Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/254/20
Номер провадження: 1-кп/511/89/20
03.11.2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на заставу по кримінальному провадженню № 0001018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.09.2020 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, у виді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" продовжено на строк 60 (шістдесят) днів до 13 листопада 2020 року включно.

30.10.2020 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Вищевказане клопотання мотивоване тим, що ризик, передбачений ч.1 ст. 177 КПК України не відпав та не зменшився.

02.11.2020 року на адресу суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на заставу в сумі 175760 грн. Вказане клопотання мотивоване тим, що на даний час суттєво змінились обставини, які раніше враховувались судом під час неодноразового продовження стоку тримання під вартою ОСОБА_4 , а саме: допитані всі свідки та потерпілі, допитаний обвинувачений ОСОБА_4 . Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою вже довгий час, а саме 03.11.2020 року спливає 12 місячний строк його тримання під вартою. У зв`язку з вищевикладеним захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 зазначив, що продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може призвести до порушення його прав на особисту свободу.

03.11.2020 року на адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 надійшли заперечення проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Вищевказані заперечення мотивовані тим, що на даний час наявні підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, кримінальне правопорушення є ненавмисним та продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не відповідає принципу гуманізму.

В судовому засіданні прокурор Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та просив суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, підтримав клопотання надане раніше про зміну запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 застави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила суд змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на заставу.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисників, просив суд змінити запобіжний захід на заставу.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора та захисника наданими суду матеріалами, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання наявності ризиків на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та позицію захисту щодо їх недоведеності, суд приходить до наступного:

Прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчинення тяжкого кримінального правопорушення за обтяжуючими обставинами, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

Спростовуючи цей ризик, сторона захисту зокрема, зазначає про відсутність доказів на обґрунтування можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.

Крім того, сторона захисту зазначає про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має на утриманні двох дітей, батьків пенсіонерів, постійне місце проживання та офіційну роботу, а отже тяжкість ймовірного покарання не може бути вирішальним при визначенні того, що особа може переховуватися.

Отже, ризик переховування від правосуддя, суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 2 ст.286 КК України, санкція статті якої передбачає покарання від 3 до 8 років позбавлення волі.

Суд також бере до уваги й інформацію, яку наводить сторона захисту, що у обвинуваченого ОСОБА_4 є двоє дітей, постійне житло, офіційна робота та батьки пенсіонери. Проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, родина та житло не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення.

Суд повинен врахувати наведену поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами, при вирішенні питання про існування ризику переховування від суду та втечі, і вважає, що є обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, а тому вважає, що залишається актуальним ризик переховування від суду.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.

При вирішенні питання про можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовження тримання особи під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте прокурором не надаються докази того, що з`явилися нові ризики або існуючі ризики не зменшилися.

У Рішеннях ЄСПЛ - Ідалов проти Росії, Мамедова проти Росії зазначається, що серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

На час розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою дванадцять місяців.

Враховуючи все наведене у сукупності: значний час перебування під вартою, стадію судового розгляду, зменшення ризиків, які враховувалися при обранні запобіжного заходу, наявність соціальних зв`язків в місці проживання, суд вважає, що прокурор не довів, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе на час розгляду клопотання запобігти встановленим та доведеним ризикам.

З огляду на те, що залишається ризик переховування, суд при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Боротюк проти України», заява № 33579/04 п. 62, в якому зазначено, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже обираючи для обвинуваченого ОСОБА_4 інший більш м`який запобіжний захід суд враховує, що існуючий ризик залишається актуальним, тому при обранні більш м`якого запобіжного заходу необхідно його врахувати та покласти відповідні обов`язки визначені у ч. 5 ст. 194 КПК України.
У клопотанні про зміну запобіжного заходу захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в сумі 175760 грн., яку, як пояснив захисник має намір сплатити роботодавець обвинуваченого.

Суд погоджується з прокурором, що такі запобіжні заходи, як застава не зможуть запобігти існуючим ризикам.
Оскільки розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, а обвинувачений ОСОБА_4 працює у відомій в м. Вінниці ай-ті компанії та є важливим працівником, що підтверджується листами з місця роботи, а отже має постійний дохід, а також те, що раніше в судовому засіданні директор фірми в якому працює обвинувачений ОСОБА_4 заявляв про необхідність взяття обвинуваченого ОСОБА_4 на поруки, що також підтверджує цінність останнього на роботі, суд вважає недоцільним обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, а застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладанням процесуальних обов`язків визначених у ч. 5 ст. 194 КПК України, таких як: 1. носити електронний засіб контролю; 2 .прибувати до суду за кожною вимогою; 3. не відлучатися із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години 00 хвилин до 06 год. 00 хв.; 4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5. повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд вважає за можливе застосувати такий за місцем реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 необхідно відмовити.
На підставі ч.1 ст. 181 КПК України, домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного, обвинуваченого шляхом його ізоляції в житлі через заборону залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ч.4 ст. 181 КПК України орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Частина 5 ст. 181 КПК України передбачає, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 178, 180, 183, 194, 331 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на заставу відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяця, тобто до 01.01.2021 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1. носити електронний засіб контролю;

2 .прибувати до суду за кожною вимогою;

3. не відлучатися із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години 00 хвилин до 06 год. 00 хв.;

4.здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 01.01.2021 року включно.

У порядку виконання ухвали зобов`язати підрозділ з конвоювання звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду.

Доручити виконання ухвали органу Національної поліції за місцем домашнього арешту, а саме: до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області

Копію ухвали направити до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області. (вул. Пирогова 4 а, м. Вінниця).

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Роздільнянської місцевої прокуратури, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001018.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1