю утримання дітей він був змушений виїхати на заробітки за межі Закарпатської області, а відтак суд вважає , що неявка засудженого до органу пробації для реєстрації була обумовлена наявністю життєво необхідних обставин.

В судовому засіданні не встановлено порушення обставин, які свідчать про умисне небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення.

В матеріалах провадження відсутні переконливі докази того, що ОСОБА_4 не бажає стати на шлях виправлення та умисно ухилявся від явки на реєстрацію, умисно не виконував покладені на нього обов`язки.

Даних про те, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин або притягався до адміністративної відповідальності під час іспитового строку суду не надано.

Суд враховує те, що засуджений офіційно не працює, має на утриманні восьмеро неповнолітніх дітей і з метою їх утримання змушений був виїхати на заробітки.

При оцінці викладених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого для відбування призначеного покарання.

З огляду на викладене, враховуючи, що наявні матеріали переконливо і в достатній мірі не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, що і є необхідною та достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання,а тому підстав для задоволення подання немає.

Керуючись ст. 78 КК України, статтями 165, 166 КВК України, статтями 318, 322, 342-345, 369-372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання фахівця Виноградівського РВ філії Державної установи "Центр пробації" у Закарпатській області ОСОБА_5 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_4 для відбуття призначеного покарання відмовити.

Копію даної ухвали направити у Виноградівський РВ філії Державної установи "Центр пробації» у Закарпатській області, прокурору, засудженому для відома.

На ухвалу суду протягом 7-ми діб з дня її оголошення може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 18.12.2020 року.

Суддя ОСОБА_1