Справа № 291/677/20
Провадження № 1-кп/288/93/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000106 від 28 квітня 2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Стовпинка, Олевського району, Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, освіта середня спеціальна, не депутат, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2020 року близько 21 години 50 хвилин ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 технічно справним автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався ним по проїзній частині вулиці Закревського, село Вчорайше, Ружинського району, в напрямку села Ярешки, Андрушівського району, Житомирської області.

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом по правій смузі руху проїзної частини вищевказаної вулиці, в темну пору доби, у населеному пункті, по прямій горизонтальній ділянці дороги, поблизу електроопори № 72/3 водій ОСОБА_4 в силу свого алкогольного сп`яніння (2,28 %о), в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 11.3 цих же Правил дорожнього руху, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку, перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та виїхав на смугу зустрічного для себе руху, де, продовжуючи свій рух, допустив зіткнення передньою частиною (бампер, номерний знак, декоративна накладка радіатора, кришка моторного відсіку, вітрове скло, панель даху) керованого ним транспортного засобу з передньою частиною велосипеда «Дорожнік» (переднє колесо, щиток, передня вилка, рульова колонка) під керуванням ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку по краю своєї смуги руху проїзної частини в сторону центру села Вчорайше, Ружинського району, та який не мав технічної можливості своїми однобічними діями уникнути зіткнення з вищевказаним автомобілем з моменту виникнення небезпеки для його руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми; струсу головного мозку; закритого перелому лівої стегнової кістки на рівні середньої третини з заходженням уламків; відкритого перелому обох кісток лівої гомілки на кордоні середньої та нижньої третини зі зміщенням уламків; закритого перелому клубовидної кістки зліва; рани на передній поверхні нижньої третини лівої гомілки; саден скроневої ділянки зліва та надбрівної ділянки зліва; садна в ділянці попереку; множинних саден передніх поверхонь обох нижніх кінцівок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», п. 2.9 «а», 10.1 та 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Окрім того, відразу ж після скоєння вказаної ДТП ОСОБА_4 , розуміючи, що здійснив дорожньо-транспортну пригоду, та, маючи реальну можливість впевнитись у тому, що потерпілий ОСОБА_5 перебуває в небезпечному для його життя та здоров`я стані і позбавлений можливості самостійно вжити заходів до самозбереження, умисно не виконав вимоги п. 2.10 «а», «б», «в», «г», «д», «е» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року. Тобто, не залишившись, водій ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за скоєне, на автомобілі причетному до ДТП, не зупиняючись на місці події, поїхав з місця дорожньо-транспортної пригоди, не надавши допомогу потерпілому ОСОБА_5 , якого своїми діями поставив у небезпечний для життя та здоров`я стан, в силу чого ОСОБА_5 був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Таким чином, своїми необережними діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились в завідомому залишенні без допомоги ОСОБА_5 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка мала змогу надати йому допомогу і сама поставила його в небезпечний для життя стан, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.135 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 286, частиною 1 статті 135 КК України, визнав повністю, дав покази, які відповідають змісту обвинувачення та погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, просить суворо його не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорював їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку згідно ст. 349 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження та за частиною 1 статті 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги мав змогу надати їй допомогу і він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, згідно статті 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання злочинам. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції частини 2 статті 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та за частиною 1 статті 135 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням частини 1 статті 70 КК України, яка визначає призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Разом з тим, беручи до уваги вищевикладені обставини та наявність пом`якшуючих покарання обставин, позицію прокурора, потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечними, а його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування основного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 п.п. 1, 2, п. 2 ч. 3 статті 76 КК України, так як таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Судові витрати на проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, транспортно трасологічної експертизи та експертизи механізму та обставин дорожньо транспортної пригоди, які документально підтверджені, відповідно до частини 2 статті 124 КПК України, в розмірі 3 922 гривні 80 копійок підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 травня 2020 року на велосипед «Дорожнік», володільцем якого являється ОСОБА_5 , який зберігається на території Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області за адресою: смт. Ружин, вулиця Бірюкова, 29, Житомирської області, та на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, 1989 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , який зберігається на території спеціалізованого майданчика ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Житомирській області, за адресою: місто Житомир, вулиця Слобідська, 35 - підлягає скасуванню.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 286 КК України та частиною 1 статті 135 КК України, і призначити ОСОБА_4 покарання:

- за частиною 2 статті 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки;

- за частиною 1 статті 135 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом 2 (двох) років 6 (шести) місяців іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженець села Стовпинка, Олевського району, Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави (на рахунок: Одержувач: УК у м. Житомир/Житомирська міська отг 24060300; Банк одержувача: Казначейство України (ЕАП); Код за ; Розрахунковий рахунок: UA0006797; Код класифікації доходів бюджету - 24060300 «Інші надходження») витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № 11/2-452 від 20 травня 2020 року в розмірі 1307 гривень 60 копійок, транспортно трасологічної експертизи № 11/2-451 від 21 травня 2020 року в розмірі 1307 гривень 60 копійок та експертизи механізму та обставин дорожньо транспортної пригоди № 11/2-520 від 25 травня 2020 року в розмірі 1307 гривень 60 копійок, а всього 3 922 гривні 80 копійок.

Скасувати накладений ухвалами слідчого судді Ружинського районного суду Житомирської області від 04 травня 2020 року арешт на велосипед «Дорожнік», володільцем якого являється ОСОБА_5 , який зберігається на території Ружинського ВП Бердичівського ВП ГУ НП в Житомирській області за адресою: смт. Ружин, вулиця Бірюкова, 29, Житомирської області, та на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» державний номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору, 1989 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , який зберігається на території спеціалізованого майданчика ВКЕЗ ЦЗ ГУНП в Житомирській області, за адресою: місто Житомир, вулиця Слобідська, 35.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення. З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1