Справа № 204/4289/20
Провадження № 1-кс/204/724/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро заяву ОСОБА_4 (в порядку ст.206 КПК України), -
ВСТАНОВИВ:

07 липня 2020 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 (в порядку ст.206 КПК України).

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що слідчим суддею Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська винесено незаконне рішення у справі №204/15/20 (провадження №1-м/204/15/20). Так, апеляційною інстанцією вирішено утримувати ОСОБА_4 під екстрадиційним арештом не більше ніж до 03.07.2020 року, однак слідчим суддею всупереч цьому вирішено продовжити строк тримання ОСОБА_4 до 23.07.2020 року, останній заперечує проти вказаного та вимушений звернутись до суду із зазначеною скаргою.

07.07.2020 слідчим суддею була постановлена ухвала про зобов`язання Дніпропетровську установу відбування покарань №4 негайно надати в строк до 09.07.2020 року до 09-00 години слідчому судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська матеріали особової справи ОСОБА_4 , а також обґрунтування законності його тримання під вартою; та одночасно постановлено ухвалу від 07.07.2020 про здійснення проведення судового провадження за скаргою ОСОБА_4 (в порядку ч.1 ст.206 КПК України), у дистанційному режимі відеоконференції між Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська, за адресою: м.Дніпро, пр.Пушкіна, 77-Б та Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань №4», за адресою: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, 80; призначено судове засідання на 09 годину 00 хвилин 09 липня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 не перебуває у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4», а останнього було направлено плановою залізничною вартою 07.07.2020 до ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ознайомившись із поданою заявою, встановлено наступне.
Згідно ст.4 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Пунктом 18 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Так, відповідно до частин 2-5 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».
Отже, ст.206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.
Аналіз ст.206 КПК України дає підстави стверджувати, що слідчий суддя не наділений повноваженнями для прийняття інших рішень, відтак, скаржником порушені питання, що не входять до компетенції слідчого судді на підставі ст.206 КПК України, оскільки ОСОБА_4 порушує питання, що не стосуються загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, передбачених ст.206 КПК України.
У відповідності до вимог п.2 ч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення заяви ОСОБА_4 (в порядку ст.206 КПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_4 (в порядку ст.206 КПК України) повернути.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1