Справа № 128/1613/20
УХВАЛА
Іменем України
24 липня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі :

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 ,

представника закладу- ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання- пацієнта ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці, заяву Виконуючого обов`язки завідувача відділення №2 КНП «ВОПЛ №2 ВОР» ОСОБА_4 про продовження застосованих примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом у «Відділенні №2 для примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом, змішаному», відносно пацієнта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

УСТАНОВИВ:

30.06.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана заява, яка заявником умотивована тим, що в КНП «ВОПЛ №2 ВОР» у відділенні №1 з посиленим наглядом знаходився пацієнт ОСОБА_6 з 17.11.2017 по 22.07.2019; з 22.07.2019 він переведений до«Відділення №2 для примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом, змішане», з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, з наростаючим емоційно-вольовим дефектом, відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23.01.2020, ухвали Вінницького апеляційного суду від 15.04.2020, ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.11.2018 та ухвали Вінницького апеляційного суду від 26.06.2019 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування з суворим наглядом за вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ч. 3 ст.15, п.7 ч.2 ст. 115 КК У країни.
Заявник вказує, що на основі огляду комісії лікарів психіатрів за №10 від 23.06.2020 пацієнт ОСОБА_6 , на даний час представляє суспільну небезпеку для себе та оточуючих , і внаслідок свого психічного стану потребує продовження застосованих примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, змішаним .

У судовому засіданні заявник лікар психіатр ОСОБА_4 , заяву підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у ній, суду зазначила, що пацієнт ОСОБА_6 на даний час представляє суспільну небезпеку для себе та оточуючих , і внаслідок свого психічного стану потребує продовження застосованих примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги саме з суворим наглядом, змішаним. Суду доповнила, що ОСОБА_6 на даний час на етапі активної психологічної терапії, у пацієнта знижена соціальна адаптація, низьке критичне ставлення до вчиненого суспільно небезпечного діяння, пацієнт має не стійкий психічний стан , тому потребує спостереження саме в умовах з посиленим наглядом, змішаним.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення даної заяви, оскільки вважає її обґрунтованою.

Особа, щодо якої розглядається заява ОСОБА_6 заперечив з приводу задоволення даної заяви, вказав, що він себе добре почуває, критично ставиться до вчиненого, розуміє необхідність у лікуванні, але тому просить суд змінити вид нагляду з суворого на звичайний.

Захисник ОСОБА_5 , підтримав позицію ОСОБА_6 заперечував проти задоволення заяви , вважає, що заявник не обґрунтував належними доводами необхідність продовження пацієнту застосованих примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Вислухавши міркування учасників кримінального процесу, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню , а клопотання пацієнта ОСОБА_6 необґрунтованим та таким, що підлягає відмові у задоволені входячи з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 514 КПК розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється у передбаченому ст. 95 Кримінального кодексу України та ст. 512 КПК порядку.

Згідно ст. 95 КК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Аналогічна норма права міститься і у ч. 3 ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу.

Судом установлено, що в КНП «ВОПЛ №2 ВОР» у відділенні №1 з посиленим наглядом знаходився пацієнт ОСОБА_6 з 17.11.2017 по 22.07.2019; з 22.07.2019 він переведений до«Відділення №2 для примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом, змішане», з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, з наростаючим емоційно-вольовим дефектом, відповідно до ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 23.01.2020, ухвали Вінницького апеляційного суду від 15.04.2020, ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 23.11.2018 та ухвали Вінницького апеляційного суду від 26.06.2019 про застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування з суворим наглядом , як особа , що вчинили суспільно-небезпечне діяння передбачене ч. 3 ст.15, п.7 ч.2 ст. 115 КК У країни.
З висновку комісії лікарів-психіатрів щодо ОСОБА_6 до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру за № 10 від 23.06.2020 судом установлено, що ОСОБА_6 страждає на вищевказаний діагноз , потребує догляду і лікування та за своїм психічним станом ОСОБА_6 потребує продовження примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом у «Відділенні №2 для примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом, змішаному».

Вищевказаний висновок є достатньо умотивованим , тому суд приймає до уваги при винесені даного процесуального рішення.

Аналізуючи надані письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки пацієнт ОСОБА_6 , продовжує страждати психічним захворюванням, на теперішній час продовжує представляє суспільну небезпеку як для себе так і оточуючих, знаходиться на етапі активної психологічної терапії, що потребує спостереження, тому внаслідок свого психічного стану потребує продовження застосованого примусового заходу медичного характеру, у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги саме із суворим наглядом .

Посилання пацієнта ОСОБА_6 у своєму усному клопотання щодо наявності у суду підстав для зміни йому виду нагляду з суворого на звичайний , суд вважає хибним, оскільки як останнім, так і захисником не надано суду доказів , що ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_6 зменшилась, що він не потребує такого лікування .

Тому, у задоволенні усного клопотання ОСОБА_6 , слід відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 95 КК України, ст. ст. 512, 514, 516 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Виконуючого обов`язки завідувача відділення №2 КНП «ВОПЛ №2 ВОР» ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити застосований примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом у «Відділенні №2 для примусових заходів медичного характеру з суворим наглядом, змішаному», відносно пацієнта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не більш ніж на шість місяців.

У задоволені усного клопотання особи, щодо якої вирішується питання- пацієнта ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а особою, щодо якої вирішилося питання- у той же строк , з дня отримання копії ухвали суду.

Повна ухвала суду проголошена 28.07.2020 о 16.45 годині.

Суддя : ОСОБА_1