Справа №: 343/1082/20
Провадження №: 1-кп/0343/127/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного 06.06.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, депутатом не обирався, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю: прокурора Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин:
6 червня 2020 року близько 01.00 год, ОСОБА_5 спільно зі своїм братом ОСОБА_6 приїхали на територію АЗС «БРСМ», яка знаходиться в с.Оболоня вул.Одиниця Долинського району Івано-Франківської області для купівлі сигарет. В цей час на території АЗС «БРСМ» вони зустріли знайомих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , з якими стали розмовляти. В подальшому, в ході розмови, у ОСОБА_3 на грунті давніх неприязних відносин виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_5 удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя справа. Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: забою правого ока з синцем на повіках, крововиливу під кон`юктиву, набряку рогівки та забійної рани в ділянці нижньої повіки, які згідно висновку судово-медичного експерта № 45 від 18 червня 2020 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_3 вину визнав, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив, що наніс потерпілому один удар під око. У зв"язку з цим, просить суд не допитувати свідків по даному провадженню та не досліджувати інші докази, його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку суду він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Потерпілий в судове засідання не з"явився, однак подав заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, оскільки знаходиться у відрядженні. Просить призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене кримінальним кодексом України.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особу.
Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
При призначенні покарання суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме: ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, негативно ставиться до вчиненого.
Згідно з досудовою доповіддю Долинського МРС філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання в громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Як вбачається з характеристики з місця проживання обвинуваченого, виданої виконавчим комітетом Раківської сільської ради Долинського району 15.06.2020 за № 301, ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони. Займається спортом, ввічливий, працьовитий. Порушень громадського порядку за ним не спостерігалось, скарг на його поведінку від жителів села не поступало.
Суд встановив, що обвинувачений ніде не працевлаштований, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає. На обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінеті Долинської ЦРЛ не перебуває, про що свідчить довідка за №136.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Тому, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України,якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, враховуючи мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні кримінального правопорушення, поведінку під час та після вчинення кримінально-протиправних дій, зокрема, визнання своєї винуватості та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд, реалізуючи принципи законності, справедливості, індивідуалізації, гуманності, необхідності і достатності покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України- у виді штрафу .
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речових доказів та витрат на залучення експертів немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з часу його проголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_1