В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2021 року смт Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Магдалинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000337 від 22.12.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, освіта середня, не працюючий, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21 грудня 2020 року близько 19.00 год. ОСОБА_4 маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прибув на огороджену парканом територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 . Пройшовши на територію даного домоволодіння ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, діючи умисно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, підійшов до вхідних дверей житлового будинку зусиллям рук зірвав навісний замок, а саме витягнув скобу навісного замка з дерев`яних одвірків, після чого проник до приміщення веранди житлового будинку, звідки умисно, таємно викрав велосипед марки «Україна» голубого кольору, чоловічого типу вартістю 1000 гривень, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 1000 гривень, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1000 грн..

В ході досудового розслідування прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості від 28.12.2020 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що ОСОБА_4 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.
В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження даної угоди.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілого, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.3 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно (крадіжка), проникнувши у житло.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому за наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе призначення узгодженого покарання у виді позбавлення волі

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.12.2020 року, укладену між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавленні волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, а саме:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором - з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1