Справа № 157/1557/20 Провадження №11-сс/802/707/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року (ЄРДР №0000383),

В С Т А Н О В И В
Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року частково задоволено клопотання слідчого СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно.
Накладено арешт, шляхом заборони розпорядження та використання, на 2 (два) сортименти деревини породи сосна довжиною 6,23 м кожен, які були тимчасово вилучені 07 грудня 2020 року в ході обшуку домогосподарства на АДРЕСА_1 .
В задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучений пульт управління стрічковою лісопильнею відмовлено.
Слідчий суддя, обґрунтовуючи свої висновки в частині необхідності накладення арешту на майно своє рішення мотивував тим, що органом досудового розслідування доведено наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, зокрема, існування достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом, а такий спосіб забезпечення кримінального провадження, як арешт цих речей, на думку слідчого судді, зумовлений запобіганню можливості приховування, пошкодження, втрати вказаних вище сортиментів деревини породи сосна.
Відмовляючи в іншій частині заявленого клопотання слідчого в частині накладення арешту на пульт управління стрічковою лісопильнею без маркувальних позначень, що належить ОСОБА_10 , слідчий суддя встановив, що всупереч вимогам ст.170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням, слідчим не доведено наявності підстав для накладення арешту на майно, оскільки не надано будь-яких доказів, які вказували б на ознаки незаконної порубки ОСОБА_10 дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, розпиловка яких проводилася на стрічковій пилорамі, підключення до якої здійснювалося за допомогою вилученого 07 грудня 2020 року пульта, пропонованого для арешту.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду прокурор подав апеляційну скаргу.

Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був задовольнити клопотання в повному обсязі, оскільки не враховано те, що усі вилучені в результаті обшуку 07 грудня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 на території домогосподарства ОСОБА_10 , речі відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, і на них слід було накласти арешт.

Посилається, що все вилучене у ОСОБА_10 майно зберегло на собі сліди злочину. Ці речі є доказами та предметом його вчинення, у зв`язку з чим їх визнано речовими доказами.
У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора і слідчого, які підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказаних вимог закону дотримано.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, вилучені у ОСОБА_10 в результаті проведеного 07 грудня 2020 року обшуку домогосподарства на АДРЕСА_1 , речі, а саме: 2 (два) сортименти деревини породи сосна довжиною 6,23 м кожен, відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167, ст.98 КПК України. Зокрема, є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування клопотання слідчого у цій частині підлягає задоволенню.
Однак, твердження апелянта про необхідність накладення арешту на решту вилучених у ОСОБА_10 речей - пульта управління стрічковою лісопильнею без маркувальних позначень, що належить ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

На переконання апеляційного суду, дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують, в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність застосування арешту на вищевказаний предмет.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимогст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на пульт управління стрічковою лісопильнею без маркувальних позначень, що належить ОСОБА_10 , оскільки фактично не підтверджено, що таке майно має значення речового доказу в даному провадженні, тобто, що вказана річ зберегла на собі сліди протиправної діяльності, є засобом або знаряддям його вчинення або ж у ньому містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.
Крім того з аналізу клопотання, поданого до слідчого судді не вбачається жодного посилання на можливість використання у протиправній діяльності ОСОБА_10 вилученим у нього пультом керування пилорами, що свідчить про безпідставність клопотання слідчого в цій частині, та правильність висновків слідчого судді.
Доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Інші посилання прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави та мета для його задоволення в цілому.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст. 170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення клопотання слідчого.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 10 грудня 2020 року про арешт майна - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді