Справа №487/3444/20
Провадження №1-кс/487/3993/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020 слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржників ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 від 04.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000026,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2020 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 на постанову Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 від 04.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000026.

В обгрунтування скарги зазначав, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0000026 від 14.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст.366, ч.4 ст.27, ч.2 ст. 370 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_7 від 04.12.2019 зазначене кримінальне провадження було закрито. Вважає, що постанова слідчого є передчасною, прийнятою без належної перевірки обставин кримінального провадження. Постанова не містить правової оцінки обставинам кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Також без розгляду залишились обставини злочину передбаченого ч.1 ст. 199 КК України та ч.2 ст. 370 КК України.

Крім того розгляд кримінального провадження проведено з порушенням приписів КПК та Закону України «Про прокуратуру», а саме постанова про створення групи прокурорів процесуальних керівників прийнята не уповноваженим прокурором Одеської області; визначення слідчого підрозділу ТУ ДБР у м.Миколаєві у досудовому розслідуванні кримінального провадження відбулось не уповноваженим прокурором. Посилаючись на викладене, скаржник просив скасувати постанову Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 від 04.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000026.

Представник скаржників адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, наполягав на її задоволенні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000026, слідчий суддя дійшов наступних висновків:

Встановлено, що слідчими ТУ ДБР у м.Миколаєві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000026 від 14.05.2018, щодо можливих неправомірних дій службових осіб Іллічівської місцевої прокуратури за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 199, ч.1 ст. 366, ч.4 ст.27 ч.4 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у .Миколаєві ОСОБА_7 від 04.12.2019 зазначене кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 складу кримінальних правопорушень.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу України постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Зокрема, постанова вважається обґрунтованою, якщо вона відповідає таким вимогам: висновки, сформульовані в постанові, підтверджуються наявними доказами, слідчим враховано та досліджено всі докази, ці докази досліджено в сукупності, на підставі цих доказів можливим є тільки один висновок, висновки, сформульовані в постанові, не суперечать фактичним обставинам, резолютивна частина постанови повністю відповідає описово-мотивувальній частині.
Таким чином, мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття розслідування з наведенням доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, судово-медичних експертиз, документів, інших доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова від 04.12.2019 року зазначеним вимогам не відповідає.
Постанова слідчого не містить оцінки всім фактам, зазначеним скаржниками у заявах про вчинення злочину.
Слідчим під час досудового розслідування допущена неповнота слідства, а рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно.
Проведене досудове слідство є поверховим, проведено без з`ясування всіх обставин подій, тому як наслідок слідчим прийнято поспішне рішення про закриття кримінального провадження, а сама оскаржувана постанова є немотивованою та необґрунтованою.
За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 від 04.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000026- задовольнити.
Постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_7 від 04.12.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000026- скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1