ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/858/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 635/5166/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова матеріали провадження №11кп/818/858/21 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання адміністрації державної установи «Харківський виправний центр №140» та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.02.2019 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі.

початок строку: 24 січня 2020 року, кінець строку: 24 січня 2021 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що засудженим ОСОБА_7 за період перебування у виправному центрі отримано лише одне заохочення, він працює у виплавному центрі лише один місяць, а також матеріали особової справи засудженого не містять відомостей про вчинення ним дій, направлених на погашення визначених вироком суду стягнень на користь потерпілого 63800,00 гривень на відшкодування матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неповноту судового розгляду. Зазначив, що суд не прийняв до уваги, що у нього на утриманні є неповнолітня дитина, з якою він підтримує зв`язки та матеріально забезпечує. Наголосив, що за весь період відбування покарання він не має стягнень та має одне заохочення, працював на неоплачуваній роботі у зв`язку із браком роботи, та з червня місяця працевлаштований та отримує заробітну плату. Указав, що виконавчі листи не надходили до установи виконання покарань, а про їх наявність він дізнався від матері. Просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку та ставлення до праці.

Згідно даним провадження ОСОБА_7 відбуває покарання в державній установі «Хролівський виправний центр №140» з 24.01.2020 року.

Згідно характеристики від 18 серпня 2020 року засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, випадків порушення правил відбування покарання не допускав, стягнень не має, за сумлінну поведінку і ставлення до праці заохочувався один раз, у відношенні до представників адміністрації виправного центру не конфліктний, ввічливий, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги, при виконанні робіт із самообслуговування, приймає особисту участь в організації виховних заходів, в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених та в програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення».

За вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 27.02.2019 року засуджений має цивільний позов в сумі 63 800 грн. на користь потерпілого ОСОБА_8 , який не відшкодував. Виконавчі листи до установи не надходили. На профілактичних обліках не перебуває.

Враховуючи, що ОСОБА_7 за весь період відбування покарання має лише одне заохочення, жодних дій направлених на відшкодування завданих збитків в сумі 63 800 грн., не здійснював, хоча відповідно до апеляційної скарги засуджений знає про наявність виконавчого листа, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення неможливе.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання адміністрації державної установи «Харківський виправний центр №140» та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: