Номер провадження 1-кп/495/392/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000718 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Садове, Білгород-Дністровського, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, з неповною середньою освітою, одруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

представник потерпілої ОСОБА_6 захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , перебував у шлюбі з потерпілою ОСОБА_6 , який було розірвано 29.05.2007 року. Від шлюбу залишилася неповнолітня дитина син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 16 грудня 2011 року по справі № 2-5136/11 вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 02.11.2011 року до 16.02.2022 року, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_9 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50259674 з виконання виконавчого листа №2-5136/11 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , аліментів на утримання дитини: сина ОСОБА_8 .

Однак, обвинувачений ОСОБА_4 , після набрання судовим рішенням чинності, починаючи з 27.12.2011 року по теперішній час не здійснював жодних платежів та виплат на утримання дитини: сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , не приймав заходів по працевлаштуванню, на обліку в Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває, на виклики до відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області не з`являється, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Встановлена загальна сума заборгованості станом на 21.10.2019 року згідно розрахунку, виданим відділом державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, складає 82 917 гривня 35 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що дійсно 16 грудня 2011 року судом було прийнято рішення про стягненні з нього на користь потерпілої ОСОБА_6 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2004 року народження у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 02.11.2011 року до 16.02.2022 року, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти він не сплачував у зв`язку з відсутністю роботи. Пояснив, що буде оплачувати і заборгованість по аліментах та самі аліменти.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений це її колишній чоловік. Рішенням суду від 16 грудня 2011 року було вирішено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2004 року народження у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 02.11.2011 року до 16.02.2022 року. Після цього він жодних виплат за рішенням суду не здійснював. Просила призначити покарання обвинуваченому у виді обмеження волі.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ч.1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відносить каяття та сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику по місцю проживання, його вік, стан здоров`я, сімейний стан, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що він нібито розкаявся у скоєному, але реальних дій, направлених на виплату встановлених рішенням суду аліментів, не зробив, не стоїть на обліку в центрі зайнятості, те, що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, а також враховуючи думку потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі, суд вважає доцільним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1