КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2019 року за №0000835, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що стороною обвинувачення не надано слідчому судді допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України, доказів що вказують про прямий або опосередкований зв`язок ОСОБА_9 з подією кримінального правопорушення, та як наслідок, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у даному кримінальному провадженні, визначеним ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, бульвар Ігоря Шамо, буд. 12, кв. 209, а саме: кошти в іноземній валюті в сумі 549 500 доларів США, 6 800 Євро та 40 000 гривень.
Вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, прокурор зазначає, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України зазначені кошти, що вилучені під час проведення обшуку, вважається тимчасово вилученим майном.

Вилучені кошти належать фактично ОСОБА_11 та були отримані під час вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України.
Вказує, що вилучені грошові кошти будуть використані як докази вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні.

Крім того, як стверджує прокурор, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України є необхідність у накладенні арешту на майно третьої особи ( ОСОБА_11 ) за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, оскільки одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна, а також призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

Апелянт вказує, що у слідства наявні достатні підстави стверджувати про обізнаність ОСОБА_11 щодо того,, що вказані грошові кошти одержані внаслідок вчинення злочину, є предметом злочину, оскільки вона всупереч вимог Закону України «Про публічні закупівлі» готувала тендерну документацію конкурентних підприємств, розуміючи при цьому незаконність своїх дій спрямованих для прикриття діяльності організованої злочинної групи.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000835, внесеному до ЄРДР 10 вересня 2019 року за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 і ч. 5 ст. 191 КК України.

20 серпня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_11 , яка може бути причетна до вчинення вищевказаних злочинів, під час якого вилучено кошти в іноземній валюті в сумі 549 500 доларів США, 6 800 Євро та 40 000 гривень.

20 серпня 2020 року постановою слідчого зазначені кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

20 серпня 2020 року прокурор другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна було відмовлено.
Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано думку прокурора та представника, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Зокрема, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вказав, щодоказів на підтвердження необхідності накладення арешту прокурором не надано.

Крім того, як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя,стороною обвинувачення у клопотанні зазначалось, що вилучені в ході проведення обшуку грошові кошти належать ОСОБА_11 . В той же час, в судовому засіданні представником власника майна були надані докази, що вилучені кошти є виплаченим доходом у вигляді дивідендів та заробітної плати власника квартири, в якій було проведено обшук - ОСОБА_9 за період з 2016 по 2019 pp., що підтверджується долученими до матеріалів провадження копіями довідок №03/20 від 03.02.2020 року, №26/19 від 02.09.2019 року, №01/20 від 03.02.2020 року, оригінали яких були вилучені в ході проведення обшуку 20.08.2020 року та знаходяться в розпорядженні органу досудового розслідування, що підтверджується протоколом обшуку від 20.08.2020 року, а також копіями довідки №07/20 від 03.03.2020 року, та виписками по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_9 за період з 01.01.2014 по 25.08.2020 pp. та випискою по рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_11 за період з 01.01.201 по 25.08.2020 pp., чим спростовуються твердження органу досудового розслідування.
Крім цього, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави для накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_9 , враховуючи, що у ОСОБА_9 відсутній процесуальний статус, з яким законодавець пов`язує можливість застосування заходів забезпеченню кримінального провадження, в даному випадку накладення арешту на його майно. Так само відсутній процесуальний статус і у ОСОБА_11 , яка відповідно до змісту клопотання, на думку органу досудового розслідування, є власником вилученого майна.
Прокурором не надано слідчому судді допустимих, в розумінні ст. 86 КПК України доказів що вказують про прямий або опосередкований зв`язок ОСОБА_9 з подією кримінальною правопорушення, та як наслідок, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у даному кримінальному провадженні, визначеним ст. 98 КПК України.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у даному випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, у даному провадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

Долучена до клопотання прокурора постанова слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_15 від 20 серпня 2020 року про визнання майна речовим доказом є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

В ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегії суддів апеляційної інстанції, що органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення для доведення будь якої з обов`язкових ознак кримінального провадження, що розслідується було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Посилання прокурора в апеляційній скарзі на необхіднісь арешту майна з метою спеціальної конфіскації також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки у клопотанні про арешт майна така мета не визначалася.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2019 року за №0000835, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 191 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення Управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/4756/2020
Єдиний унікальний номер 757/36001/20
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_16
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1