Дата документу 18.11.2020 Справа № 554/4775/20
У Х В А Л А
іменем України
18 листопада 2020 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2020 року до суду надійшла заява підозрюваного ОСОБА_3 , в якій просить відвести прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000191 від 13 лютого 2020 року.

Свою заяву мотивує тим, що 19 серпня 2020 року слідчим ОСОБА_5 за погодженням із процесуальним керівником прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.3 ст.365 КК України в межах кримінального провадження №0000191 від 13 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.272, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

За змістом заяви посилається на обставини, які, на його думку, вказують про необґрунтованість та незаконність пред`явленої підозри, порушення під час досудового розслідування положень кримінального процесуального законодавства тощо.

Так, у межах даного кримінального провадження слідчим разом із прокурором здійснюється притягнення завідомо невинних ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. Зокрема, підозрюваний ОСОБА_3 не належить до представників влади і відповідно не наділений організаційно-розпорядчими повноваженнями, перевищення яких йому інкримінується. Разом із тим, в повідомленні про підозру взагалі не згадується і не розкривається роль слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні, їх службове становище та коло службових повноважень відносно потерпілого, який в їхньому кримінальному провадженні мав статус підозрюваного. Також у повідомленні про підозру не наведено жодного конкретного факту вчинення підозрюваними ОСОБА_3 та ОСОБА_6 психологічного насильства як до ОСОБА_7 , так і до ОСОБА_8 . Вважає, що на етапі досудового слідства повністю спростовуються доводи потерпілого ОСОБА_7 і відповідно твердження сторони обвинувачення про наявність з боку підозрюваних насильства та погрози його застосування відносно потерпілого під час притягнення його до кримінальної відповідальності, що свідчить про штучне створення обвинувачення.

Таким чином, стверджує, що слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 всупереч вимог КПК України та чинного законодавства незаконно повідомили ОСОБА_3 про очевидно необґрунтовану підозру у вчиненні тяжкого злочину, вказуючи, що підозрювані погрожували застосувати до потерпілого ОСОБА_7 фізичне насильство. Вказані посадові особи підписали таке повідомлення про підозру, тим самим здійснили притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинного.

Заявник вважає, що прокурор ОСОБА_4 взагалі не мав і не має процесуальних повноважень на участь в даному кримінальному провадженні як процесуальний керівник і відповідно погоджувати 19.08.2020 року повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , оскільки незаконно включений у групу прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням.

Наведене свідчить про те, що прокурор ОСОБА_4 здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, не маючи на те законних повноважень, упереджено та необ`єктивно і зацікавлений у тому, щоб справа у будь-якому випадку була направлена до суду з обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 незалежно від того, чи будуть зібрані органом досудового розслідування докази по даній справі.

За даними фактами 04 та 05 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся із заявами до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.

На підставі викладеного, вказує, що наявні підстави, передбачені п.2 ч.1 ст.77 КПК України, для відводу прокурора, у зв`язку з чим звернувся з відповідною заявою.

Підозрюваний ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд без його участі, заявлений відвід підтримав та просив задовольнити (а.с.30).

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій не погодився із заявою підозрюваного про відвід прокурора. Вважає вказану заяву безпідставною та необґрунтованою, а доводи заявника надуманими, оскільки ним порушені питання щодо обґрунтованості підозри та допустимості доказів, однак не зазначено жодного доказу, який вказує на наявність підстав, передбачених статтею 77 КПК України, зокрема, тих, що виключають участь прокурора у кримінальному провадженні. З урахуванням викладеного, просить проводити розгляд заяви без участі та відмовити у задоволенні заявленого відводу (а.с.31).

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши матеріали, які необхідні для вирішення заяви про відвід, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Також статтею 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Установлено, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000191 від 13 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.272, ч.2 ст.28, ч.3 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 має статус підозрюваного.

Заявляючи відвід прокурору ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 підставою для відводу зазначає, що прокурор особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості (пункт 3 ч.1 ст.77 КПК України).

У заяві посилається на ті обставини, що вказаний прокурор здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, не маючи на те законних повноважень. Повідомлена йому підозра є очевидно необґрунтованою і незаконною. Крім того, за фактами неправомірних, на його думку, дій та рішень прокурора і слідчого, він звернувся із заявою про вчинення ними кримінального правопорушення, а також із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Водночас, слідчим суддею не встановлено визначених законодавством обставин, які виключають участь прокурора ОСОБА_4 у здійсненні ним процесуального керівництва у кримінальному провадженні з огляду на таке.

Стаття ст.9 КПК України передбачає обов`язок прокурора всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Повноваження прокурора визначені, зокрема, у статті 36 КПК України, згідно з якою прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч.1 ст.37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів..

Таким чином, відповідно до норм ст.17 Закону України «Про прокуратуру», п.9 ч.1 ст.3 КПК України керівник Дніпропетровської обласної прокуратури як керівник обласної прокуратури - органу прокуратури, у конкретному кримінальному провадженні вправі визначати, змінювати прокурорів, визначати групу прокурорів, старшого прокурора такої групи відповідного органу прокуратури.

А тому наведені заявником доводи щодо відсутності повноважень прокурора ОСОБА_4 є необґрунтованими та не вказують на наявність підстав для задоволення такого відводу.

Разом із тим, питання щодо правомірності визначення групи прокурорів із включенням до її складу прокурорів іншого рівня прокуратури - прокурорів місцевої прокуратури, не є предметом розгляду при вирішенні слідчим суддею заяви про відвід у розумінні положень ст.77 КПК України для з`ясування обставин, з якими заявник пов`язує наявність наведених ним підстав для відводу прокурора.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Натомість, зазначені вище факти звернень заявника до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів із дисциплінарною скаргою щодо притягнення прокурора по кримінальному провадженню до дисциплінарної відповідальності та до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань із заявою про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст.214 КПК України) відносно зазначеного прокурора не свідчать про наявність обґрунтованих підстав вважати, що у діях особи, щодо якої заявник вбачає ознаки злочину, є склад такого злочину - без проведення досудового розслідування відповідно до вимог КПК України та ухвалення компетентним органом рішення про повідомлення конкретній особі про підозру.

Також це не підтверджує факту існування обставин щодо його упередженості, так як доказів прийняття рішення за даними фактами, якими було б встановлено наявність відповідних порушень, станом на день розгляду заяви про відвід, слідчому судді не надано.

Тобто, саме лише ініціювання підозрюваним кримінального чи дисциплінарного провадження не дає будь-яких об`єктивних підстав, передбачених КПК України, для відводу прокурора з підстав, визначених п.3 ч.1 ст.77 КПК України.

Також відсутні підстави вважати, що порушення, які на думку сторони захисту мають місце з боку прокурора, викликані саме упередженістю останнього.

В разі встановлення факту порушень з боку прокурора, це може стати підставою для притягнення останнього до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності, проте твердження про упередженість прокурора на даний момент є необґрунтованим.

Крім викладеного, під час розгляду заяви слідчим суддею встановлено, що заявлений відвід не містить достатніх даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу прокурора ОСОБА_4 , що передбачені діючими нормами КПК України.

Заявником не надано належних та допустимих доказів того, що існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості прокурора ОСОБА_4 , відсутні конкретні факти, які б свідчили про будь-яку заінтересованість та упередженість прокурора під час процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні.

Доводи заявника, наведені в обґрунтування заяви про відвід, не можуть слугувати підставою для відводу прокурора. Сам по собі факт можливого неналежного виконання обов`язків прокурора, а також неправильного, на думку заявника, проведення досудового розслідування, допущення порушень під час окремих слідчих та процесуальних дій, і так само здійснення ним повноважень як прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури на підставі та на виконання відповідних розпорядчих документів керівника відповідного органу прокуратури, не свідчить про упередженість прокурора.

Крім того, варто зазначити, що сторона кримінального провадження у випадку незгоди із рішеннями, прийнятими прокурором, діями чи бездіяльністю останнього, вправі реалізувати гарантовані чинним КПК України механізми оскарження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що обставини, які виключають участь прокурора та здійснення ним процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні на час розгляду відсутні, а доводи заявника ґрунтуються лише на припущеннях та не свідчать про наявність обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора, та зводяться до оцінки здійснення прокурором своєї професійної діяльності щодо організації досудового розслідування, а також наявності компетенції посадових осіб обласної прокуратури при здійсненні ними своїх організаційно-розпорядчих функцій.

Таким чином, підозрюваним не наведені фактичні дані та не надано доказів, які б свідчили про упередженість прокурора у даному кримінальному провадженні, і судом таких не встановлено.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.26, 36, 77, 80, 81, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 від здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000191 від 13 лютого 2020 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1