Справа № 632/1753/18
провадження № 1-кп/632/61/20

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000498 від 25 червня 2018 року та № 0000569 від 17 липня 2018 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Верхня Орілька Первомайського району Харківської області громадянина України, має професійну технічну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, осіб похилого віку на утриманні не має, раніше судимого за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року до 3 (трьох) років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2018 року близько 17 години обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , де проживає його сусідка потерпіла ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисних мотивів, повторно, скориставшись відсутністю господарки, яка вийшла на подвір`я будинку, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з шухляди комоду таємно викрав грошові кошти у сумі 2700 грн., які належали потерпілій ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду загальною сумою 2700 грн., вчинивши таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 07 липня 2018 року близько 20 години обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 у свого знайомого потерпілого ОСОБА_7 , де розпивали спиртні напої, діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисних мотивів, повторно, скориставшись, що потерпілий ОСОБА_7 ліг спати, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зі столу таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung GT C3322», який належав потерпілому ОСОБА_7 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду загальною сумою 362 грн. 50 коп., вчинивши таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за якою висунуто ОСОБА_3 обвинувачення.

23 грудня 2020 року між процесуальним керівником - прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , з наданням потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 письмової згоди прокурору на укладання угоди, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений, представлений захисником ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , згідно з умовами зазначеної угоди беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованих йому злочинах.

Сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року та остаточно призначити до відбування покарання у виді 03 років 02 місяців позбавлення волі.

Сторонами узгоджені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 23 грудня 2020 року.

Вислухавши думку сторін угоди, розглядаючи, у порядку ч. 2 ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо нетяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України. Зокрема, дана угода укладена за письмовою згодою потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наданої прокурору, потерпілим безпосередньо були роз`яснені вимоги КПК України, і вони погодилися саме на укладання угоди про визнання винуватості, розуміючи що мають право на укладання угоди про примирення. Діям обвинуваченого ОСОБА_3 надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 185 КК України. Узгоджене покарання у виді 03 років позбавлення волі за ч.2 ст.185 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Крім того, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв нові злочини після постановлення вироку Первомайським міськрайонним судом Харківської області від 13 червня 2018 року, остаточно покарання повинно бути призначено за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, а саме до покарання за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання, призначеного за попереднім вироком у виді двох місяців позбавлення волі. З огляду на зазначене, просив цю угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду також просили зазначену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, що йому інкримінуються. Зазначив про те, що він щиро розкаюється у вчиненому, підтвердив обставини вчинення ним злочинів, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового розслідування.

Отже, судом під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Згідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлені. Зазначене органом досудового розслідування в якості обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, суд не бере до уваги, оскільки вчинення обвинуваченим нового злочину є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 185 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, зареєстрований та мав місце постійного проживання.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 65-67 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до рекомендацій, наданих у абзаці 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Також суд погоджується, що враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв нові злочини після постановлення вироку Первомайським міськрайонним судом Харківської області від 13 червня 2018 року, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити за правилами ст.71 КК України, за сукупністю вироків, а саме до покарання за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року, а саме з 17 липня 2018 року.

Угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена за письмової згоди потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на укладання відповідної угоди, відповідно до вимог абзацу 2 п. 3 ч. 4. ст. 469 КПК України.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне відповідно до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 286 гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався та підстав для його обрання не має, оскільки він відбуває покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 23 грудня 2020 року між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді 03 (трьох) років 02 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13 червня 2018 року, а саме з 17 липня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта загальною сумою 286 (двісті вісімдесят шість) гривень.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки «Samsung GT C3322», переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_7 вважати повернутим потерпілому, як законному власнику.

Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1