Справа № 456/261/20
Провадження № 1-кп/456/224/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1 ,
з участю : секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження № 0001141 від 25.09.2019 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Острозького районного суду Рівненської області від 03.02.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 23.09.2019 близько 07 год. 00 хв. перебував у приміщенні храму Успіння Пресвятої Богородиці, що в м. Стрию Львівської області по вул. Успенська, 18, де в нього виник умисел на вчинення крадіжки.
В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, повторно, таємно підійшов до бічного престолу Пресвятої Богородиці, що з лівої сторони від входу до храму, звідки взяв металевий підсвічник жовтого кольору вартістю 599,66 грн. та радіомікрофон від радіосистеми SR 40 MINI 2 вартістю 2000,00 грн., які заховав під верхній одяг, та вийшов з приміщення храму, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 завдав релігійній громаді Української Греко-Католицької Церкви парафії Успіння Пресвятої Богородиці матеріальну шкоду на загальну суму 2599,66 грн.
Крім цього, ОСОБА_4 24.09.2020 близько 12 год. 00 хв. перебував у приміщенні храму Успіння Пресвятої Богородиці, що в м. Стрию Львівської області по вул. Успенська, 18, де в нього виник умисел на вчинення крадіжки.
Надалі ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, таємно підійшов до престолу з мощами Святого Шербеля, що з лівої сторони від входу до храму, звідки взяв свічник з металу жовтого кольору вартістю 599,66 грн., який заховав під верхній одяг, та вийшов з приміщення храму.
24.09.2019 близько 16:00 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, повторно, таємно повернувся до приміщення храму Успіння Пресвятої Богородиці, що в м. Стрию Львівської області по вул. Успенська, 18, де з престолу з мощами Святого Шербеля взяв одну свічку циліндричної форми вартістю 30,00 грн., яку заховав під верхній одяг, та вийшов з приміщення храму, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 завдав релігійній громаді Української Греко-Католицької Церкви парафії Успіння Пресвятої Богородиці матеріальну шкоду на загальну суму 629,66 грн.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що 23.09.2019 та 24.09.2019 з приміщення храму Успіння Пресвятої Богородиці, що в м. Стрию Львівської області по вул. Успенська, викрав два підсвічники, одну свічку та радіомікрофон. Частково відшкодував завдану шкоду. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Представник потерпілого ОСОБА_6 подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, при призначенні покарання покладається на думку суду.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочини проти власності, неодружений, не працює, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, знаходиться на обліку лікаря-психіатра з приводу нервово-психічного захворювання; відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 170 від 11.12.2019 на даний час ОСОБА_4 ознак тяжкого психічного розладу, недоумства, тимчасового або іншого хворобливого розладу психічної діяльності не виявляє, його психічний стан відповідає стану ремісії параноїдної шизофренії з невираженим дефектом, обтяжену алкоголізацією, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не перебував у стані хворобливого розладу психічної діяльності, не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу, виявляв ознаки стану ремісії параноїдної шизофренії з невираженим дефектом, обтяжену алкоголізацією. Наявні порушення в мисленні та емоційно-вольовій сфері мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття ним рішень, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку. Тому в період інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Під час інкримінованих йому дій ОСОБА_4 не перебував у будь-якому емоційному чи афективному стані, який би міг слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання; обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове усунення заподіяної шкоди, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено. Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, так як такий вид покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 65 КК України буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Окрім цього, судом встановлено, що вироком Острозького районного суду Рівненської області від 03 лютого 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Вищевказані кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив 23.09.2019 та 24.09.2019, тобто до ухвалення вироку Острозького районного суду Рівненської області від 03.02.2020.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.
Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі та покарання за вироком Острозького районного суду Рівненської області від 03.02.2020 виконувати самостійно.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 обрано до 03.02.2020, клопотань про його продовження чи обрання прокурор не подавав.
В судовому засіданні прокурор просить суд обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, покликаючись на можливість переховування від суду та вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту під час ухвалення вироку, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд вважає, що доводи, наведені прокурором в судових дебатах про можливість уникнення покарання та вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень не доведені сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування, а є лише припущеннями прокурора, а відтак у клопотанні прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід відмовити. Суд звертає увагу і на той факт, що обвинувачений з моменту внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань нових злочинів не вчиняв, а сама по собі тяжкість покарання, яке призначає суд, не може бути достатньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Клопотання про скасування арешту майна слід вирішити, в порядку ст. 174 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні товарознавчої експертизи, які складають 1884,12 грн., суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, оскільки їх розмір підтверджений довідками експертної установи.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання за ч. 2 ст. 185КК України у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок Острозького районного суду Рівненської області від 03.02.2020, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком два роки, виконувати самостійно.
В обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 1884,12 грн. (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири грн. 12 коп.) на користь держави.
Скасувати арешт майна, накладений на підсвічник висотою 300 мм, підсвічник висотою 520 мм та воскову свічку довжиною 310 мм, товщиною 60 мм відповідно до ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2019.
Речові докази : 2 підсвічники висотою 300 мм та 520 мм, воскову свічку довжиною 310 мм, товщиною 60 мм, які перебувають в камері зберігання речових доказів Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області, повернути релігійній громаді Української Греко-Католицької Церкви парафії Успіння Пресвятої Богородиці в м. Стрию.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1