Номер провадження: 11-кп/813/1175/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 та апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 року, у кримінальному провадженні № 0000883, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2019 року, якою до:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, пенсіонера, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 , змінено з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, з моменту доставки обвинуваченого до медичного закладу з суворим наглядом, а саме до Дніпровської філії «СННПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України».

Ухвалою прийнято рішення про скасування арешту майна, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру вбачається, що 02.07.2019 приблизно о 08 годин 35 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 знаходився в приміщені квартири АДРЕСА_2 , де в нього на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство своєї дружини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, обрав знаряддям вчинення злочину ніж, який знаходився за його місцем мешкання та, озброївшись вказаним ножем, ОСОБА_10 , з метою спричинення смерті своїй дружини ОСОБА_12 , наніс останній чотири удари ножем, чим спричинив наступні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин 5-го лівого межребер`я, перикарда, висхідного відділу аорти, проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин 8-го лівого межребер`я, лівого купола діафрагми, селезінки, лівої нирки, проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу лівої легені, проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням по ходу ранового каналу шлунково-ободової зв`язки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно з пунктом 2.1.1 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Смерть ОСОБА_12 знаходиться в прямому причинному зв`язку з множинними проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітки та живота з ушкодженням лівої легені, висхідного відділу аорти, лівого купола діафрагми, шлунково-ободової зв`язки, селезінки, лівої нирки та настала у результаті гіповолемічного шоку.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке кваліфікується за ч. 1 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Крім того, 02.07.2019 приблизно о 08 годин 35 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в приміщені квартири АДРЕСА_2 , де в нього на грунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на нанесення умисного тілесного ушкодження, своєму сину ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне тілесне ушкодження, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, обрав знаряддям вчинення злочину ніж, який знаходився за його місцем проживання та, озброївшись вказаним ножем, ОСОБА_10 з метою настання тілесних ушкоджень своєму сину ОСОБА_13 , наніс останньому удар ножем, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівого стегна з ушкодженням чотирьохглавого м`язу стегна та широкої фасції стегна, що згідно з п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від і 7.01.1995 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке кваліфікується за ч. 2 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
- апеляційна скарга захисника особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 .
Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим. Просить ухвалу суду скасувати частково у частині застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_10 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Зазначає, що судом під час судового розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не долучено та не досліджено висновок судово-психіатричної експертизи № 416 від 20.11.2019 року. Вважає, що при визначені типу психіатричного заходу судом не взято до уваги тяжкий стан здоров`я ОСОБА_10 , який підтверджується наданою медичною документацією.

- апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 .

У апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що судом при постановлені рішення допущено істотні порушення вимог кримінального законодавства, оскільки за результатами розгляду клопотання суд не вправі спрощувати судовий розгляд кримінальних проваджень у справах про застосування примусових заходів медичного характеру. Прокурором у вказаній категорії справ у своїй промові не вказано обставини, які свідчать про необхідність застосування примусових заходів медичного характеру та не наведено обґрунтовані докази. Вказує, що прокурором в якості доказів надано лише паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , копія якого до матеріалів справи долучена не була. Інші докази по справі, в тому числі на які було накладено арешт, зокрема грошові кошти та паспорт громадянина США ОСОБА_10 до справи не долучались.

Вказує, що висновок судово-психіатричної експертизи № 416 від 20.11.2019 року для дослідження судом не надавався та не досліджувався. Вважає, що судом при встановлені вини ОСОБА_10 порушено вимоги ст. 513 КПК України.

У судове засідання апеляційного суду, яке було призначено на 29.10.2020 року представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 будучи належним чином повідомлена про дату, місце та час судового розгляду не з`явилася, водночас 28.10.2020 на електрону пошту Одеського апеляційного суду направила заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в м. Одесі, спричинену COVID-19.

При цьому, у попередньому судовому засіданні представник потерпілої висловила свою позицію щодо поданих на ухвалу суду першої інстанції апеляційних скарг.

З огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, врахувавши думку прокурора, особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру та його захисника, апеляційний суд вважав за необхідне провести судовий розгляд, призначений на 29.10.2020 року за відсутності представника потерпілої.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника та особу, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечували проти апеляційної скарги представника потерпілої; представника потерпілої, яка просила задовольнити її апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу представника потерпілої та частково підтримав апеляційну скаргу захисника особи, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру; вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
З положень ст. ст. 511, 512 КПК України слідує, що судовий розгляд клопотання прокурора, або клопотання слідчого затвердженого прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру, завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.
Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які (ч. 1 ст. 513 КПК України).
Статтею 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання.
Однак, при постановленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався та допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на таке.
Апеляційний суд вважає слушними доводи представника потерпілої про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які полягають у порушенні вимог ч. ч. 1, 2 ст. 513 КПК України, зокрема у не з`ясуванні судом всіх передбачених обставин, які необхідні для прийняття рішення про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування від 26.11.2019 прокурором було складено та затверджено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні, водночас до суду 27.11.2019 скеровано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та за ч. 2 ст. 125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, суд приймаючи рішення щодо примусового заходу медичного характеру відносно ОСОБА_10 посилається на дослідженні докази, зокрема на висновок судово-психіатричних експертів від 20.11.2019 № 416, відповідно до якого останній не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечних діянь.

При цьому, як свідчать матеріали справи та журнал судового засідання від 23.01.2020, висновок судово-психіатричних експертів від 20.11.2019 № 416 для дослідження судом прокурором не надавався, судом не досліджувався, висновок або його копія в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до журналу судового засідання від 23.01.2020, у якості доказу було досліджено паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , копію якого до матеріалів справи не долучено, інші докази у справі сторони обвинувачення не досліджувались.

Більш того, відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали, судом скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 05.07.2019 на речові докази - грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 15 штук та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 . Водночас, у порушення вимог ст. 100 КПК України, судом не вирішено питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. ст. 370, 513 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалите законне та обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України, тягне за собою скасування оскаржуваної ухвали.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2-7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Однак, положеннями КПК України врегульовані питання кримінального провадження у випадку, коли районний суд допустив істотні порушення норм КПК України, зокрема тих, які встановлені апеляційним судом, та з урахуванням положень ст. ст. 2, 7, 9, 415 КПК України, визнаються колегією суддів істотними.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюються або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Враховуючи наведенні положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження законності (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), постановлена ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з апеляційними вимогами захисника ОСОБА_11 з приводу скасування оскаржуваної ухвали лише в частині визначеного судом виду примусових заходів медичного характеру та безпідставного застосуванню відносно ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, оскільки положеннями ч.4 та 5 ст. 94 КК України визначено, що госпіталізація із посиленим наглядом можливо застосовувати щодо осіб, які вчинили суспільно-небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а тому доводи захисника у цій частині є безпідставними.

Під час апеляційного розгляду прокурором ОСОБА_7 заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу особі, відносно якої застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

У обґрунтування заявленого клопотання прокурор вказав на наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КК України. Зокрема те, що характер вчинених злочинів, які інкримінуються ОСОБА_10 , факти застосування насильства, смерть потерпілої ОСОБА_12 в сукупності свідчать про наявність реального ризику того, що підозрюваний може переховуватись від суду та вчинити новий злочин.

Також, наявність у провадженні свідків, з якими ОСОБА_10 знайомий на протязі тривалого часу, та які проживають неподалік від місця проживання самого підозрюваного ОСОБА_10 , а також те, що свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_13 є рідним сином підозрюваного ОСОБА_10 , свідчить про ризик, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчиненні злочини, перебуваючи на волі ОСОБА_10 матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України, у зв`язку з тим, що ухвала суду першої інстанції, апеляційним судом скасовується з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, а оскаржуваною ухвалою запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено з тримання під вартою на поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, з моменту доставки останнього до медичного закладу з суворим наглядом, а саме до Дніпровської філії «СННПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України», приймаючи до уваги мету і підстави поміщення останнього до вказаного закладу, а також враховуючи тяжкість і суспільно-небезпечного діяння, яке скоєно останнім, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити перебування ОСОБА_10 у вказаному медичному закладі з надання психіатричної допомоги строком на 60 днів.

При цьому апеляційний суд враховує заявлену захисником позицію про необхідність продовження утримання його підзахисного ОСОБА_10 , у закладі з наданням психіатричної допомоги із посиленим наглядом, однак вважає, що за відсутності у матеріалах провадження висновку експертів та з огляду на заявлені у клопотанні твердження про скоєння ОСОБА_10 злочину, пов`язаного з посяганням на життя інших осіб, апеляційний суд вважає неможливим обрати йому запобіжний захід з утриманням у закладі охорони здоров`я, про який просить захисник та з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_10 утримувався в Дніпровської філії «СННПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ України» вважає за необхідним продовжити утримання останнього саме у цьому медичному закладі.

Водночас, з урахуванням заявлених ОСОБА_10 в судовому засіданні обставин необхідності потреби надання останньому належної медичної допомоги, апеляційний суд вважає за необхідним доручити дирекції закладу з надання психіатричної допомоги Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю міністерства охорони здоров`я України» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_10 та у разі необхідності забезпечити надання належної медичної допомоги.

Висновки суду апеляційної інстанції.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи ухвалу та призначаючи новий судовий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, зокрема не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК України та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст. ст. 2, 7 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої підлягає - задоволенню, апеляційна скарга захисника особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про застосування примусових заходів медичного характеру - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 23.01.2020 у кримінальному провадженні № 0000883 від 02.07.2019 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом - скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання у тому ж суді першої інстанції у іншому складі суду.

Продовжити строк утримання ОСОБА_10 у закладі з надання психіатричної допомоги Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю міністерства охорони здоров`я України» в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 26.12.2020 року.

Доручити дирекції закладу з надання психіатричної допомоги Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю міністерства охорони здоров`я України» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_10 та у разі необхідності забезпечити надання належної медичної допомоги.

Копію ухвали направити для виконання до закладу з надання психіатричної допомоги Дніпровська філія «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю міністерства охорони здоров`я України».

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4