Справа № 345/502/20
Провадження № 11-кп/4808/365/20
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001225 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2020 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Усінськ, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , офіційно не одруженого, без утриманців, із середньою освітою, не працюючого, депутатом не являться, востаннє судимого 07.12.2011 р. Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 15, ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289; ч. 3 ст. 185; ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Термін відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло та із проникненням у сховище.

Злочини вчинено за таких обставин.

ОСОБА_9 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нові корисливі злочини.

Так, в першій декаді жовтня 2019 р., ОСОБА_9 , знаходився в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_9 виник умисел проникнути у вказаний будинок з метою вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом зняття склопакету вікна незаконно таємно проник у приміщення будинку, звідки таємно викрав: системний блок марки «HP» СZС7345L5М вартістю 1500 грн., монітор марки «Саtеwау» FPD15530 вартістю 275 грн., плазмовий телевізор марки «ТV LСD 52 Рhilips» вартістю 3 000 грн., мультиварку, вартістю 1200 грн., колонки до музикального центру марки «Рапаsоnіk», середніх розмірів, в кількості 2 штук загальною вартістю 400 гри., колонки до музикального центру марки «Рапаsоnіk», малих розмірів, в кількості 2 штук, загальною вартістю 200 грн., порохотяг марки «SENCOR» вартістю 500 грн., тюнер марки «ТV RЕСЕІVЕR HD SLIМ2+» вартістю 316 гри., газонокосарку марки « ТЕSСО» вартістю 610 грн., чоловічий велосипед вартістю 1200 гри., перфоратор марки «Бош» вартістю 2 689 грн., елекродрель іноземного виробництва марки «Скіл» вартістю 450 грн., болгарку марки «Макіта», вартістю 400 грн., бензопилу марки «Штіль», вартістю 2088 гри., болгарку марки «Фіолент» вартістю 1093 грн., мобільний телефон марки «Бенк`ю Сіменс» вартістю 100 грн., планшет, вартістю 600 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 16 621 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 19.10.2019 року, в вечірній час, ОСОБА_9 , знаходився в АДРЕСА_3 . В цей час у нього виник умисел проникнути у вказаний будинок з метою вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинене вікно, незаконно таємно проник у приміщення будинку, звідки таємно викрав: ноутбук марки «Асус», вартістю 1 341,66 грн., музичну акустичну колонку марки «SVIEEN», вартістю 800 грн. та пневматичний пістолет марки МР 654К, вартістю 700 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1341,66 грн., а потерпілому ОСОБА_12 на загальну суму 1500 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 08 листопада 2019 року, приблизно о 02.00. год., ОСОБА_9 перебуваючи в АДРЕСА_4 , побачив територію майстерні шиномонтажу. В цей час у ОСОБА_9 виник умисел проникнути на вказану територію з метою вчинення крадіжки чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через огорожу та незаконно проник на огороджену територію майстерні шиномонтажу, звідки таємно викрав: титанові диски для автомобіля R 18, в кількості 4 штук, загальною вартістю 11534 грн. та бувші у використанні автомобільні шини в кількості 6 штук, загальною вартістю 600 грн. Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 12 134 грн.

На вказаний вирок суду ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що призначене йому покарання є надто суворим. Просить скасувати вирок Калуського міськрайонного суду від 10 червня 2020 року та постановити новий вирок, яким призначити йому більш м`яке покарання.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, про причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд провадження за їх участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судове засідання апеляційної інстанції повторно не з`явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду його апеляційної скарги. Зокрема, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_9 отримав судову повістку про розгляд кримінального провадження 03.10.2020 року, однак про причини неявки до суду не повідомив, клопотань про його участь в апеляційному розгляді не надходило, питання про погіршення його становища не порушувалося, відповідно до ч. 4 ст. 401 КПК України його участь є не обов`язковою.

Згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути дане кримінальне провадження за відсутності потерпілих та обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 вказує на те, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання визнання вини і щире каяття, а також часткове відшкодування завданої шкоди.

При цьому, судом першої інстанції враховано те, що обвинувачений має постійне місце проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не числиться, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності і знову вчинив корисливі умисні злочини, має не зняту та непогашену судимість, офіційно ніде не працює.

Суд першої інстанції також прийняв до уваги стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 та його доводи про наявність в нього хронічних захворювань.

Суд також прийняв до відома висновок досудової доповіді, складеної Рожнятівським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 24.04.2020 р., з якого слідує, що виправлення ОСОБА_9 без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, так як існує висока ймовірність вчинення повторного правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції врахував усі обставини, що пом`якшують покарання та визначив покарання в мінімальних межах, встановлених у санкції ч.3 ст. 185 КК України та не може вважатися надто суворим, є достатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, за умови реального відбування покарання та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5