Номер провадження: 11-кп/813/1929/20
Номер справи місцевого суду: 523/9207/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 року, якою повернутий прокурору обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000693 від 04.03.2020 року та відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Узлова, Тульської області Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до обвинувального акту в силу ст. 89 КК України не маючого судимостей, відносно якого 20.05.2019 року направлено обвинувальний акт до Приморського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000693 від 04.03.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України повернуто керівнику Одеської місцевої прокуратури №4, якого зобов`язано усунути виявлені недоліки протягом розумного строку та відносно обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.09.2020 року із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України у розмірі, визначеному ухвалою суду від 04.06.2020 року, а саме 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63060 грн.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції врахувавши, що ОСОБА_9 є уродженцем та громадянином Російської Федерації, незважаючи на тривале проживання в Україні недостатньо розуміє українську мову, якою ведеться судочинство, та не розуміє складений стосовно нього обвинувальний акт, із доданими до нього документами, прийшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду даного обвинувального акту, у зв`язку із чим його необхідно повернути прокурору для усунення недоліків в частині не складення письмового перекладу акту, з доданим до нього реєстром, а також інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, на зрозумілу обвинуваченому російську мову.

Окрім того, суд також зазначив, що з аналогічної підстави та інших підстав ухвалою суду від 16.07.2020 року обвинувальний акт в цьому ж кримінальному провадженні вже було повернуто прокурору, на що апеляційної скарги останнім подано не було, безпосередньо цей недолік в акті не усунуто, а відтак суд, діючи послідовно, повторно вимагає від прокурора виконати вимоги ст. 29 КПК України.

Також, суд врахувавши, що ОСОБА_9 не має достатнього для належного існування офіційного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні низки діянь, пов`язаних із вчинення злочинів корисливої спрямованості, незважаючи на показання останнього про утримання малолітньої дитини та відсутність судимостей, оцінивши доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження.

Крім того, суд з урахуванням особи обвинуваченого та обставин вмінених йому злочинів, вважав за необхідне визначити розмір застави, що відповідає змісту ухвали слідчого судді від 04.06.2020 року.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначили, що вважають ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, ухваленою неповноважним складом суду та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

- ухала суду розглянута суддею ОСОБА_1 з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, - незаконним складом суду, оскільки кримінальна справа не можу одночасно розглядатися і в суді першої інстанції, і в суді апеляційної інстанції;

- суд, в порушення вимог ст.ст. 176, 178, 183, 184, 193 КПК України, повторно в рамках одного і того ж кримінального провадження, за, так званим другим обвинувальним актом, поклавши на себе повноваження судді апеляційної інстанції, відповідно без належних повноважень, застосував до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

- суд не забезпечив ОСОБА_9 реалізацію його права на отримання процесуальних документів, не забезпечив перекладачем з української на російську мову;

- стороною обвинувачення не подавалося клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та про зміну запобіжного заходу;

- сторона захисту не порушувала жодної норми закону, а лише намагалися реалізувати та відстояти свої, передбачені кримінально-процесуальним законодавством, права.

Посилаючись на наведені доводи, обвинувачений та його захисники просять ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою направити обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000693 від 04.03.2020 року до суду першої інстанції для вирішення питання про об`єднання вказаного обвинувального акту з матеріалами справи №523/9207/20, які знаходяться в провадженні Одеського апеляційного суду за апеляційною скаргою сторони захисту на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 року та скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , негайно звільнити останнього з-під варти.

Окрім того, прокурором прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подано до апеляційного суду клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 строком на 60 діб.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційних скарг та заперечували проти клопотання прокурора, прокурора ОСОБА_6 , який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг та задовольнити його клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження в контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Кримінальне провадження відповідно до ч. 1 ст. 31 КПК України в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дванадцятою цієї статті.

Водночас, ст. 35 КПК України визначено, що у суді функціонує автоматизована система документообігу суду, що забезпечує , в тому числі об`єктивний та неупереджений розподіл матеріалів кримінального провадження між суддями з додержанням принципів черговості та однакової кількості проваджень для кожного судді;

Матеріали кримінального провадження, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.

Як вбачається із матеріалів провадження, під час автоматизованого розподілу судової справи відносно ОСОБА_9 між суддями у суді першої інстанції взагалі не було забезпечене виконання вимог ст. 35 КК України.

Так, 30.07.2020 р. до Суворовського районного суду м. Одеси із Одеської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за №0000693 від 04.03.2020 р. (а.п. 1).

Водночас, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду 30.07.2020 р. вказане кримінальне провадження розподілене у провадження судді ОСОБА_1 , який раніше, а саме 16.07.2020 р. вже повертав обвинувальний акт №0000693 від 04.03.2020 р. відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, перебдачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України прокурору для усунення недоліків (а.п. 23).

Цього ж дня обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 призначений до підготовчого судового засідання суддею ОСОБА_1 (а.п. 24) та ухвалою від 31.07.2020 р. повернутий прокурору для усунення недоліків, а відносно обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави (а.п. 68-69).

Тобто, під час розподілу обвинувального акту №0000693 від 04.03.2020 р., затвердженого прокурором ОСОБА_11 29.07.2020 р., в суді першої інстанції, останній був розподілений в провадження судді ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 35 КПК України не шляхом автоматизованого розподілу, а шляхом передання як судді, який раніше приймав рішення у вказаному провадженні.

Зважаючи на що, суддею ОСОБА_1 постановлене судове рішення в порушення вимог КПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду.
Щодо доводів апеляційних скарг про направлення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000693 від 04.03.2020 року до суду першої інстанції для вирішення питання про об`єднання вказаного обвинувального акту з матеріалами справи №523/9207/20, які знаходяться в провадженні Одеського апеляційного суду за апеляційною скаргою сторони захисту на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 року судова колегія зазначає, що вказане питання було розглянуто в судовому засіданні, за результатами якого ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.09.2020 р. апелянтам було відмовлено у задоволенні цих вимог з підстав, що містяться в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Пунктом першим частини першої ст. 415 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисників частково знайшли своє підтвердження, тому вони підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції, в частині повернення обвинувального акту, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону з направленням обвинувального акту із додатками до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду зі стадії підготовчого судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, тому доводи сторін, щодо обґрунтованості обвинувачення, мають бути перевірені під час нового розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення норм кримінального процесуального законодавства, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду справи в суді першої інстанції в іншому складі суду, а інші доводи апеляційних скарг захисників та обвинуваченого апеляційний суд не вправі вирішувати у такому випадку.

Що стосується заявленого прокурором ОСОБА_6 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , колегія суддів вважає вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що відповідно до матеріалів провадження, після надходження обвинувального акту до суду для вирішення питання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Натомість, як вбачається із матеріалів провадження, клопотання про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подане прокурором до слідчого судді (а.п. 36), а не суду та в ньому відсутня відмітка про реєстрацію такого клопотання у суді першої інстанції, тобто суд першої інстанції не був уповноважений розглядати вказане клопотання, яке адресоване слідчому судді та яким чином надійшло на розгляд до суду першої інстанції не відомо, відомостей про завчасне вручення такого клопотання стороні захисту відсутні, окрім вказівки дати надання копії, а саме 31.07.2020 р.

Зважаючи на вище викладене судом першої інстанції в порушення вимог КПК України розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не може бути задоволене, оскільки відносно останнього такий запобіжний захід на момент розгляду апеляційний скарг захисників та обвинуваченого не діяв.

Проте, колегія суддів виходить з того, що вимогами п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України передбачено, що протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції вирішуються інші клопотання, в тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 419 КПК України резолютивна частина ухвали суду апеляційної інстанції має містити, в тому числі, рішення щодо запобіжного заходу.
Разом з тим, з вищевикладеного випливає, що діючий КПК України, в тому числі, не визначає процедуру і строки щодо зміни, продовження чи обрання запобіжного заходу після скасування судового рішення і призначення нового розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції, тому вирішуючи питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого у зв`язку із поверненням обвинувального акту, апеляційний суд виходить з вимог ст.ст. 8, 9, 12, 176-178 КПК України, ст. 29 Конституції України, якими передбачено, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».
Наведені конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканність, поєднуються з такими ж вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме принцип верховенство права.
Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
В той же час, у відповідності до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Так, рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції» (п.74).
На час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та перебуває під юрисдикцією апеляційного суду. Повернення обвинуваченого під контроль суду 1-ої інстанції складатиме певний період часу, натомість, строк його перебування під вартою спливає 28.09.2020 р.
У згаданому рішенні у справі «Харченко проти України» ще в 2011 р. встановлено порушення ст. 5 Конвенції, коли «тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням» (п. 74), а тому подібна обставина у справі щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вимагає судового врегулювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 апеляційний суд враховує його особу, те, що він раніше не судимий, однак, відповідно до обвинувального акту притягується до кримінальної відповідальності Приморським районним судом м. Одеси за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, обвинувачується у вчиненні низки умисних корисливих злочинів, є громадянином іншої держави, в матеріалах провадження відсутні та стороною захисту не надані докази того, що ОСОБА_9 має на території України міцні соціальні зв`язки, офіційне місце роботи, а кількість інкримінованих йому злочинів, може вказувати на те, що останній саме вказаним способом отримує дохід, тобто наявні ризики, які можуть вказувати на те, що останній може вчиняти спроби до переховування від суду, вчинення інших умисних, в тому числі аналогічних злочинів, впливати на свідків та потерпілих, перелік яких міститься в обвинувальному акті, які допитані лише на стадії досудового розслідування.
Обставини, які б свідчили про те, що відносно ОСОБА_9 можливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Злочин, який ставиться в обґрунтування підозри ОСОБА_9 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приймаючи до уваги кількість злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , його матеріальне становище, а саме те, що останній ніде офіційно не працевлаштований, а також характер і обставини вчинених злочинів, та зважаючи на наявні ризики, які доведені під час апеляційного розгляду скарг, колегія суддів вважає, що застава у 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам.

Отже, клопотання прокурора ОСОБА_6 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, а відносно останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком, передбаченим діючим КПК України з визначенням розміру застави.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 177, 183, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31.07.2020 р., якою обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000693 від 04.03.2020 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків та застосовано відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження в іншому складі суду.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про обрання запобіжного заходу в підготовчому судовому засіданні, але не більше ніж 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали, тобто до 20.11.2020 р.
В якості альтернативного запобіжного заходу визначити обвинуваченому ОСОБА_9 заставу 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 63 060 грн.
У разі внесення застави, підозрюваного ОСОБА_9 звільнити з-під варти негайно та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожним викликом суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з м. Одеси без дозволу суду;

- здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що вони можуть внести заставу у будь-який момент в розмірі, визначеному в ухвалі.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4