Ухвала

Іменем України
25 січня 2021 року

м. Київ
провадження № 51-5768 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 2 листопада 2020 року,
встановив:
Засуджений звернувся з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення та просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій.
Перевіривши відповідність скарги вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що скаргу слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Так, у касаційній скарзі, зокрема, зазначаються: судові рішення, що оскаржуються; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Проте, вказаних приписів закону засуджений належним чином не виконав.
Згідно зі ст. 438 КПК України підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи. Кожна із зазначених підстав скасування чи зміни судових рішень є самостійною та потребує зазначення доводів із їх належним обґрунтуванням.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, з поданої касаційної скарги неможливо зрозуміти, які саме рішення оскаржує засуджений та яке рішення має постановити суд касаційної інстанції, згідно з вимогами ст. 436 КПК України.
Враховуючи викладене, засудженому слід конкретизувати, які саме судові рішення він оскаржує, зазначити вимоги щодо оскаржуваного судового рішення, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПКУкраїни, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху.
Встановити засудженому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги 15 (п`ятнадцять днів) з дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3