Справа № 598/2401/18
провадження № 1-кп/598/31/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2020 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого цивільного позивача ОСОБА_5 , представника потерпілого цивільного позивача ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №598/2401/18 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, одруженої, особи з інвалідністю III групи, пенсіонера, раніше не судимої,

за ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона 01 жовтня 2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на території подвір`я належного їй будинковолодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з приводу встановлення межі між територіями її господарства та господарства сім`ї Філатових, розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно взяла із землі частину кореня дерева та кинула його в ліву ногу малолітнього ОСОБА_4 , внаслідок чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна та синця лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_7 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, як за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Під час судового засідання захисник ОСОБА_8 звернулася до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у відповідності до ст. 49 КК України у зв`язку і закінченням строків давності, а порушене кримінальне провадження закрити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо задоволення вищевказаного клопотання та вважає, що обвинувачена ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 та просила суд, відповідно до вимог ст.49 КК України, звільнити її від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_4 , законний представник потерпілого цивільний позивач ОСОБА_5 , представник потерпілого цивільного позивача ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечили щодо задоволення даного клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за строками давності та просили суд розглянути кримінальне провадження по суті.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, відповідно до якої особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину.

Тобто, звільнення особи від кримінальної відповідальності за строками давності визначено законом не як право, а як обов`язок суду.
Судом враховується те, що кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, як за ознаками спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, є вірною.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018р. №2617-VIII.
Зазначеним Законом внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень. Так, згідно ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Таким чином, ч.1 ст.125 КК України з 01 липня 2020 року визначена кримінальним законом як кримінальний проступок, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (враховуючи санкцію статті).
Обвинуваченою ОСОБА_7 вищевказане кримінальне правопорушення скоєно 01 жовтня 2018 року, тобто з дня його вчинення минуло понад два роки.

Судом також враховується, що від дня скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і по даний час обвинувачена ОСОБА_7 не ухилялася від слідства або суду та не вчинила будь-якого нового кримінального правопорушення, а, відтак, обвинувачена підлягає звільненню від кримінальної відповідальності відповідно до вимог ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року №3 у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене позовну заяву ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, п.1 ч.1 ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 369-372, 395 КПК України, суд,-

постановив :

ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підстав п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 від 02.10.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Позовну заяву ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд на протязі 7 днів з дня її оголошення.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя: ОСОБА_1

.

.