Справа № 352/792/20
Провадження № 1-кп/352/187/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську об`єднане в єдине кримінальне провадження з обвинувальними актами внесеними в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000190 від 10.04.2020 р. та за № 0000117 від 06.03.2020 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, утриманця двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , з середньою спеціальною освітою, працюючого різноробочим в будівельні компанії «Благо», депутатом будь-якої ради не обирався, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, якому пам`ятку про права обов`язки вручена, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 , вчинив незаконне придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу. Крім того, підсудний ОСОБА_4 вчинив незаконну переробку та ремонт вогнепальної зброї.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 , який має у власності гладкоствольну мисливську рушницю марки «ТОЗ-БМ», серії НОМЕР_1 , кал. 16 мм. та є обізнаним про порядок обігу вогнепальної зброї та боєприпасів, в лютому 2019 року перебуваючи на полюванні в мисливському масиві в с. Милування, знайшов вогнепальну зброю - пневматичну пружинно-поршневу гвинтівку «Kandar» моделі ВЗ-3 №47Н-Р, калібру 5,5мм (.22), промислового виробництва (Китай), яку присвоїв, після чого переніс до місця власного проживання в АДРЕСА_1 , де вирішив саморобним способом здійснити ремонт та внести зміни до її конструкції, а саме переробити вогнепальну зброю, при цьому не повідомляючи про це правоохоронні органи.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення, та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 р., усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, в лютому 2019 року перебуваючи по місцю свого проживання, саморобним способом провів ремонт дерев`яних частин шляхом гвинтового скріплення ложа з прикладом та закріпив на передньому торці пневматичної пружинно-поршневої гвинтівки «Kandar» моделі ВЗ-3 №47Н-Р, калібру 5,5мм (.22), промислового виробництва (Китай ) поршень ударник саморобного виробництва та за допомого підручного засобу свердла, розсвердлив патронник під патрон кільцевого спалаху калібру 5,6мм, тим самим надав зброї властивостей довгоствольної вогнепальної зброї, придатної для стрільби патронами кільцевого спалаху калібру 5.6 мм., яку у подальшому зберігав у гаражному приміщенні по місцю свого проживання в

АДРЕСА_1 , і в такий спосіб здійснив ремонт та переробку вогнепальної зброї нарізної гвинтівки.

При цьому, всупереч встановленому законом порядку ОСОБА_4 не звертався до правоохоронних органів з приводу здачі вказаної зброї для її подальшого знищення, а продовжував умисно, незаконно зберігати перероблену ним вогнепальну зброю за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 до моменту її вилучення працівниками поліції.

Після чого в березні 2019 року ОСОБА_4 перебуваючи у м. Львів придбав у невстановленої особи 1 патрон калібру 5.6мм до вищевказаної вогнепальної зброї, який останній також незаконно переніс до місця свого проживання, та незаконно зберігав.

У подальшому, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи зберігати без передбаченого Законом дозволу вогнепальну зброю та один патрон, який являється боєприпасом в порушення спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, установленого Постановою Верховної ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», розділу II «Положення про дозвільну систему», із змінами та доповненнями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №576 від 12 жовтня 1992 року, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 р. зі змінами та доповненнями, за місцем свого проживання, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу довгоствольну вогнепальну зброю та боєприпаси.

24.03.2020 року, у період часу з 12.08 год. по 12.45 год. під час проведення працівниками поліції санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Тисменицького районного суду, по місцю проживання ОСОБА_4 , в АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

- рушницю, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/8/1-113БЛ/20 від 07 квітня 2020 р. є довгоствольною вогнепальною зброєю. Дана зброя є нарізною гвинтівкою, переробленою саморобним способом з пневматичної пружинно-поршневої гвинтівкою «Kandar» моделі ВЗ-3, №47Н-Р, калібру 5.5мм (.22), промислового виробництва, придатна для стрільби патронами кільцевого спалаху калібру 5,6 мм.;

- предмет зовні схожий на патрон, який відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109/8/1-112БЛ/20 від 07 квітня 2020 р. є боєприпасом до нарізної вогнепальної зброї. Наданий на дослідження патрон є спортивно-мисливським малокаліберним патроном, кільцевого спалаху, калібру 5,6мм, патронник яких розрахований на даний патрони.

За таких обставин, ОСОБА_4 , діючи умисно, незаконно придбав, переносив та протягом тривалого часу зберігав вогнепальну зброю та боєприпас, без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальних актах злочинів визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Свої неправомірні дії мотивує необізнаністю з законодавством України. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок постійних переживань значно погіршився стан його здоров`я. Просить суд суворо його не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263-1 КК України, так як він вчинив незаконне придбання, носіння і зберігання вогнепальної зброї та боєприпасів, без передбаченого законом дозволу. Крім того, підсудний ОСОБА_4 вчинив незаконну переробку та ремонт вогнепальної зброї.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працюючи займаються суспільно-корисною працею, по місцю праці характеризується позитивно, являється утриманцем двох малолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до підсудного норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст.ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України, а саме у виді виправних робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчинених ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ст.ст. 263 ч. 1, 263-1 ч. 1 КК України та призначити йому:

-за ст. 263 ч. 1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого, строком на два роки, з відрахуванням 15 % із суми заробітку в доход держави;

-за ст. 263-1 ч. 1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого, строком на один рік шість місяців, з відрахуванням 10 % із суми заробітку в доход держави.

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді виправних робіт за місцем роботи обвинуваченого, строком на два роки, з відрахуванням 15 % із суми заробітку в доход держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (, розрахунковий рахунок -9002 за кодом класифікації доходу 24060300, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, МФО 899998) 653,8 грн. за проведення балістичної експертизи № СЕ-19/109/8/1-113 БЛ/20 від 07.04.2020 р. та 653,8 грн. за проведення балістичної експертизи № СЕ-19/109/8/1-112 БЛ/20 від 07.04.2020 р., а всього 1307,6 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судових експертиз.

Речові докази: вогнепальну зброю нарізну гвинтівку перероблену саморобним способом з пневматичної гвинтівки «Kandar» моделі ВЗ-3, № НОМЕР_2 Н-Р, калібру 5,5 мм (22), промислового виробництва;один спортивно-мисливський малокаліберний патрон кільцевого спалаху, калібру 5,6 мм., які поміщені в камеру зберігання речових доказів Тисменицького ВП ГУНП знищити.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1