справа №176/1856/20
провадження №1-кп/176/269/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Жовті Води обвинувальний акт у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з базовою середньою освітою (9 класів), неодруженого, неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз за вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.08.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.03.2017 року скасовано звільнення від покарання з іспитовим строком та ОСОБА_4 направлено для відбування покарання до місць позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. 11 січня 2019 року звільнився по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2020 року за № 0000097

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 16 вересня 2020 року приблизно о 17 год 00 хв. зустрів свого раніше знайомого ОСОБА_6 поряд із будинком за місцем проживання останнього, а сааме за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході спільної бесіди, ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 зайти до його квартири АДРЕСА_4 , для спільного вживання алкогольних напоїв. Обидва піднявшись до вказаної квартири, в приміщенні якої спільно почали розпивати алкогольні напої, але із особистих обставин ОСОБА_6 приблизно о 19 год.00 хв. 16 вересня 2020 року залишив ОСОБА_4 самого в одній із кімнат, де на тумбочці лежав мобільний телефон «SONY Xperia» білого кольору, модель «D2303», IMEI НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 раптово виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненного повторно, реалізуючи злочинний умисел, скориставшись відсутністю потерпілого в кімнаті квартири, та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не контролює, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 16 вересня 2020 року в період часу з 19 год. 00 хв. до 19 год. 15 хв., таємно повторно викрав мобільний телефон «SONY Xperia» білого кольору, взявши його з тумбочки, та не став чекати ОСОБА_6 , покинув приміщення вищевказаної квартири АДРЕСА_4 з викраденим мобільним телефоном, яким розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 940 грн. згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3363/20 від 24.09.2020 року.

27 жовтня 2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, відшкодував завдані збитки шляхом повернення потерпілому викраденого мобільного телефону.

Речові докази, а саме мобільний тедефон «SONY Xperia» білого кольору, модель «D2303», IMEI НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілому під розписку необхідно залишити потерпілому.

Витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №3363/20 від 24.09.2020 року що складають 300 грн. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Враховуючи особу винного, наявність обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування потерпілому завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи санкцію частини 2 статті 185 Особливої частини КК України, сторони домовились про призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком 02 роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України в обсязі підозри та обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Окрім цього, зрозумілі йому наслідки не виконання угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти укладення угоди про примирення, наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Шкода відшкодована.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.5 п.1-4 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненному повторно, а саме, мобільного телефону «SONY Xperia» білого кольору, модель «D2303», IMEI НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , відповідно до обставин, вказаних в обвинувальному акті. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення, міру покарання.

Оскільки суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим, суд, на підставі ст.475 КПК України, з урахуванням вимог ст. 374 КПК України, повинен вирішити питання про долю речових доказів. Заходи забезпечення кримінального провадження в рамках даного провадження не застосовувалися. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вказаних вище умов угоди.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 373, 374-376, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 27 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яка укладена між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 02 роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку у виконання та з моменту його затримання.

Витрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №3363/20 від 24.09.2020 року що складає 300 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази, а саме мобільний тедефон «SONY Xperia» білого кольору, модель «D2303», IMEI НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілому під розписку - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, потерпілим виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1