Справа № 595/1606/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2020 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000017 від 26 липня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трибухівці, Бучацького району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч 1 ст. 126 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2020 року у ОСОБА_3 , який перебував біля воріт житлового господарства ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 25 липня 2020 року приблизно о 20:40 год., перебуваючи на проїжджій частині дороги біля воріт житлового господарства по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 під час словесного конфлікту з ОСОБА_5 , відчуваючи особисту неприязнь до ОСОБА_5 , умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя, а саме один удар кулаком правої руки в ділянку верхньої губи, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, та крововиливу у слизову оболонку верхньої губи.

Крім того 25 липня 2020 року у ОСОБА_3 , перебуваючи біля воріт житлового господарства ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із ОСОБА_6 , виник злочинний намір спрямований на нанесення удару, ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на завдання удару, діючи умисно, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 25 липня 2020 року приблизно о 20:50 год., перебуваючи на проїжджій частині дороги біля воріт житлового господарства по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_6 умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_6 відчула фізичний біль та не отримала тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, та ч. 1 ст. 126 КК України, а саме умисному завданні удару, який завдав фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 25 липня 2020 року, під`їхавши до помешкання ОСОБА_5 , він побачив камінь і вирішив з`ясувати у потерпілого, з якою метою він поставив даний камінь. Під час розмови з ОСОБА_5 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 завдав йому один удар в обличчя. На місце конфлікту вибігли дружина та теща потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . ОСОБА_5 сів в автомобіль ОСОБА_3 , за ним в автомобіль також сів обвинувачений. Перебуваючи в автомобілі, у ОСОБА_3 також виник конфлікт із тещею та дружиною потерпілого ОСОБА_5 . В ході даного конфлікту ОСОБА_3 завдав ОСОБА_6 один удар кулаком в обличчя.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду повідомив, що 25 липня 2020 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_3 проїжджав біля помешкання потерпілого у нетверезому стані. Біля будинковолодіння потерпілого багато років стоїть камінець, який не створив жодного дискомфорту обвинуваченому при русі автомобілем. Потерпілий почув рух автомобіля, вийшов на подвір`я і через паркан запропонував обвинуваченому їхати додому, оскільки останній перебуває в стані алкогольного сп`яніння, однак на дану пропозицію почув у свою сторону нецензурні висловлювання. ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_5 вийти до нього на вулицю та поспілкуватися. Потерпілий відчинив ворота з метою спілкування із обвинуваченим, проте виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 завдав потерпілому кілька ударів, зокрема один удар в обличчя. При призначенні покарання ОСОБА_5 просив суд обрати обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку з станом здоров`я. Покази, дані по досудовому слідстві, підтримує повністю. У виборі міри покарання покладається на думку суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Зважаючи на те, що обвинувачений свою вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю та повної відповідності його показів фактичним обставинам справи, котрі ніким не оспорюються, суд, на підставі ст. 349 КПК України, не досліджує інші докази по справі, проти чого учасники кримінального провадження не заперечують, та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за: ч. 1 ст. 125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, та за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних проступків, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. До обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого є вчинення кримінального проступку щодо особи похилого віку.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статтей обвинувачення у виді штрафу в дохід держави та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання ОСОБА_3 за вчинені кримінальні проступки за сукупністю шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в дохід держави, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні відсутні речові докази.

Цивільний позов потерпілою особою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому за даними кримінальними проступками покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 45 (сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень;

- за 1 ст.126 КК України - у виді штрафу в дохід держави в розмірі 45 (сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 45 (сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1