Провадження № 1-кс/161/5888/20
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

11 серпня 2020 року місто Луцьк
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
власника майна ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно , -
В С Т А Н О В И В:

Слідчий клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 25.06.2020 року щодо транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1ст. 204 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 20.02.2020 року на МП «Доманово» Волинської митниці Держмитслужби прибув транспортний засіб марки Рено-Магнум з державним номерним знаком НОМЕР_1 та з напівпричепом з державним номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .). В якості пасажира перебував гр. України ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ).

Відповідно до товарно-супровідних документів, які були подані до митного оформлення, у транспортному засобі марки Рено-Магнум НОМЕР_1 / НОМЕР_2 мало знаходитись «Скло листове».

Однак, в ході проведення детального огляду згаданого транспортного засобу, працівниками митного поста «Доманово» Волинської митниці Держмитслужби та ОРУ ОРВ прикордонної служби у Волинській області було виявлено тютюнові вироби білоруського виробництва без марок акцизного податку встановленого зразка України марки «Кредо» в кількості 12 500 пачок сигарет.

В подальшому, вказані тютюнові вироби, відомості про які не були внесені до документів митного оформлення та переміщувалися на митну територію України зазначеним вище вантажним автомобілем поза митним контролем, були вилучені співробітниками митного поста «Доманово» Волинської митниці Держмитслужби та передані на відповідальне зберігання на митний склад, який знаходиться за адресою: Волинська область, смт. Ратне, вул. 40 Років перемоги, 51а.

02.06.2020 року слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Волинській області було проведено огляд та вилучено 12 500 пачок тютюнових виробів білоруського виробництва без марок акцизного податку встановленого зразка України марки «Кредо», що зберігалися за адресою: АДРЕСА_3 та визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Також, 02.06.2020 року слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Волинській області було визнано речовим доказом і знаряддям вчинення злочину транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

05.06.2020 року на вилучені тютюнові вироби в кількості 12 500 пачок сигарет було накладено арешт.

В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з метою встановлення всіх обставин справи, в адресу СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області було скеровано постанову про проведення процесуальних дій на іншій території з метою допиту водіїв зазначеного вище транспортного засобу - гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Однак, останні ігнорують будь-які виклики працівників слідчого управління для їх виклику та надання показань. Так само ігнорує виклики слідчого управління і власник фірми перевізника ТОВ «МС Транс» (код ЄДРПОУ - 42670652), яким надавались послуги по транспортуванню незаконно виготовлених тютюнових виробів ОСОБА_8 .

З матеріалів кримінального провадження також встановлено, що транспортний засіб марки RENAULT MAGNUM з державним номерним знаком НОМЕР_1 та транспортний засіб напівпричіп з державним номерним знаком НОМЕР_2 зареєстрований за ТОВ «МС Транс» (код ЄДРПОУ - 42670652), що підтверджується листом ТСЦ №0741 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області від 21.07.2020 року.

Окрім того, згідно рапорту оперативного співробітника управління оперативно-розшукової діяльності ГУ ДФС у Волинській області від 27.07.2020 року встановлено, що гр. ОСОБА_6 продовжує свою протиправну діяльність щодо транспортування з метою збуту незаконного виготовлених підакцизних товарів, а саме тютюнових виробів на митну територію України транспортним засобом з державним номерним знаком НОМЕР_1 та з напівпричепом з державним номерним знаком НОМЕР_2 .

Покликаючись на викладені обставини, просить слідчого суддю накласти арешт на транспортний засіб марки RENAULT MAGNUM з державним номерним знаком НОМЕР_1 та транспортний засіб напівпричіп з державним номерним знаком НОМЕР_2 з позбавленням права відчуження та користування, які зареєстровані за ТОВ «МС Транс» (код ЄДРПОУ - 42670652).

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали із вказаних підстав. Просили клопотання задовольнити.

Володілець майна проти задоволення клопотання заперечив. Суду пояснив, що ТзОВ «МС Транс» надає послуги з перевезення вантажів ТзОВ «Захід Скло Плюс». 18.02.2020 року ТзОВ «МС Транс» направило на завантаження в м. Брест на ТзОВ «ДНИКС» транспортний засіб марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп д.н.з. НОМЕР_2 для завантаження скла загрузного, товар завантажено у напівпричіп на чотири металеві стійки для перевезення скла. 20.02.2020 року автомобіль із напівпричепом перетнув митний пропуск «Доманово-Мокрани». Під час проведення митного огляду у напівпричепі виявлено приховані тютюнові вироби. Водій ОСОБА_9 дав письмові пояснення, що фірми перевізника та отримувача до даного факту відношення не мають, жодних документів на цигарки не надав. По даному факту на водія автомобіля складено протокол про порушення митних правил. Таким чином, дії ОСОБА_10 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, а тому останній несе персональну відповідальність. Крім того, вказав, що накладення арешту на автомобіль та напівпричіп є ніщо інше як перешкоджання у здійсненні підприємницької діяльності.

Покликаючись на викладені обставини, просив суд в задоволенні клопотання відмовити.

Вивчивши надані матеріали, заслухавши думку слідчого та прокурора, власника майна, приходжу до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч.1,2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зі змісту ч.3ст.170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до вимог ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати (частина 1). До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (частина 2).
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч.1ст.173 КПК України).
Крім того, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя за приписами ст.ст.94,132,173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки за статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ та Льоннрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Проте, вищевказані вимоги КПК України слідчим та прокурором не дотримані, в порушення вимог ст.171 КПК України, до матеріалів клопотання слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували, що володілець майна має будь-яке відношення до вчинення кримінального правопорушення
Крім того, жодних відомостей за епізодом можливого транспортування з метою збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів ТзОВ «МС Транс», витяг з ЄРДР не містить.

Отже, на підставі вищевикладеного слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст.159-166, 167 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого слідчого з особливо важливих справ слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000031 - відмовити

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1