ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6632/20 Номер провадження 11-сс/814/916/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 17 вересня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія-номера обслуги 2-го відділення 2-го зенітного артилерійського взводу зенітної ракетно-артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 до 21 жовтня 2020 року.
Згідно з ухвалою слідчого судді досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2020 близько 07 год. 20 хв., солдат ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки ЗІЛ-131 з військовим номером « НОМЕР_2 », рухаючись в колоні військової техніки по автодорозі сполучення Харків-Симферопіль на 232 кілометрі автомобільного сполучення, діючи всупереч вимогам п.п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, рухаючись на спуску, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, не врахував дорожню обстановку та не переконався в безпечності виконуваного ним маневру, виїхав на смугу зустрічного руху, та в подальшому допустив зіткнення транспортного з транспортним засобом Део Ланос з державним номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 .
Водій транспортного засобу марки Део Ланос з державним номерним знаком НОМЕР_3 ОСОБА_9 та пасажир вказаного автомобілю ОСОБА_10 отримали тілесні ушкодження, внаслідок яких загинули на місці дорожньо-транспортної події, а пасажир автомобіля марки Део Ланос з державним номерним знаком НОМЕР_3 ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку, перелом кісток тазу, перелом ребра зліва. Пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, рана лобної ділянки та пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, рана лівого коліна, рвана рана ділянки лівого колінного суглоба.
21 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.415 КК України порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило загибель кількох осіб.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 21 липня 2020 року, залишеною без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 вересня 2020 року, обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти.
На обґрунтування прийнятого рішення про продовження строку дії запобіжного заходу, слідчий суддя вказав на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України та дійшов висновку про необхідність продовжити строк тримання підозрюваного під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернулася захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Вказує на можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Зазначає про відсутність обґрунтованої підозри та доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Вказує на неврахування слідчим суддею обставин, передбачених ст.178 КПК України, а саме, відсутність у особи підозрюваного судимостей; наявність у нього міцних соціальних зв`язків, родини, постійного місця роботи; позитивні характеристики з місця роботи, проживання, навчання; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; вік та спосіб життя підозрюваного.
Додає, що ОСОБА_8 інкримінованих йому дій не вчиняв та бажає допомогти розслідуванню у встановленні істини у справі.
Вказує на порушення слідчим строків звернення до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою.
Інші учасники провадження ухвалу слідчого судді не оскаржили.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника в його інтересах - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, заперечення прокурора проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Доводи апелянтів про недоведеність підозри спростовуються таким.
З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену, зокрема, у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Так, про наявність обґрунтованої підозри свідчать дані, відображені в матеріалах провадження, зокрема в показаннях свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.07.2020 року, протоколі огляду місця події від 20.07.2020 року та інших матеріалах клопотання в їх сукупності.
Питання наявності чи відсутності у діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.415 КК України є таким, що не вирішуються на даному етапі провадження, та повинне вирішуватись судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, свідчить те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, а саме, у порушенні правил водіння, що спричинило смерть двох потерпілих та нанесенні тілесних ушкоджень трьом потерпілим.
Крім того, під час проведення досудового розслідування зібрано не всі речі та документи, які перебувають у володінні військової частини НОМЕР_1 НГУ, в якій підозрюваний досить тривалий час проходить військову службу, а тому існує ризик того, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.
ОСОБА_8 , являючись військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, а тому наявний ризик того, що він може незаконно впливати на свідків, які здебільшого є військовослужбовцями, з якими підозрюваний проходить військову службу, та потерпілих, анкетні дані та місця проживання яких йому відомі, з метою зміни показань або відмови від наданих показань. Крім того, під час досудового розслідування не допитано та не встановлено інших осіб, тобто свідків, яким можуть бути відомі обставини злочину.
Про наявність ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що підозрюваний має тісні зв`язки зі своїми колегами по службі та керівним складом військової частини, які можуть сприяти ОСОБА_8 в уникненні ним відповідальності, а також те, що підозрюваний вже притягувався до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме за порушення правил ПДР України, що спричинило ДТП.
Обгрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо наявності таких ризиків є цілком переконливими та не спростовані стороною захисту.
Жодний інший, більш м`який запобіжній захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, які не зникли та не зменшились.

З приводу можливості застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, як про це вказує захисник у апеляційній скарзі, необхідно зазначити таке.
Згідно з приписами ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
При цьому поручителю має бути роз`яснено, у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права. У разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення.
Відповідно до матеріалів провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, що призвело до загибелі двох осіб та отримання іншими особами тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості. За скоєння вказаного злочину ОСОБА_8 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку що в даному випадку запобіжний захід у вигляді особистої поруки в межах вказаного кримінального провадження, не буде достатнім для запобігання ризикам, які були встановлені під час апеляційного розгляду, а тому підстав для задоволення поданого клопотання не вбачається.
Окрім цього стороною захисту не забезпечено участі поручителя під час апеляційного розгляду справи для здійснення судом процесуальних дій, передбачених ст.180 КПК України, щодо роз`яснення поручителю його прав та обов`язків, а також наслідків невиконання взятих на себе зобов`язань.
Наявність позитивно характеризуючих особу підозрюваного даних не спростовують висновку суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, у разі непродовження строку тримання під вартою в умовах гауптвахти.
Порушення прокурором визначених ч.1ст.199 КПК України строків подання клопотання про продовження строку тримання під вартою, про що наголошує захисник, не є підставою для скасування судового рішення, оскільки це клопотання було розглянуте слідчим суддею до закінчення строку дії попередньої ухвали.
Враховуючи наведене, підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 17 вересня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4