Провадження № 1-в/279/20/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та просить застосувати до нього норми ст.81 КК України.
Представник Коростенської виправної колонії ( №71), прокурор, в судове засідання не зявились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали суду заяви, в яких просять відмовити в задоволенні клопотання, що відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
В звязку з цим, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши заяву засудженого, матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також

полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Судом встановлено, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.01.2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307,70 ч.4 КК України, та призначено покарання у вигляді 6-ти років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 08.07.2016 року по 12.05.2017 року.
Початок строку покарання 08.07.2016 року, кінець строку 04.10.2021 рік. В Коростенській ВК-71 відбуває покарання з 15.12.2020 року.
З характеристики, наданої ДУ « Коростенська виправна колонія (№71)» вбачається, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий.
В державній установі « Коростенська виправна колонія №71 міру кримінального покарання відбуває з 15.12.2020 року, прибув з державної установи « Бучанської виправної колонії ( №85)»в якій утримувався з 02.06.2017 року по 15.12.2020 року. За даний нетривалий проміжок часу відбування покарання в Коростенській ВК -71 зарекомендував себе з задовільної сторони, має 4 заохочення, 5 стягнень, одне з них злісне за зберігання спиртовмісних речовин, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, характеризується задовільно, має пристосовницьку цілеспрямованість, з січня 2021 року працевлаштований на виробництві установи. До праці та виконання своїх обов`язків відноситься задовільно, потребує контролю з боку представників адміністрації. Участі у суспільному житті відділення та в роботі самодіяльних організацій засуджених відділення не приймає і приймати не бажає. Під час відбування покарання виявив бажання займатися за програмою диференційованого виховного впливу « Фізкультура та спорт». Над підвищенням свого загальноосвітнього рівня не працює, вважає його достатнім.
Також ОСОБА_3 раніше неодноразово був засуджений, один раз з іспитовим строком, але належних висновків для себе не робить, що свідчить про стійку та сталу стабільність і системність вчинення нових злочинів після звільнення, особливо в галузі наркоманії, а також дає всі підстави вважати, що він може залишатися небезпечним для суспільства про небажання засудженого ставати на шлях виправлення, а поведінка засудженого не передбачала свідомий вибір до право слухняного способу життя та не дає змоги вважати щодо його готовності до цього після звільнення та про пристосовницьку цілеспрямованість з метою отримання поблажливого ставлення до себе з боку адміністрації установи, а також свідчить про протилежне і дає вагомі підстави для сумніву щодо неухильного дотримання засудженим вимог встановленого порядку відбування покарання, сумлінної поведінки, ставлення до праці та виконання своїх обов`язків.
Вказані обставини, не свідчать про позитивну динаміку в поведінці засудженого ОСОБА_3 . Процес виправлення та перевиховання у засудженого не є стабільним та послідовним на протязі саме всього перебування засудженого в установах виконання покарань. Пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, активна участь у суспільному житті установ виконання покарань не була послідовною.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом враховується, також, що засуджений ОСОБА_3 вину свою у вчиненні скоєного злочину визнав, але каяття з приводу вчиненого не проявляє. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації роботи не проявляє. Вказані обставини свідчать, що заява засудженого та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установах виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
Більш того, 27.09.2019 року питання умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання щодо ОСОБА_3 було розглянуто на спільному засіданні комісії державної установи ДУ « Бучанська ВК(№85)» та спостережної комісії при Ірпінському міськвиконкомі Київської області, де йому було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, так як не довів свого виправлення.
12.12.2019 року Ірпінським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_3 також було відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми, так як не довів свого виправлення. З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що поведінка засудженого, як процес виправлення та перевиховання, за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що засуджений виправився.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Суд приходить до висновку про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_3 положень статті 81 КК України, відтак, в задоволенні заяви слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_1