справа № 492/1043/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000004, внесеному 09 липня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новий Гребеник Роздільнянського району Одеської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, вдови, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

встановив:
18 червня 2020 року, приблизно о 22 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання в кімнаті № 1 корпусу № 2Мирнопільського геріатричного будинку-інтернату, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , взяла останню обома руками за верхній одяг та штовхнула її до печі, розташованої у вказаній кімнаті, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, тримаючи потерпілу ОСОБА_5 за плечі, почала бити її головою об стіну печі, нанісши їй щонайменше два удари, чим спричинила останній тілесне ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока, яке згідно з актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 82 від 24 червня 2020 року не було небезпечним для життя, не тягне за собою розлад здоров`я і за цим критерієм, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 повністю визнала себе винною в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, не оспорює встановлені під час досудового розслідування у формі дізнання обставини. В ході судового розгляду вона детально розповіла про обставини кримінального проступку та щиро розкаялася у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила суду, що повністю погоджується з обставинами, встановленими в ході досудового розслідування у формі дізнання, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі. Цивільний позов не заявила, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом не досліджувались інші докази, зібрані на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин; неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному, касаційному порядку;сумніву у добровільності їх позицій немає.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Суд вважає, що вивчені в судовому засіданні докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченої і вищеописані дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Згідно роз`яснень, які викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року судам роз`яснено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Обвинувачена ОСОБА_6 вчинила кримінальний проступок, в повнолітньому віці; вдова; пенсіонерка; перебуває в Мирнопільському геріатричному будинку-інтернаті; характеризується за місцем проживання негативно; на психіатричному диспансерному обліку, наркологічному обліку КНП «Арцизька ЦРЛ» не перебуває; раніше не судима.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , під час судового засідання не встановлено.

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченої, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та майновий стан обвинуваченої, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченої покарання у вигляді штрафу. Підстав для застосування до обвинуваченої дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

Суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Суд не вирішує питання про речові докази у справі в силу ч. 9 ст. 100 КПК України так як речові докази суду не надавались, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1