Номер провадження: 11-сс/813/1978/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2020, якою в межах кримінального провадження №0004266 від 20.08.2015 відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шабо Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого контролером в ДП «ТВК» Фонду Державного майна України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,
встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25.01.2021 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, а також в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків в провадженні з огляду на тяжкість та характер злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, тяжкість покарання, яке йому загрожує, безпосередню участь свідків та потерпілого при проведенні слідчих дій.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності й обґрунтованості, а висновки слідчого судді не ґрунтуються на фактичних обставинах провадження та досліджених матеріалах з огляду на наступне:
- слідчий суддя залишив поза увагою те, що під час звернення потерпілого ОСОБА_10 із повідомленням про вчинення відносно нього злочину та в ході його допиту останній не повідомляв про участь ОСОБА_8 у відкритому заволодінні належним йому майном та вимаганні боргової розписки, а єдиним доказом того, що його підзахисний має будь-яке відношення до вчинених кримінальних правопорушень є протокол впізнання від 09.10.2020, зі змісту якого видно, що через 5-ть років після подій потерпілий впізнав особу, про існування якої до жовтня 2020 він взагалі не згадував; при цьому, перед впізнанням потерпілий не був допитаний про зовнішній вигляд особи, її прикмети, а також про обставини, за яких він бачив цю особу;
- слідчий суддя не врахував того, що відомості до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України були внесені 23.07.2020, при затриманні осіб, на яких ще на первинному етапі досудового розслідування вказував потерпілий ОСОБА_10 , при цьому, їх дії не були кваліфіковані за ч. 4 ст. 189 КК України; водночас, із досліджених слідчим суддею доказів можна дійти висновку про те, що злочин, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 189 КК України 31.08.2015 взагалі не вчинявся та до ЄРДР була внесена недостовірна інформація;
- під час розгляду клопотання слідчий суддя взагалі не з`ясував позицію підозрюваного ОСОБА_8 щодо інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зі слів якого в 2015 р. він дійсно знаходився в м. Одесі по вул. Л. Толстого кут вул. Новосельського та, дізнавшись, що раніше незнайома йому особа ОСОБА_10 викрав у когось з переслідуючих його осіб барсетку, він допоміг затримати останнього та помістити його до автомобілю, при цьому, наміру заволодіти належними потерпілому грошовими та матеріальними цінностями він не мав та таких не вимагав;
- у зазначений період часу та після цього ОСОБА_8 разом із колишньою дружиною та донькою постійно проживав за адресою: АДРЕСА_3 , працював на різних роботах, від правоохоронних органів не переховувався, правопорушень не вчиняв, характеризувався позитивно, впливу на підозрюваних та свідків не здійснював, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, неодноразово виїжджав за кордон на заробітки та неухильно повертався додому, на теперішній час одружений та має на утриманні малолітнього сина, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, працевлаштований та за місцем роботи зарекомендував себе виключно з позитивного боку, з`являється за викликами слідчого, прокурора, слідчого судді;
- слідчий суддя залишив поза увагою те, що додані до клопотання слідчого докази та встановлені слідчим суддею обставини могли б свідчити про можливу співучасть його підзахисного (за наявності відповідного умислу) у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, строки притягнення до відповідальності за вчинення якого вже минули.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, заборонивши залишати житло у період часу з 22 год. до 06 год. із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 27.11.2020 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України (а.с. 117-128).
Так, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у тому, що він разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими особи у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, вступили в попередню змову між собою з метою вчинення злочинів відносно ОСОБА_10 , які полягали у вчиненні розбійного нападу, його викрадення з подальшим позбавлення волі, а також вимагання передачі розписки, написаною ОСОБА_14 , про отримання у потерпілого грошових коштів в особливо в особливо великому розмірі.
Так, 31.08.2015 приблизно о 20 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи, кожен з яких діяв відповідно визначених у спільному злочинному умислі ролей, прибули на автомобілі марки «BMW» чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_15 батько ОСОБА_11 , на вул. Льва Толстого кут вул. Новосельського в м. Одесі та почали чекати появи ОСОБА_10 .
Після прибуття ОСОБА_10 приблизно о 20:05 год. до вказаної адреси, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи, діючи умисно, з корисливим мотивом, несподівано вийшовши із автомобілю, підбігли до ОСОБА_10 та з метою здійснення розбійного нападу та його викрадення почали завдавати останньому тілесні ушкодження, які виразились у нанесенні численних ударів руками та ногами по всьому тілу.
Вживаючи заходів до захисту себе від нападу ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених осіб, ОСОБА_10 , вирвавшись із оточення, побіг в сторону вул. Градоначальницької в м. Одесі, де зазначений автомобіль марки «BMW», за кермом якого перебував ОСОБА_13 , з іншими невстановленими особами перегородили ОСОБА_10 шлях, а останній, оббігши вказаний автомобіль та продовжуючи втікати від нападників, з метою пошуку укриття від нападу, намагався потрапити до приміщення магазину «Честор», що знаходився за адресою: м. Одеса, пров. Каретний, 17.
Однак, підбігши до дверей вказаного магазину, ОСОБА_12 заблокував вхід потерпілому до приміщення магазину та почав утримувати ОСОБА_10 за шию ззаду, чекаючи на допомогу інших співучасників.
У цей час з вказаного автомобіля, який зупинився на проїзній частині біля магазину «Честор», вибіг ОСОБА_13 та інші невстановлені особи, які разом з ОСОБА_12 , з метою обмеження можливості потерпілому чинити їм опір та заволодіння його майном, почали наносити останньому численні удари руками по всьому тілу, а ОСОБА_13 , тримаючи у правій руці предмет, ззовні схожий на пістолет та направивши його ствол в напрямку обличчя ОСОБА_10 , пригрозив останньому спричинити тілесні ушкодження із використанням вказаного предмету (зброї).
Подолавши супротив ОСОБА_10 , шляхом погрози застосування предмету, ззовні схожого на пістолет та діючи у відповідності до розподілених ролей, ОСОБА_13 , після схову пістолету за пояс штанів, почав утримувати ОСОБА_10 , обхопивши його тулуб ззаду, а ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, наніс руками декілька ударів в обличчя ОСОБА_10 та умисно заволодів його сумкою чорного кольору, в якій знаходились особисті речі, документи, а також матеріальні цінності, належні потерпілому, у тому числі: грошові кошти в сумі 300 доларів США (які згідно курсу НБУ на 31.08.2015 становить 6729 грн.); грошові кошти в сумі 1000 грн.; окуляри марки «RAY-BAN», вартістю 10000 грн.; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_10 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 ; технічний паспорт на автомобіль марки «Toyota Land Cruiser».
У той же час, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими особами, відповідно до розподілених ролей, перебуваючи з іншої сторони від потерпілого ОСОБА_10 , наніс йому руками декілька ударів в область обличчя та ривком вихопив з правої руки ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Iphone 5», чорного кольору, вартістю 6000 грн., поклавши його до правої кишені своїх шортів.
Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, керуючись корисливим мотивом та метою особистого збагачення, вчинили розбійний напад на ОСОБА_10 , під час якого заволоділи майном останнього із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, спричинивши майнову шкоду потерпілому на загальну суму 23 729 грн.
Продовжуючи свій злочинний намір, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені особи, 31.08.2015 приблизно о 20:15 год., перебуваючи біля входу до магазину «Честор», що знаходився за адресою: м. Одеса, пров. Каретний, 17, наносячи чисельні удари руками та ногами ОСОБА_10 , а також подолавши його супротив, шляхом погрози ОСОБА_13 застосування предмету, ззовні схожого на пістолет, повалили потерпілого на землю.
Після чого, до автомобіля марки «BМW» чорного кольору, з д.нз. НОМЕР_1 , підійшов ОСОБА_11 , який надав вказівку ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та іншим невстановленим особам схопити ОСОБА_10 за руки та за ноги, примусово покласти його до багажника автомобіля та, проти його волі і небажання знаходитись у вказаному місці, почали утримувати останнього у багажному відділенні зазначеного автомобіля, чим у такий спосіб незаконно позбавили його волі.
У подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які діяли за вказівкою ОСОБА_11 на вказаному автомобілі під керуванням ОСОБА_13 , того ж дня, приблизно о 21 год., привезли потерпілого ОСОБА_10 на територію виробничо-складської бази за адресою: АДРЕСА_4 , де помістили потерпілого до нежитлового приміщення-боксу та почали його там утримувати проти його волі, позбавивши його можливості вільно залишити вказане місце, чим позбавили потерпілого волі протягом тривалого часу, тобто у період з 21 год. 31.08.2015 до 01 год. 01.09.2015.
Окрім того, під час незаконного утримання потерпілого ОСОБА_10 у вказаному боксі, 31.08.2015 у період з 21 до 12 год., ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та інші особи, які діяли за вказівкою ОСОБА_11 , незаконно вимагали від потерпілого ОСОБА_10 передати їм розписку про отримання ОСОБА_14 від потерпілого грошових коштів у розмірі 23 000 доларів США та правовстановлюючі документи на нерухоме майно, одночасно наносячи руками та заздалегідь заготовленими предметами металевими прутами численні удари по всьому тілу потерпілого ОСОБА_10 , а також погрожуючи вбивством, шляхом прикладання до його голови предмету, схожого на пістолет.
У результаті нанесених численних ударів ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та іншими невстановленими особами потерпілому ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів поперечних відростків 2-4 поперекових хребців зліва, забійні рани голови, підшкірні гематоми верхньої губи, задньої поверхні тулуба та стегон, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
У подальшому, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, продовжуючи незаконне вимагання, досягнули своєї мети та отримали від потерпілого ОСОБА_10 розписку про отримання у нього грошових коштів ОСОБА_14 у розмірі 23 000 доларів США, після чого приблизно о 01 год. 01.09.2015 вивезли його на вказаному автомобілі, до центру м. Одеси, де залишили останнього.
Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші невстановлені особи, діючи за попередньою змовою між собою, з погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень вимагали у потерпілого ОСОБА_10 передачі їм документу, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови, а також засвідчуючи отримання певної грошової суми, внаслідок чого отримали чуже право на майно розписку про отримання у нього грошових коштів ОСОБА_14 у розмірі 23000 доларів США, що унеможливило у подальшому отримати або стягнути вказані грошові кошти, чим завдано потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у вказаному розмірі на суму 23 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає 487 264 грн., яка більше ніж в 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину, та згідно п. 4 примітки до ст. 185 КК України є особливо великим розміром.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами допиту свідків ОСОБА_16 від 01.09.2015 та ОСОБА_17 від 31.08.2015 (а.с. 27-30 та 31-36 відповідно), протоколами допиту та додаткового допиту потерпілого ОСОБА_10 від 07.07.2016 (а.с. 37-46 та 61-65 відповідно), протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_17 від 19.06.2020 (а.с. 47-60), протоколом огляду предмету від 09.10.2020 (а.с. 76-85), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2020 (а.с. 86-87) та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
З огляду на викладене, апеляційний суд критично оцінює посилання сторони захисту на те, що єдиним доказом причетності підозрюваного ОСОБА_8 до вчинених кримінальних правопорушень є протокол пред`явлення особи для впізнання та наголошує на тому, що на даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання щодо обґрунтованості застосування відносно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.
Окрім того, в судовому засіданні апеляційного суду стороною обвинувачення була надана копія протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 04.12.2020, на підставі пояснень якого можна дійти однозначного висновку про його беззаперечну причетність до подій, що мали місце 31.08.2015.
Із наведених вище підстав колегія суддів також не приймає до уваги доводи захисника про те, що до ЄРДР була внесена недостовірна інформація, зокрема, відомості про вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 189 КК України з огляду на те, що такий злочин 31.08.2015 взагалі не вчинявся, оскільки такі твердження жодним чином не підтверджені та вочевидь є передчасними.
На даній стадії досудового розслідування наведені вище докази є достатніми для відповідних висновків по суті клопотання слідчого, зокрема, достатніми для вирішення питання щодо наявності
обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів.
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З аналізу змісту мотивувальної частини ухвали видно, що слідчий суддя дотримався приписів зазначених вище норм кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні ухвали, зазначивши, що на даній стадії досудового розслідування є реальними та доведеними ризики можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків в зазначеному провадженні, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні, серед іншого, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, відповідальність за який встановлена лише у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років із конфіскацією майна; злочини, у вчинені яких він підозрюється, пов`язані із застосуванням насильства та погрозою застосування вогнепальної зброї; має процесуальну можливість знайомитись із матеріалами провадження та, як наслідок, анкетними даними потерпілого та свідків, які на даний час безпосередньо судом не допитані, що дасть можливість здійснювати вплив на них з метою зміни їх показань.
Крім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочини, в яких підозрюється ОСОБА_8 , пов`язані із застосуванням фізичного насильства та погрозою застосування вогнепальної зброї, тобто є посяганням на найвищу соціальну цінність держави, а саме на життя та здоров`я людини.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Водночас, апеляційний суд приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи захисника ОСОБА_7 про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працевлаштований та позитивно характеризується за місцем роботи, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не виключають та не зменшують існування зазначених вище доведених органом досудового розслідування ризиків.
Той факт, що на теперішній час підозрюваний ОСОБА_8 співпрацює з органами досудового розслідування, надає правдиві показання, приймає участь в проведенні слідчих дій не є підставою для застосовування йому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, натомість може бути враховане судом 1-ої інстанції, як обставини, які пом`якшують покарання при розгляді кримінального провадження по суті.
Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_8 , з огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих злочинів, наявності ризиків та характеристику його особи, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін як законна та обґрунтована.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2020, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.01.2021 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4