Провадження №1-кс/193/194/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
10 серпня 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка клопотання старшого слідчого СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна по кримінальному провадженні за №0000059, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна по кримінальному провадженні за №0000059, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

В обгрунтування поданого клопотання слідчим зазначено, що до Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області звернулася ОСОБА_6 із заявою про кримінальне правопорушення за фактом вчинення службовими особами СФГ "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ та ТОВ "АГРО МАКСІМУС», кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття її земельної ділянки, та за ч.2 ст. 382 КК України, за фактом умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджання його виконанню, вчинене службовими особами.

В ході допиту потерпіла ОСОБА_6 пояснила: що вона є єдиним власником та користувачем земельної ділянки загальною площею 7,8086 гектарів, кадастровий номер -01-003-0146, яка розташована на території Софіївського району, Дніпропетровської області, яка належить їй на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №077466 від 21.05.2004 року, виданого на ім`я її померлого батька ОСОБА_7 , який ОСОБА_6 отримала від свого батька у спадок у 2009 році.
Між померлим ОСОБА_7 та СФГ "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ» був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер -01-003-0146 строком до 2012 року.

У 2011 році невстановлені особи, які були заінтересовані у подальшому користуванні землею ОСОБА_6 , та які працюють/або очолюють СФГ "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ», без відома власника земельної ділянки ОСОБА_6 , без будь-яких попереджень, повідомлень зареєстрували договір оренди земельної ділянки, строком на 10 та 15 років, що було повністю встановлено та підтверджено в рамках проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000348, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.11.2015 року, за ознаками злочину передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України. Копії матеріалів кримінального провадження за №0000348 за клопотанням потерпілої ОСОБА_6 були долучені до матеріалів кримінального провадження.

Починаючи з 2013 року по теперішній час, потерпіла ОСОБА_6 жодного разу не отримала орендної платні від СФГ "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ» за користування належною їй земельною ділянкою, навіть якщо договір оренди і був фіктивним.
Середній розмір орендної плати на рік становить біля 30 000,00, та додатково зернові культури, приблизна сума яких складає біля 15 000,00 грн. Так, починаючи з 2012 року по 2019 рік, ОСОБА_6 , не тримала біля 360 000 грн. орендної платні.
16.02.2018 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області (у справі ЄУН 193/1871/14-ц) - договір оренди земельної ділянки, укладений від 27.12.2011 року ніби, між, ОСОБА_6 , та СФГ "Олександро - Володимирівське", площею 7,8086 гектарів, яка розташована на території Запорізької сільської ради визнаний недійсним, та СФГ "Олександро - Володимирівське" зобов`язано повернути - ОСОБА_6 у фактичне користування земельну ділянку кадастровий номер -01-003-0146, яка належить їй на праві власності.
18.03.2020 року, в порядку ст. 271 ЦПК України, до Софіївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 було подано заяву про роз`яснення рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16.02.2018 року у справі ЄУН 193/1871/14-ц, Провадження №8/193/2/18.

У справі ЄУН 193/1871/14-ц Софіївським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист №193/1871/14-ц від 16.02.2018 року, за яким Софіївським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у ВП №57116510 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2018 року.

08.04.2019 року у ВП №57116510 державним виконавцем Софіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Костирею винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, без примусового виконання рішення суду. В постанові державним виконавцем зазначено, що боржником СФГ "Олександро - Володимирівське" рішення суду без поважних причин не виконано.
В липні 2018 року, ОСОБА_6 стало відомо, що СФГ "Олександро - Володимирівське" на підставі акту передачі, передало у користування належний їй земельний пай (кадастровий номер -01-003-0146) до ТОВ "АГРО МАКСІМУС», які наразі і продовжують незаконно засівати земельну ділянку, оскільки, згоди на використання своєї землі, ОСОБА_6 , - не надавала ні СФГ "Олександро - Володимирівське", ні ТОВ "АГРО МАКСІМУС».

З метою припинення подальшого самовільного використання земельної ділянки загальною площею 7,8086 гектарів, кадастровий номер -01-003-0146, яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №077466 від 21.05.2004 року третіми особами, включаючи посадових осіб і працівників СФГ "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ" та ТОВ "АГРО МАКСІМУС", можливості майбутнього забезпечення позовних вимог потерпілої ОСОБА_6 , в частині відшкодування майнової та моральної шкоди, внаслідок самовільного використання паю ОСОБА_6 , виникла необхідність у накладені арешту на земельну ділянку та урожай (насіння соняшнику), який наразі засіяний на ній, із забороною використання земельної ділянки третіми особами, включаючи, посадових осіб та працівників СФГ "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ" та ТОВ "АГРО МАКСІМУС", окрім її власника ОСОБА_6 .
20.01.2020 року між адвокатом ОСОБА_8 , що здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2876 від 05.12.2014 року, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був укладений договір про надання правової допомоги у справі щодо повернення у фактичне користування ОСОБА_6 земельної ділянки кадастровий номер -01-003-0146, що належить їй на праві приватної власності, згідно державного акту на землю серії ДП №077466.

22.07.2020 року до канцелярії Софіївського ВП ЖВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , поданого в порядку ст. 220 КПК України, серед іншого, з проханням звернутися до слідчого судді із клопотанням накласти частковий арешт на земельну ділянку загальною площею 7,8086 гектарів, кадастровий номер -01-003-0146, яка належить ОСОБА_6 на праві приватної власності, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП №077466 від 21.05.2004 року та урожай насіння соняшнику, яким засіяний земельний пай, із повною забороною використання земельної ділянки загальною площею 7,8086 гектарів, кадастровий номер -01-003-0146 третіми особами, включаючи посадових осіб і працівників СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА "ОЛЕКСАНДРО-ВОЛОДИМИРІВСЬКЕ" та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "АГРО МАКСІМУС" (ТОВ "АГРО МАКСІМУС"), окрім власника земельної ділянки ОСОБА_6 .

Згідно ст.132 ч.2 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Присутній у судовому засіданні слідчий, надав пояснення в обґрунтування клопотання, підтримав його у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ньому, просить слідчого суддю його задовольнити.

Вислухавши думку слідчого, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.131 ч.2 п.7 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.132 ч.5 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним в ст. 98 КПК України, тобто може бути речовим доказом. Вищевказана земельна ділянка є безпосереднім об`єктом злочину по кримінальному провадженню, на якій відбулась подія злочину, і підтверджується незаконна обробка та використання останньої. Посіви сільськогосподарських культур, засіяні на зазначеній земельній ділянці, також являються доказом кримінального правопорушення та підтверджує факт використання земельної ділянки без законних на те підстав.

Згідно із ст.172 ч.2 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ст.170 ч.3 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст.170 ч.6 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні майна.

У клопотанні слідчим не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні у разі незастосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, клопотання слідчого не узгоджується з вимогами ст.171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, розмір завданої значної шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання слідчим не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна, на яке накладається арешт і завданої шкоди.

Орган досудового розслідування не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посівів соняшника, яким засіяні та, який вирощується на зазначеній земельній ділянці, не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчим не було в повному обсязі доведено наявності підстав для арешту вищезазначеного майна та необхідності у такому арешті, а також клопотання не містить посилань на те, що майно, яке слід арештувати, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України і яким саме. Крім того, санкція ч.1 ст. 382 КК України не передбачає конфіскації майна або спеціальної конфіскації, що також не відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Стороною обвинувачення не доведено, що сільськогосподарські культури, якими засіяні та які вирощуються на зазначених земельних ділянках, відноситься до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим у ч. 2 ст. 167 КПК України, а клопотання слідчого не узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, розмір завданої значної шкоди її законному володільцю або власнику на момент подання клопотання слідчим не встановлено, що є обов`язковою вимогою при вирішенні зазначеного питання для з`ясування співмірності вартості майна на яке накладається арешт і завданої шкоди.

Крім того, орган досудового розслідування, в порушення ч. 5 ст. 132, ч. 2 ст. 171 КПК України, не додав до клопотання матеріали, які б підтверджували вартість посівів олійних культур, якою засіяні та яка вирощується на зазначених земельних ділянках, не визначено стан розвитку та стадія зрілості посівів, шляхи збереження і збору врожаю.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого не є обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 167, 170, 172, 173 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 погодженого з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна по кримінальному провадженні за №0000059, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1