Справа № 579/81/21
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
"02" лютого 2021 р. Кролевецький районний суд Сумської області
в складі - судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кролевець подання начальника Кролевецького районного сектору філії Державної установи Центр пробації в Сумській області про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , 07.03.2019 року засудженого Сумським апеляційним судом за ст. 187 ч.2, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, зі встановленням іспитового строку на 1 рік,
В С Т А Н О В И В:
вироком Сумського апеляційного суду від 07.03.2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. Згідно ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Представник Кролевецького РС з питань пробації в судове засідання не з`явився, надав письмове клопотання про розгляд подання без його участі, подання підтримує.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду подання повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує.
Відповідно до абзацу другого ч.5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Вивчивши подання та матеріали особової справи, суд приходить до наступних висновків.
Протягом іспитового строку, встановленого ОСОБА_3 вироком Сумського апеляційного суду від 07 березня 2019 року, засуджений до адміністративної відповідальності не притягувався, порушень покладених на нього обов`язків не допускав, влаштувався на роботу в ТОВ «Антар 2012» на посаду охоронця. За місцем проживання характеризується задовільно. Іспитовий строк закінчився 07.03.2020.
При цьому на розгляді Конотопського міськрайонного суду Сумської області знаходиться кримінальне провадження №0000057 від 16.02.2019 р. , згідно з яким ОСОБА_3 05.04.2019 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.185 КК України, яке вчинене до винесення та набрання законної сили вироку Сумського апеляційного суду від 07.03.2019, але після вчинення кримінального діяння, за яке був засуджений 07.03.2019 р. Сумським апеляційним судом.
Крім того, у березні 2020 року встановлено, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції ГУНП в м.Києві перебуває кримінальне провадження від 27.06.2019 року стосовно ОСОБА_3 , згідно з яким останньому 28.06.2019 р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0002768 від 27.06.2019 р. за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 28.06.2019 р. скеровано до Печерського районного суду м.Києва та матеріали кримінального провадження передані до Київської місцевої прокуратури №6 для подальшого направлення до суду першої інстанції для розгляду по суті. Станом на час розгляду клопотання по суті інформація про прийняте рішення не надійшла.
Щодо вчинення ОСОБА_3 нового злочину під час іспитового строку суд зазначає наступне.
Згідно ст. 370 КПК України, рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Згідно ст.8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії.
Статтею 64 Конституції України закріплено, що конституційні права, свободи людей і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом.
Зазначене закріплюється і згідно ч.ч. 1, 5 ст.17 КПК України, за якими особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та, які відповідно до ч.1ст.9 Конституції України, ч.1ст.19Закону України від 29червня 2004року №1906-IV«Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України. Так, у ч.1 ст.11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде доведена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту. Згідно з п.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.
У рішенні Конституційного суду України від 27 жовтня 1999 року у справі №1-15/99 визначено, що сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнавати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її вину не буде визнано судом у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили. А кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду.
Про обов`язковість звільнення засудженої особи від призначеного покарання після закінчення іспитового строку за відсутності обвинувального вироку суду щодо неї за вчинення нового злочину зазначив і ВССУ в ухвалі від 11 жовтня 2012 року у справі №5-4043км12.
Таким чином наявність обвинувального акту чи підозри за вчинення кримінального правопорушення в період іспитового строку не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, а тому суд вважає, що подання підлягає задоволенню.
За таких обставин є достатньо підстав для звільнення ОСОБА_3 від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку.
На підставі ч.1 ст.78 КК України, керуючись ч.4 ст.107, ст. ст. 537, 539 КПК України,-
У Х В А Л И В:
подання задовольнити.
ОСОБА_3 звільнити від покарання, призначеного йому вироком Сумського апеляційного суду від 07 березня 2019 року у зв`язку з закінченням іспитового строку.
На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом 7 діб з дня оголошення.

Суддя: ОСОБА_1