Справа № 446/1805/20
ВИРОК
10.11.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району (до набрання чинності постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ Про утворення та ліквідацію районів) Львівської області та жителя с. Хренів Кам`янка-Бузького району Львівської області, з загальною середньою освітою, одруженого, працюючого оператором ТзОВ ГРІНФІЛД, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.286 ч.2 КК України,
сторони обвинуваченняпрокурора: ОСОБА_4
потерпілого: ОСОБА_5
сторони захисту адвоката: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
ОСОБА_7 16 липня 2020 року о 15.40 годині, керуючи автомобілем марки Renault Grant Scenic, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на 516 км. + 900 м автодороги сполученням Київ-Чоп, рухаючись в напрямку м. Київ, в районі перехрестя з другорядною дорогою в напрямку с.Цеперів Кам`янка-Бузького району (до набрання чинності постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ Про утворення та ліквідацію районів) Львівської області, грубо порушив вимоги пункту 1.2 Розділу 1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306, яким передбачено, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, пункту 2.9 яким передбачено що водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, пункту 12.1 яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) Розділу 34 Дорожня розмітка, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено та яку перетинати заборонено, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, з подальшим переміщенням на смугу руху гальмування, що примикає праворуч до смуги руху в напрямку м. Львів, тобто зустрічної для водія та допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_5 , який в цей час вів свій велосипед та рухався по смузі руху розгону в зустрічному для водія напрямку, внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: ліворуч в плевральній порожнині має місце повітря в передніх відділах товщиною до 27 мм. рідина з включенням повітря в задніх відділах товщиною до 11,7 мм ділянки ущільнення тканини в 83 праворуч та в нижній частці ліворуч; в лівій половині шиї, грудної клітки та задньобоковій поверхні живота наявна мякотканинна емфізема; ліворуч відмічається поперечний перелом верхніх відділів тіла лопатки, переломи 3-7-го ребер по задньо-аксилярній лінії, 8-11-го ребер по лопатковій лінії; уламкові злами обох кісток обох гомілок в с/3 та на межі в-с/3 із зміщенням; в черевній порожнині велика кількість рідкої крові та значна кількість згортків (біля 2л разом), які більше центровані в лівій половині живота і підребер`ї... виявлено розриви селезінки біля...полюсу з великою гематомою в ній, звідки іде підтікання крові...при ревізії органів черевної порожнини виявлено заочеревинні гематоми в ділянці...та селезінкового кутів, та в брижі тонкої кишки на відстані близько 15 см від ілеоцекального кута. Заочеревинна гематома в ділянці лівої нирки; в лівій плевральні порожнині візуалізується рідинний вміст товщиною до 30мм (400мл), що спричиняє компресійний ателектаз нижньої частки лівої легені. В 86 правої легені визначається лінійний фіброз тяж, що простягається до плеври. Переломи передніх відрізків 1-6,8-го ребер справа, 7-го зліва, задніх відрізків 3-10-го ребер зліва зі зміщенням фрагментів; ЗЧМТ, струс головного мозку, забійні рани волосистої частини голови, множинні забої, садна, поверхневі рани обличчя та встановлено діагноз: Важка поєднана травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Забійні рани волосистої частини голови. Множинні забої і садна обличчя. Тупа травма органів грудної клітки. Множинні злами ребер зліва. Злам лівої лопатки. Лівобічний пневмогемоторакс (22.07.2020р. забрано дренаж). Тупа травма органів черевної порожнини. Розрив селезінки (спленектомія 25.07.2020р.). Множинні злами кісток обох гомілок, які відносяться до тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, виходячи з наступного.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Показав, що 16.07.2020 року після обіду їхав по автодорозі Київ-Чоп, здійснював обгін автомобіля, що їхав попереду і при виїзді на зустрічну смугу руху збив потерпілого, який їхав на велосипеді. Він зразу намагався надати медичну допомогу потерпілому. Зазначив, що напередодні вживав алкогольні напої, однак почував себе нормально, оскільки має водійський стаж більше 10 років. Щиро кається у вчиненому, ним повністю відшкодовано усі витрати на лікування, які поніс потерпілий та готовий і надалі допомагати потерпілому. Просить суд його суворо не карати, оскільки в нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей та матір інвалід по зору.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 16.07.2020р. після обіду він на велосипеді їхав на роботу і на нього несподівано наїхав автомобіль обвинуваченого. Він не пригадує всіх обставин події, оскільки втратив свідомість. Йому повністю відшкодовані усі збитки та витрати на лікування. Просить суд не позбавляти волі обвинуваченого, а також не позбавляти такого права керування транспортними засобами.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про ОСОБА_7 , враховує обставини, які пом`якшують покарання.
Так, ОСОБА_7 раніше несудимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір- інваліда по зору, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, виключно позитивно характеризується за попередніми та теперішнім місцями праці, місцем проживання та реєстрації.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, думки сторони обвинувачення та потерпілого, який зазначив, що жодних претензій до обвинуваченого на має, всі збитки та витрати пов`язані з лікуванням йому відшкодовано в повному обсязі, просить суд суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання у вигляді позбавлення волі, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Також, суд враховує те, що обвинувачений визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, добровільно відшкодував заподіяні збитки, що суд визнає обставинами, що пом`якшують його відповідальність.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Суд вважає, що виправлення засудженого та попередження ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень, можливе шляхом призначення мінімального покарання передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Разом з тим, санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає суду можливість призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.
Враховуючи посткримінальну поведінку обвинуваченого після ДТП, а саме наміри у наданні медичної допомоги потерпілому, думку потерпілого, який просить не позбавляти ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, необхідність ОСОБА_7 у праві керування транспортними засобами для забезпечення життєдіяльності своєї сім`ї та роботи, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без призначення додаткового покарання передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про необхідність засудження ОСОБА_7 до позбавлення волі на строк, який не перевищує п`яти років, з огляду на тяжкість вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке є тяжким неумисним злочином та вчинення кримінального правопорушення вперше, ставлення обвинуваченого до його вчинення, який з місця злочину не тікав, активно сприяв розкриттю злочину, щиро покаявся, добровільно відшкодував збитки потерпілому, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, в зв`язку із чим його необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах Бакланов проти Росії від 09.06.2015 та Фрізен проти Росії від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним. У рішенні по справі Ізмайлов проти Росії від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття покарання у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 липня 2020 р. накладено арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_7 майно, а саме автомобіль марки "RENAULT GRAND SCENIC" д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки зазначене в ухвалі майно, визнано речовими доказами, його доля вирішена в порядку ст.100 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно.
Крім того, ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.07.2020 ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 84 080 грн., яка внесена ОСОБА_10 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області 20.07.2020, у зв`язку з чим ОСОБА_7 звільнений з під варти.
Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 № 15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).
Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
На підставі викладеного, а також враховуючи те, що підстав для звернення застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено, запобіжний захід у вигляді застави не був порушений в ході розгляду справи, то запобіжний захід у вигляді застави підлягає продовженню з встановленими обов`язками до набрання вироком законної сили, а внесений розмір застави підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.100, 124, 182, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/895 від 06.08.2020р.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/894 від 13.08.2020р.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 32 коп. за проведення судової трасологічної та автотехнічної експертиз № 5180/5184 від 25.08.2020р.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 32 коп. за проведення судової трасологічної та автотехнічної експертиз № 5179/5183 від 25.08.2020р.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 32 коп. за проведення судової трасологічної та автотехнічної експертиз № 5177/5181 від 18.08.2020р.
Стягнути з ОСОБА_7 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 4576 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) грн. 32 коп. за проведення судової трасологічної та автотехнічної експертиз № 5178/5182 від 25.08.2020р.
Арешт майна- автомобіля марки "RENAULT GRAND SCENIC" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 липня 2020 р. скасувати.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді застави продовжити до набрання вироком законної сили.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляції вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1