Справа № 171/2323/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.08.2020 року м. Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Апостолове, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000984 від 08.11.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.04.2004 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, звільнений 28.12.2006 з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 25.10.2011 Високопольським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на 2 роки 6 місяців, звільнений 20.03.2014 з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;
- 04.12.2017 Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. Знятий з обліку Апостолівським РВ пробації 26.04.2018 зі скасуванням випробувального терміну по вироку Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2018, звільнений 20.08.2019 з П`ятихатської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд -

В С Т А Н О В И В :
06.11.2019 року о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував на автобусній зупинці «Зеленодольськ», котра розташована в м. Зеленодольськ, Апостолівського району, Дніпропетровської області, де у вказаному місці побачив сумку належну ОСОБА_5 , яка лежала на лавці вищевказаної зупинки. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, таємно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу із сумки викрав гаманець марки «SERGIO TORRETTI» модель «STM14», вартістю 220 гривень 50 коп., із грошовими коштами у сумі 550 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 . Обернувши викрадене на свою користь ОСОБА_4 з місця злочину зник, тим самим заподіяв ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 770 гривень 50 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, не оспорює обставин викладених в обвинувальному акті, та пояснив, що якого числа він не пам`ятає в м. Зеленодольськ на зупинці громадського транспорту побачив двох хлопців. На лавці лежала одного з них сумка з якої вирішив викрасти гаманець. Згодом зрозумів що вчинив крадіжку, викрадену річ сам відніс до поліції. Вину свою визнав в повному обсязі, щиро розкаюється та розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, майнову шкоду потерпілому відшкодував в повному обсязі шляхом повернення викраденого.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що його дії правильно кваліфіковано на досудовому слідстві та в його діях має місце склад злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень, йому необхідно призначити покарання в межах санкції передбаченої ч. 2 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_4 , раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України щире каяття, та обставини які обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України рецидив злочинів, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції передбаченої ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, чи повинен обвинувачений відбувати покарання у вигляді позбавлення волі, суд враховує пом`якшуючі вину обставини: вину визнав повністю, в скоєному розкаявся і вважає можливим звільнити його від відбування покарання, призначивши йому іспитовий строк із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Питання про речові докази по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.185КК України, та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Апостолівський РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по кримінальному провадженню: гаманець, паспорт громадянина України та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 залишити законному власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку після проголошення негайно вручити учасникам розгляду справи.

Вирок суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1