Справа № 766/8485/20
н/п 1-кп/766/2561/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2020 року
Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.04.2020 року за № 0000232 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Катеринівка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, утриманців не має, не одружений, освіта вища, офіційно не працевлаштований, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, фізичних вад здоров`я не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 365КК України,-

встановив:
ОСОБА_5 , будучи призначеним відповідно до наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України № 178 о/с від 14.03.2019 на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання «сержант поліції», тобто будучи працівником поліції, який згідно вимог ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання повноважень є представником держави, законні вимоги якого є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами та відповідно до положень ст. 18 зазначеного Закону та Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої 05.01.2016 року Наказом Департаменту патрульної поліції за № 4/1, зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, будучи відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», а також п.1 примітки до ст.364 КК України службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду, пов`язану із здійсненням функцій представника влади, вчинив злочин у сфері службової діяльності.
Так, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 частини 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.
Згідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський відповідно до покладених завдань:
1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;
2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;
3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;
4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
На підставі ч..1 ст. 33, ч.1 ст.37 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може опитати особу, якщо існує достатньо підстав вважати, що вона володіє інформацією, необхідною для виконання поліцейських повноважень; поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.
Відповідно до положень ч.2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Згідно до ст. 29 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень. Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним. Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам. Застосований поліцейський захід є пропорційним, якщо шкода, заподіяна охоронюваним законом правам і свободам людини або інтересам суспільства чи держави, не перевищує блага, для захисту якого він застосований, або створеної загрози заподіяння шкоди. Обраний поліцейський захід є ефективним, якщо його застосування забезпечує виконання повноважень поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 згаданого Закону, поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Згідно до посадової інструкції, ОСОБА_5 повинен сприяти, в межах компетенції та повноважень, забезпеченню реалізації задач патрульної поліції в межах завдань Національної поліції України, здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення ефективної організації роботи взводу, забезпечення якісного і ефективного виконання покладених на взвод завдань і функцій, забезпечувати особисто та/або силами особового складу припинення виявлених правопорушень та оформлення відповідних матеріалів.
Однак, в період часу з 20 год. 00 хв. 01.04.2020 по 08 год. 00 хв. 02.04.2020, ОСОБА_5 , разом із поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області ОСОБА_6 та поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області ОСОБА_7 , здійснював патрулювання Суворовського району м. Херсона у складі екіпажу «Яхта-402», на службовому автомобілі «Toyota Prius», номер державної реєстрації НОМЕР_1 .
01.04.2020 близько 20 год. 18 хв., екіпаж «Яхта-402» направлено на відпрацювання виклику, який здійснено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо втрати мобільного телефону її знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біля магазину «АТБ» ТОВ «АТБ-маркет», який знаходиться за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 50.
Прибувши на місце виклику поліцейські екіпажу «Яхта-402» 01.04.2020 близько 20 год. 50 хв. зустрілися із заявницею ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 . Під час опитування ОСОБА_9 , поліцейськими УПП в Херсонській області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було встановлено, що ОСОБА_9 , мав ознаки алкогольного сп`яніння, нецензурно лаявся в громадському місці. Підозрюючи потерпілого ОСОБА_9 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП («дрібне хуліганство»), переслідуючи намір, спрямований на затримання правопорушника та складання матеріалів про адміністративне правопорушення, поліцейським ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було застосовано до ОСОБА_9 спеціальний засіб у вигляді кайданок «БР-М-92» із номером 2379 з фізичним впливом (силою) у відповідності до вимог ст.ст.42-45 Закону України «Про Національну поліцію».
Надалі поліцейськими екіпажу «Яхта-402» ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 поміщено ОСОБА_9 на заднє сидіння автомобіля «Toyota Prius», номер державної реєстрації НОМЕР_1 та доставлено до кімнати прийому громадян Херсонського відділу поліції ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 10, для складання адміністративного матеріалу за ст.173 КУпАП.
01.04.2020, близько 21 год. 58 хв., знаходячись у кімнаті прийому громадян Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Маяковського, 10, ОСОБА_5 , будучи службовою особою правоохоронного органу, під час складання адміністративного матеріалу стосовно ОСОБА_9 за ст.173 КУпАП, переслідуючи прямий умисел, направлений на застосування фізичного впливу (сили) до потерпілого ОСОБА_9 , який знаходився в кімнаті прийому громадян Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області із застібнутими на руках за спиною кайданками «БР-М-92» із номером 2379 та не чинив будь-якого опору або фізичної непокори, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 18, 29, 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», п. 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої 05.01.2016 року Наказом Департаменту патрульної поліції за № 4/1, заздалегідь не попередивши потерпілого ОСОБА_9 про застосування до нього фізичної сили, не висунувши для виконання будь-які вимоги поліцейського, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_9 жодного опори чи непокори не чинить, без будь-яких законних підстав, не врахувавши обставин конкретної ситуації, зокрема відсутності в діях потерпілого будь-якої фізичної непокори, опору, невиправдано застосував заходи фізичного впливу за наступних обставин.
Так, ОСОБА_5 , вчиняючи болісні і такі, що ображають особисту гідність потерпілого дії, під час складання стосовно потерпілого ОСОБА_9 адміністративного матеріалу за ст. 173 КУпАП, силою підняв зі стільця потерпілого ОСОБА_9 , у якого були застібнути на руках за спиною кайданками «БР-М-92» із номером 2379, після чого почав наносити удари по ногам потерпілого ОСОБА_9 , а саме, ОСОБА_5 своєю правою ногою вдарив близько трьох разів по правій нозі потерпілого ОСОБА_9 . Надалі, у продовження своїх дій, зваливши потерпілого на підлогу ОСОБА_5 своєю правою рукою штовхнув потерпілого ОСОБА_9 в голову таким чином, що потерпілий вдарився головою об підлогу, після чого ОСОБА_5 лівим коліном придавив голову потерпілого ОСОБА_9 до підлоги, надалі зробивши поштовх у такому положенні, в результаті чого потерпілий вдарився головою об підлогу. Надалі ОСОБА_5 , піднявшись із положення сидячи, усвідомлюючи, що вчиняє дії, які не віднесені до його повноважень як службової особи, проте продовжуючи їх вчиняти, носком своєї лівої ноги вдарив потерпілого ОСОБА_9 двічі в ділянку задньої частини голови.
Унаслідок зазначених дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_9 істотну шкоду, яка виразилась у заподіянні тілесних ушкоджень у вигляді синців голови, синця лівої вушної раковини, крововиливу в м`які тканини лівої завушної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 365 КК України, як перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Між прокурором другого відділу процесуального керівництва та публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Херсонську область прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладено угоду від 11.06.2020 року про визнання винуватості.
Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_5 беззастережно зобов`язався визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, співпрацювати з правоохоронними органами у викритті та виявлені осіб, котрі вчиняють злочини у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг. Також вказаною угодою сторони погодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 365 КК України у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1 рік, погодили на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 рік та на підставі ст. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання
Потерпілим надано письмову згоду прокурору на укладення ним зазначеної угоди.
Вирішуючи питання про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, за законом віднесений до тяжких злочинів.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати.
Керуючись ст.ст. 373 - 374, 475 КПК України, суд -
ухвалив:
Затвердити у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.04.2020 року за № 0000232, угоду від 11.06.2020 року про визнання винуватості між прокурором другого відділу процесуального керівництва та публічного обвинувачення управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Херсонську область прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 451 грн. 68 коп.
Речові докази: кайданки "БР-М-92" із номером 2379 повернути в УПП в Херсонській області ДПП НП України, оптичні диски зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений та захисник мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1