Провадження № 11-сс/811/1449/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши дистанційно, у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, між Львівським апеляційним судом та Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2020 року, якою відмовлено у скасуванні постанови слідчого про закриття кримінального провадження,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 від 20.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0000600 від 18.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята у відповідності до вимог чинного КПК України та за наявності відповідних законних підстав для цього, оскільки зазначені ОСОБА_6 у заяві про злочин обставини не знайшли свого підтвердження в ході досудового розслідування. Крім того слідчий суддя дійшла до переконання, що висновки слідчого є правдивими, оскільки ним дійсно, у відповідності до ч.2 ст.9 КПК України, вжито усіх, передбачених КПК України, заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку. Аналіз оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження свідчить про те, що рішення про закриття кримінального провадження було прийнято слідчим зважаючи на те, що в ході досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії, досліджено всі обставини справи. Зокрема, слідчим допитано в якості свідка прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 та слідчого СУ ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_10 , заявника ОСОБА_6 , отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000244 від 03.05.2017, а саме відеозапису протоколу огляду місця події.

Дану ухвалу оскаржив в апеляційному порядку ОСОБА_6 який просить поновити строк апеляційного оскарження; скасувати ухвалу слідчого судді від 17.12.2020; скасувати постанову слідчого від 20.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0000600. Апелянт вважає, що зазначене рішення ухвалене з істотним порушенням усіх вимог кримінального процесуального закону.

Щодо пропущеного строку апеляційного оскарження, то апелянт зазначає, що про існування ухвали йому стало відомо лише 21.12.2020, через сервіс електронного суду, одночасно з повідомленням про розгляд справи призначеного на 17.12.2020. Вважає дану причину поважною.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що розгляд скарги здійснювався на протязі двох місяців, без його участі, хоча він просив організувати відеоконференцію. Вважає, що його свідомо не попередили вчасно про час та дату розгляду справи і відповідно м не вирішили клопотання про відеоконференцію. По цьому питанню він подав клопотання про відвід судді, яке не було задоволено. Відповідно неналежне повідомлення його про розгляд справи він вважає істотним порушенням вимог КПК.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не розглянув його скаргу по суті та не навів в оскаржуваній ухвалі відповідних вичерпних мотивів щодо відхилення доводів скаржника. Формальний висновок викладений в ухвалі слідчого судді про те, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є законною, без наведення відповідних мотивів на підтвердження цього висновку, не свідчить що така ґрунтується на повно та фактично встановлених обставинах справи, а отже, що вона відповівдає вимогам щодо її законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Апелянт звертає увагу, що слідчим суддею не взято до уваги обставини, які зазначалися в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження, а лише поверхнево досліджено ті матеріали, які було подано слідчим. Таким чином слідчий суддя, при розгляді його скарги, не перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, не спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов до передчасного висновку про законність винесеної слідчим постанови про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідача, думку скаржника ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до положень статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно із ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини першої статі 304 КПК України скарги на рішення слідчого, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

20.10.2020 слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000600 від 18.06.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КП України, зокрема встановлено в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як встановлено слідчим суддею, закриваючи кримінальне провадження постановою від 20 серпня 2020 року слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 виходив з того, що в ході досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії, досліджено всі обставини справи. Зокрема, слідчим допитано, в якості свідків: прокурора прокуратури Тернопільської області ОСОБА_9 та слідчого СУ ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_10 ; а також заявника ОСОБА_6 ; отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000244 від 03.05.2017 року, а саме до відеозапису протоколу огляду місця події.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову в скасуванні постанови слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що дійшов висновку про те, що в ході досудового розслідування слідчим, у відповідності до ч.2 ст. 9 КПК України, вжито усіх, передбачених КПК України, заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку. Відповідно, з урахуванням обставин справи, суд першої інстанції вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята у відповідності до вимог чинного КПК України та за наявності відповідних законних підстав для цього, оскільки зазначені ОСОБА_6 , у заяві про злочин, обставини не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали скарги, кримінального провадження, колегія суддів вважає, що досудове розслідування по згаданому кримінальному провадженні проведено повно, а рішення про закриття цього провадження прийнято правомірно.

На думку колегії судді доводи ОСОБА_6 , наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду справи. Зокрема в судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор пояснив, що покликання апелянта про необґрунтованість слідчим підстав для закриття провадження є безпідставними.

Колегія суддів, дійшла висновку, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст. 306, 307 КПК України, а тому ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392 404, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Поновити ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2020 року, якою відмовлено ОСОБА_6 у скасуванні постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000600 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді: