Ухвала
Іменем України
04 серпня 2020 року

м. Київ
справа № 216/2299/16-к
провадження № 51-1036ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року з доданим до неї клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 квітня 2019 року засудженому ОСОБА_4 повернуто його касаційну скаргу у зв`язку з тим, що ним не усунуто недоліки, на які йому вказувалося в ухвалі касаційного суду від 18 березня 2019 року, в установлений строк.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
На адресу Верховного Суду від засудженого ОСОБА_4 надійшла нова касаційна скарга на вищевказані судові рішення з доданим до неї клопотанням про поновлення строку на їх касаційне оскарження.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
При цьому, правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувана ухвала апеляційного суду була проголошена 27 грудня 2018 року, тоді як до суду касаційної інстанції засуджений, який на момент проголошення вказаного судового рішення під вартою не знаходився, звернувся 07 липня 2020 року, тобто із суттєвим пропуском трьохмісячного строку на оскарження вказаного судового рішення, що ним не заперечується з огляду на його прохання про поновлення вказаного строку.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
В поданому клопотанні засуджений вказує на те, що його захисники не надали йому правової допомоги при складанні тексту касаційної скарги, що і стало причиною її подачі поза межами строку на касаційне оскарження.
Однак, як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, засуджений звертався до касаційного суду в межах строку на касаційне оскарження у встановлений законом строк, був обізнаний про необхідність усунення недоліків його касаційної скарги, яка ухвалою суду касаційної інстанції була залишена без руху, про що свідчить його підпис у розписці, однак, подавши касаційну скаргу у наданий йому п`ятнадцятиденний строк, вказівок касаційного суду не виконав, а звернувшись з повторною касаційною скаргою більш, ніж через рік, не вказав об`єктивних причин, які б слугували підставою для поновлення вказаного строку.
Крім того, слід зазначити, що у разі ненадання засудженому ОСОБА_4 захисниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 правової допомоги при підготовці касаційної скарги, він міг підписати договір про надання такої допомоги з іншими захисниками або скористатись послугами Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, чого не зробив.
Таким чином, враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданому 07 липня 2020 року клопотанні засудженим не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вироку суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду колегія суддів не вбачає.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 429 КПК України у випадку, якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення касаційна скарга повертається.
У зв`язку з вищезазначеним, касаційну скаргу слід повернути засудженому з усіма доданими до неї матеріалами.
Враховуючи наведене, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2018 року щодо нього.
Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 вересня 2018 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду

від 27 грудня 2018 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3