ЄУН 193/21/21 Провадження 1-кп/193/62/21
В И Р О К
іменем України

09 лютого 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000296 від 23.12.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Щорськ Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років і 3 місяців позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 29.03.2020 за відбуттям строку покарання.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень майнового характеру і маючи непогашену чи зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно скоїв злочин проти власності за таких обставин.
Зокрема, 10.11.2020 близько 14:00 год. ОСОБА_3 , тимчасово проживаючи в квартирі по АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, переслідуючи злочинний умисел направлений на викрадення чужого майна, взяв зі столу кімнати вказаної квартири ключі від гаражу, що розташований по АДРЕСА_4 , яким користується ОСОБА_5 , та який на праві власності належить ОСОБА_6 (покійній дружині ОСОБА_5 ). і шляхом відкриття воріт за допомогою раніше викраденого ключа, таємно проник до вищевказаного гаражу.

Перебуваючи у приміщенні гаражу ОСОБА_3 відкрив капот легкового автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні у ОСОБА_5 , з якого умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав акумуляторну батарею марки «WESTA POWER RESOURCES (WPR) 60Ah», вартістю 1570,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, зокрема здав його за ціною металобрухту.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 4490/20 від 23.12.2020 потерпілому ОСОБА_5 вчиненою крадіжкою було заподіяно матеріальний збиток на загальну суму 1570,00 грн., яка в ході досудового розслідування відшкодована повністю.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаному злочині визнав повністю, пояснив, що звільнившись з місць позбавлення волі він познайомився з дівчиною, з якою став жити у приміщенні квартири по АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 . У вказаній квартирі вони проживали з дозволу її власника ОСОБА_7 . У дівчини, з якою ОСОБА_3 співмешкав у згаданій квартирі була малолітня дитина на утримання якої не вистачало коштів. Тому з метою здобуття коштів на харчування дитини, він, знаючи, що у приміщенні гаражу по АДРЕСА_4 стоїть автомобіль ОСОБА_7 в якому встановлена акумуляторна батарея, взяв у квартирі ключі від цього гаражу, відкрив ними ворота і таємно проник у середину його приміщення. Перебуваючи у приміщенні вищевказаного гаражу він відкрив капот легкового автомобіля ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні у ОСОБА_5 , з якого умисно, таємно, з корисливих мотивів викрав акумуляторну батарею марки «WESTA POWER RESOURCES (WPR) 60Ah», після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, зокрема здав його за ціною металобрухту, а на виручені кошти придбав малолітній дитині співмешканки продукти харчування. Наголосив, що збитки завдані злочином він відшкодував потерпілому повністю. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо його не карати.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засідання пояснив, що він дозволив у свій час проживати разом з ним у належній йомуквартирі по АДРЕСА_3 обвинуваченому ОСОБА_3 . Згодом обвинувачений познайомився з дівчиною, яка мала на утриманні малолітню дитину і він дозволив їй вселитися також до своєї квартири, а сам став проживати за іншою адресою. 10.11.2020 він виявив відсутність акумулятора в належному йому автомобілі, який залишився стояти у гаражі, неподалік вищезазначеної квартири, про що він відразу повідомив у поліцію. Через деякий час йому повідомили працівники поліції про те, що його квартирант ОСОБА_3 викрав вказану акумуляторну батарею. Пояснив, що наразі обвинувачений відшкодував збитки повністю. Претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого він не має, просив не призначати йому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, він його повністю пробачив.
Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Сукупність зазначених доказів вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_3 умисно, протиправно, повторно, шляхом проникнення у приміщення гаражу, таємно вилучив з транспортного засобу, що стояв у вказаному приміщенні, акумуляторну батарею «WESTA POWER RESOURCES (WPR) 60Ah», вартістю 1570,00 грн.,яка належить потерпілому ОСОБА_5 , та розпорядився нею як власною, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого злочину.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який до кримінальної відповідальності раніше притягувався, звільнився з місць позбавлення волі лише 29.03.2020 за відбуттям строку покарання, після чого не влаштувався на роботу, хоча має задовільний стан здоров`я. приймаючи до уваги його соціально - психологічні риси, який неодружений, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, а також дані досудової доповіді Софіївського районного сектору філії ДУ "Центр пробації" від 08.02.2021, згідно якої визначений середній ризик вчинення даним обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик його небезпеки для суспільства чи окремих осіб.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суму заданих злочином збитків, за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_5 , який просив не призначати ОСОБА_3 покарання пов`язане з реальним відбуттям позбавлення волі, приймаючи до уваги особу самого обвинуваченого, який визнав свою провину повністю, щиро розкаявся, відшкодував завдані збитки, критично ставиться до вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ: акумуляторну батарею марки «WESTA POWER RESOURCES (WPR) 60Ah», яку передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , залишити останньому як законному власнику.
Матеріали кримінального провадження № 0000296 від 22.12.2020 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/21/21 (провадження №1-кп/193/62/21).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1