УХВАЛА
Іменем України

16 грудня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 04.12.2020 звернувся до слідчого судді із клопотанням про часткове скасування арешту належного йому майна, яке було виявлене та вилучене під час обшуку 17.09.2020 за місцем його проживання. Вважає утримання майна під арештом безпідставним, оскільки будь-якого відношення до кримінального провадження, в межах якого проведено обшук, він не має, а просто був знайомим із потерпілим, а деякі з вилучених речей, а саме: ноутбук «Леново», мобільний телефон Ксіомі Редмі, карти пам`яті, флеш-накопичувачі та жорсткий диск необхідні йому для роботи та містять інформацію, яку неможливо відновити. Також просив повернути вилучений пневматичний пістолет, на який він має усі необхідні дозвільні документи. Зазначив, що звертався до слідчого із заявами про повернення зазначеного майна, проте отримував відмови.

В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав з викладених підстав та просив клопотання задовольнити. Додатково просив скасувати арешт на каміння бурштину, яке він придбав для власних потреб, а також на навігатор.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Проти задоволення клопотання частково заперечив та зазначив, що речі, вилучені під час обшуку 17.09.2019 за адресою АДРЕСА_1 (окрім пістолета калібру 4 мм типу Флобер; 9 набоїв калібру 4 мм; навігатора та ноутбук «Леново»), можуть бути доказами у кримінальному провадженні та становлять слідчий інтерес, тому не заперечував проти скасування арешту із вказаних речей.

Слідчий суддя дослідила клопотання та додані до нього матеріали, заслухала думку власника майна та приходить до висновку про обгрунтованість клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якого здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира №296/9264/19 від 09.10.2019 накладено арешт на майно, виявлене та вилучене під час обшуку 17.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , тримач для сім-карти Лайф; сім-карта оператора Лайфсел; 3 флеш-накопичувачі; мобільний телефон Нокіа; навігатор; ноутбук Леново; флеш-накопичувач; мобільні телефони: Флай, Нокія, Самсунг, Ксіомі; тримач до сім-карти Київстар; печатка «Рівненська область МВС України» ; каміння бурштин; пластикові фіксатори білого кольору полімерні; штани спортивні чорного кольору Адідас; набої калібру 9 мм у кількості 7-ми штук; циліндричний предмет схожий на глушник; пістолет калібру 4 мм типу Флобер; 9 набоїв калібру 4 мм.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифіковано Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «ОСОБА_1 та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У рішеннях по справах «Фокм, Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» судом вказано на те, що доцільність та вмотивованість застосування заходів забезпечення кримінального провадження передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин; такі факти не можуть спиратися на голе припущення і повинні бути чимось більшим, ніж нечітка здогадка або непідтверджена підозра.

Отже, враховуючи вищевикладене, позбавлення добросовісного власника майна, можливості розпоряджатися власністю, як захід забезпечення кримінального провадження, порушує право власності та суперечить ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у тому випадку, коли у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи фізичної чи юридичної особи.

Задовольняючи клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує, що вилучене майно (ноутбук «Леново», мобільний телефон Ксіомі Редмі, карти пам`яті, флеш- накопичувачі та жорсткий диск) необхідне ОСОБА_3 для роботи та містить інформацію, яку неможливо відновити, а також те, що майно перебуває під арештом протягом 15 місяців та слідчим не наведено додаткових доводів в обґрунтування необхідності продовження утримання зазначеного майна під арештом, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170 - 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.10.2019р. по справі № 296/9264/19, в частині накладення арешту на наступне майно: 3 флеш-накопичувачі, навігатор, ноутбук Леново, флеш-накопичувач, мобільний телефон Ксіомі, каміння бурштин, пістолет калібру 4 мм типу Флобер; 9 набоїв калібру 4 мм.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду виготовлено 21.12.2020