Провадження № 1-кс/643/4282/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 , на постанову інспектора СД Московського ВП ГУНП в Харківській області про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову інспектора про закриття кримінального провадження №0007116 від 05.12.2017 за ознаками ч.1 ст.125 КК України.
В обґрунтування скарги зазначила, що інспектором проігноровано ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 17.08.2020 та ухвалу Харківського апеляційного суду від 13.01.2020 щодо наявності суб`єктивної сторони в діях ОСОБА_4 , а саме наявності прямого умислу на спричинення їй тілесних ушкоджень. Вважає, що інспектор передчасно та необґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_4 кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, просила постанову інспектора СД Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження скасувати.
Заявник доводи, викладені в скарзі підтримала повністю та просила скаргу задовольнити.
Прокурор на судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення скарги заперечував, до початку судового засідання надав матеріали кримінального провадження.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне.
Так, з наданих для огляду судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження №0007116 від 05.12.2017 за ознаками ч.1 ст.125 КК України порушено на підставі ухвали слідчого судді Московського району м. Харкова від 27.11.2017, якою зобов`язано Московський відділ поліції ГУНП в Харківській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16.11.20217 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Під час проведення досудового розслідування проведено низку слідчих (розшукових) дій: допитано потерпілу ОСОБА_3 , допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , проведено одночасний допит свідка ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_3 , проведено слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_3 , призначено судово-медичну експертизу для визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 , отримано доступ до записів з камер відеоспостереження з 13.11.2017 в період часу з 22.00 год до 23.55 год, що знаходились у ОСОБА_4 .
У вказаному кримінальному провадженні слідчим неодноразово виносились постанови про закриття кримінального провадження, які скасовувались ухвалами слідчого судді Московського районного суду м. Харкова, остання постанова про закриття від 24.07.2020 скасовано ухвалою слідчого судді Московського району м. Харкова від 17.08.2020.
За результатами проведення досудового розслідування, з врахуванням виконаних вимог, викладених в ухвалах слідчих суддів Московського району м. Харкова та ухвалі Харківського апеляційного суду інспектор СД Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 04.09.2020 виніс постанову про закриття кримінального провадження з тих мотивів, що в ході досудового розслідування було проведено значний обсяг слідчих (розшукових) дій, необхідних та вичерпних для встановлення обставин події, на які посилалась ОСОБА_3 у своїй заяві про скоєне відносно неї правопорушення. Висновки судово-медичних експертиз містять медичну оцінку наслідків протиправного діяння, що само по собі не є безпосереднім доказом вчинення відносно неї даного кримінального правопорушення за тих обставин, на які вказує остання.
При цьому, інспектор СД Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 зазначила, що в ході проведення досудового розслідування не здобуто даних які б твердо та незаперечливо доводили, що в діях ОСОБА_4 наявна суб`єктивна сторона даного кримінального правопорушення, яка характеризується прямим умислом та даних щодо того, що останній умисно вдарив ОСОБА_3 дверима та мав на меті спричинити їй таким чином тілесні ушкодження, шляхом проведення слідчих дій, не отримано.
Як вбачається із свідчень ОСОБА_4 , останній під час обставин, які розслідуються у даному кримінальному провадженні, відчинив двері, щоб зробити ОСОБА_3 зауваження і взагалі не мав наміру спричинити останній тілесні ушкодження, та не міг у обстановці, що склалась, передбачити наслідки у вигляді того, що його сусідка отримає наявні у неї тілесні ушкодження внаслідок відчинення власних вхідних дверей. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережної вини не є караним.
При цьому, слідчим суддею не ставиться під сумнів той факт, що під час досудового розслідування як слідчим, так і в подальшому дізнавачем, виконані всі можливі та необхідні слідчі дії з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, з чим погоджується і сама заявниця у своїй скарзі.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З аналізу правової норми слідує, що під час досудового розслідування слід з`ясувати всі обставини, які мають суттєве значення для кримінального провадження.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №0007116 від 05.12.2017 встановлено, що інспектором проведено всі необхідні та можливі слідчі дії, а також усунуті недоліки, зазначені в ухвалах слідчих суддів Московського району м. Харкова та ухвалі Харківського апеляційного суду.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або із наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Процесуальне рішення слідчого приймається у формі постанови.
Статтею 110 КПК України визначено, що постанова слідчого складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюючі її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Твердження заявника щодо неналежного обґрунтування оскаржуваної постанови спростовуються змістом постанови, яка на думку суду містить всі визначені ст.284 КПК України складові. На думку слідчого судді, постанова слідчого від 04.09.2020 відповідає вимогам ст. 284 КПК України, в ній наведено ґрунтовний аналіз зібраних під час досудового розслідування доказів, міститься належне обґрунтування підстав для закриття провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
З приводу тверджень заявника щодо упередженості висновків інспектора, наведених в оскаржуваній постанові, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що зацікавленість чи упередженість слідчого, в разі їх доведення, є підставою для відводу слідчого; неналежне виконання службових обов`язків, відсутність необхідної компетенції підставою для притягнення до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, проте не дають слідчому судді права скеровувати досудове розслідування тим чи іншим чином.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
В рішенні ЄСПЛ "Яременко проти України" суд зазначив, що розслідування скарг має бути незалежним, безстороннім, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою сумлінністю.
У п. 33 Рішення ЄСПЛ у справі "Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands" від 27.10.93 року та у п. 38 Рішення ЄСПЛ у справі "Ankel v. Switzerland" від 23.10.96 року закріплено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 220, 290, 303-304, 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову інспектора СД Московського ВП ГУНП в Харківській області від 04.09.2020 про закриття кримінального провадження №0007116 від 05.12.2017 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1