Справа № 620/325/17
Провадження по справі №1-кп/635/359/2020
У Х В А Л А

26 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_5 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

секретар судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 28 лютого 2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В ході судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строків тримання під домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_7 , посилаючись на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, а також просив покласти на обвинуваченого обов`язок прибувати до суду за кожною вимогою. В обґрунтування клопотання посилався на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому, суворість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим. При вирішенні питання про продовження строку домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_7 просив врахувати характер та фактичні обставини інкримінованого останньому кримінального правопорушення, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечував проти продовження строку тримання під вартою, його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала позицію свого підзахисного.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечував проти продовження відносно нього домашнього арешту, його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2017 року включно. Судом неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, останній раз відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2020 року на строк 60 днів до 06 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 06 вересня 2020 року.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 інкримінується вчинення злочину, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 12 років. У суду відсутні підстави вважати про наявність у ОСОБА_8 постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, членів родини, з якими він спільно проживає, та інших осіб на його утриманні, обвинувачений не має місця роботи або навчання, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 з державою.

Отже, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не завершений, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується наявністю у обвинуваченого ОСОБА_8 ряду судимостей, зокрема за вироком Харківського районного суду Харківської області від 21 квітня 2000 року та за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2007 року, а тому колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою строком на шістдесят днів.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 29 квітня 2017 року включно. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 вересня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою змінений на домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на строк два місяці - до 12 листопада 2018 року. ОСОБА_7 зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту: прибувати за кожною вимогою до суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2019 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 зобов`язано протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прибувати за кожною вимогою до суду. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 30 січня 2020 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці до 30 березня 2020 року. Судом неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 липня 2020 року на строк 2 місяці до 09 вересня 2020 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під домашнім арештом закінчується 09 вересня 2020 року.

Під час обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт на певний період доби відносного обвинуваченого ОСОБА_7 судом було встановлено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду.

Колегія суддів враховує, що характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді від 7 до 12 років позбавлення волі. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на який посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , продовжує існувати.

Оскільки ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати, враховуючи тяжкість злочину у сукупності з даними особи обвинуваченого, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України продовжити на шістдесят днів до 24 жовтня 2020 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці до 26 жовтня 2020 року.

Зобов`язати ОСОБА_7 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту прибувати за кожною вимогою до суду.

Строк дії ухвали в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 встановити до 24 жовтня 2020 року.

Строк дії ухвали в частині продовження строку домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 встановити до 26 жовтня 2020 року.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим ОСОБА_8 - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 26 серпня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3