Справа № 215/5791/19
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальні провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001411 від 06.09.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України; за №0001921 від 12.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бугайовка Перевальського району Луганської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК не судимий,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а саме:

- 20.12.2018 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень;

- 10.04.2019 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень 00 копійок;

- 05.09.2019 постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 було визнано винним у скоєнні ряду систематичних правопорушень, передбачених ч.2 ст.173-2 КУпАП домашнього насильства відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами Стамбульська конвенція п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в колі сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Також згідно зі ст.35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізоване, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

12.04.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за місцем мешкання по АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив суперечку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої погрожував останній фізичною розправою, ображав її словами нецензурної лайки, вимагав у неї грошові кошти на власні потреби. Під час криків та образ ОСОБА_4 , побоюючись, щоб останній її не побив, ОСОБА_5 зачинилась у одній із кімнат її квартири, таким чином, уникаючи психологічного насилля зі сторони її співмешканця ОСОБА_4 . Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у тому, що ОСОБА_5 погано себе почувала та була вимушена на тривалий проміжок часу не покидати одну кімнату.

Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства 30.06.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за місцем мешкання по АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив суперечку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якої погрожував останній фізичною розправою, ображав її словами нецензурної лайки, вимагав у неї грошові кошти на власні потреби. Під час криків та образ ОСОБА_4 , побоюючись, щоб останній її не побив, ОСОБА_5 зачинилась у одній із кімнат її квартири, таким чином уникаючи психологічного насилля зі сторони її співмешканця ОСОБА_4 . Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у тому, що ОСОБА_5 та її малолітній син, погано себе почували та були вимушені на тривалий проміжок часу не покидати одну кімнату.

В подальшому, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 08.09.2019 ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за місцем мешкання по АДРЕСА_3 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, ображав свою співмешканку ОСОБА_5 в грубій формі словами нецензурної лайки, вимагав гроші на власні потреби. Під час криків та образ ОСОБА_4 , побоюючись, щоб останній її не побив, ОСОБА_5 зачинилась у одній із кімнат її квартири, таким чином уникаючи психологічного насилля зі сторони її співмешканця ОСОБА_4 . Внаслідок таких дій ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_5 зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у тому, що ОСОБА_5 погано себе почувала та була вимушена на тривалий проміжок часу не покидати одну кімнату.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_5 систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Ці умисні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України за ознаками домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.
Також, 11.12.2019 приблизно о 08:00 год. ОСОБА_4 зайшов до приміщення «Українська Національна Лотерея» за адресою вул. С. Колачевського, 6 в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де побачив раніше не знайому ОСОБА_6 , яка спала, сидячи у кріслі за робочим столом. Підійшовши до столу ОСОБА_4 побачив на ньому мобільний телефон. В цей час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а саме: вищевказаного мобільного телефону, що належить ОСОБА_6 ..

Діючи із зазначеним вище прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_6 , так як вона спала, підійшов до столу та шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон «Apple» моделі «iPhone 7 Plus 32Gb Black» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 .

Потім ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене ним майно, доводячи свій злочинний умисел до кінця, залишив приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , та таким чином зник з місця вчинення кримінального правопорушення і розпорядився викраденим майном на свій розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 8133,33 гривень.

Ці умисні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
Обвинувачений свою винуватість визнав повністю, підтвердив обставини скоєних кримінальних правопорушень. Пояснив, що дійсно періодично сварився зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, просив у неї кошти на алкогольні напої. Також вранці біля станції «Рокувата» зайшов у до приміщення «Українська Національна Лотерея», щоб зіграти на ігрових автоматах. Там він побачив, що дівчина за столом спить, а на столі лежить мобільний телефон, який він взяв собі та залишив вказане приміщення. Потім він поїхав на тролейбусі на ПівнГЗК. Того ж вечора він повернув потерпілій телефон. Вказав, що крадіжку вчинив із метою покращити свій фінансовий стан. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Учасники судового процесу не заперечували визнати недоцільним дослідження доказів шляхом допиту потерпілих, свідків відносно фактичних обставин справи, що ніким не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював фактичні обставини справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції. Судом роз`яснено учасникам процесу вимоги ч.3 ст.349 КПК України, про те, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №34/12.1/1143 від 18.12.2019 вартість мобільного телефону торгової марки «Apple» моделі «iPhone 7 Plus 32Gb Black» чорного кольору станом на 11.12.2019 могла складати 8133,33 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є доведеною, а його умисні дії суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України за ознаками домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи та за ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому, а також висновки досудової доповіді органу пробації.

Згідно зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України є нетяжким злочином, а ч.1 ст.185 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до даних, що характеризують особу обвинуваченого, останній на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_5 характеризується посередньо. З 19.08.2020 і по теперішній час проходить курс відновлення особистості в Центрі ресоціалізації людей залежної поведінки. За час перебування у Центрі значних нарікань з приводу його поведінки не було, він став на шлях виправлення, веде тверезе життя, вимоги співробітників Центру виконує, бере активну участь в програмних заходах Центру.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття у скоєному.

Передбачених ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Досудовою доповіддю органу пробації встановлено, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та небезпеки обвинуваченого для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі.

Суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, його характеристику, досудову доповідь органу пробації, а також те, що обвинувачений упродовж судового провадження давав визнавальні показання щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень і не оспорював фактичних обставин їх учинення, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання у межах санкцій інкримінованованих статей за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає можливим його виправлення без відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, у відповідності до ст. ст. 75-76 КК України, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та забезпечить виконання завдань кримінального судочинства і слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України. На думку суду, таке покарання є справедливим та цілком відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі винного.
Виходячи із всіх встановлених у справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому іспитовий строк, при цьому покласти на останнього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Питання розподілу процесуальних витрат судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Згідно зі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- оптичний диск DVD-R, об`ємом 4,7Gb «Nanotex», який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0001411 залишити там же;

- мобільний телефон «Apple» моделі «iPhone 7 Plus 32Gb Black» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , який належить та передана на зберігання ОСОБА_6 , залишити власнику;

- оптичний диск DVD-R «Videx», об`ємом 4,7Gb, який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0001921 залишити там же.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №34/12.1/1143 від 18.12.2019 у сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ