Справа №523/3702/19
Провадження №1-кп/523/447/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у присутності обвинуваченого, розглянувши у судовому засіданні у залі суду об`єднані обвинувальні акти з долученими до них документами у кримінальному провадженні за №0002012 від 18.11.2018р., №0004437 від 12.07.2018р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.309 ч.1, 307 ч.2 КК України,-

Встановив:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.309 ч.1, 307 ч.2 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 18.11.2020 року під час судового провадження на підставі ст.331 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 16.01.2021 року.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинуваченому пред`явлене обвинувачення у скоєнні тяжкого та нетяжкого злочинів; ризики, які приймалися до уваги при обранні запобіжного заходу не зменшилися, ОСОБА_6 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, розшукується Інтерполом, продовжує перебувати у міжнародному розшуку, є громадянином р. Молдови, наявний запит щодо його видачі, на території України фактично знаходиться незаконно, у зв`язку з чим є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, або перешкоджати розгляд кримінального провадження іншим чином, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого. Разом з цим просив залишити розмір застави, визначений попередньою ухвалою суду.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_6 , який є громадянином іншої держави, не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 та покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу - захисника ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, вважаючи клопотання не обґрунтованим та не підтвердженим, звертаючи увагу суду, що підзахисний більше двох років перебуває під вартою без ухвалення вироку, тим самим порушені розумні строки розгляду справи, відповідно до практики Європейського суду чим триваліше тримання під вартою тим вагоміше повинні бути ризики, тобто прокурор повинен довести наявність ризиків, чого не зроблено, щодо послання що ОСОБА_6 є громадянином Молдови, вбачається дискримінація, яка заборонена на Україні, оскільки відповідно Закону об еміграції громадяни інших держав користуються тими самими ж правами, що і громадяни України, досудове розслідування завершене, тому ніяким чином перешкоджати кримінальному провадженню не можливо, щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення вирок суду не долучений, тому доводи прокурора є безпідставними, крім того підзахисний має місце проживання у м. Одесі, у зв`язку з чим просила змінити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі та визначити мінімальний розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу; обвинуваченого, які підтримав думку захисника, враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за наступними підставами.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, дії ОСОБА_6 відносяться до тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, на території України знаходиться нелегально, та як вбачається не має міцних соціальних зв`язків, постійних джерел доходів, при цьому будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за скоєння іншого злочину вчинив нове кримінальне правопорушення аналогічної спрямованості, що характеризує його як особу схильну до скоєння злочинів, та дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як раніше перебував у розшуку, , або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку що раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не втратили своєї актуальності, що на даній стадії судового провадження унеможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, будь-яких підтверджуючих документів щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченого суду не надано, виключних обставин, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України колегією суддів на даний момент не встановлено.

Крім цього, статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно положення ст.182 ч.4 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ст.182 ч.5 п.2 КПК України розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, приймаючи до уваги, що ухвалою Суворовського районного суд м. Одеси від 25.09.2020 року ОСОБА_6 був визначений розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання покладених на обвинуваченого обов`язків у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 105100 гривень, враховуючи характер і обставини інкримінованих обвинуваченому діянь та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд відповідно ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за можливе в якості гаранту виконання обов`язків визначити розмір застави у межах розміру, передбаченого п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який передбачений для осіб обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, що на думку суду буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 182, 183, 199, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,

Постановив:

Клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 13.03.2021р. включно.

Встановити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у межі - 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1.01.2020р., встановленого ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.09.2020р., що складає 105100 (сто п`ять тисяч сто) гривень.

Зазначену суму обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести на депозитний рахунок для зараховування заставних сум.

Призначення платежу: відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 13.01.2021 року заставна сума за ОСОБА_6 .

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки строком на два місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими по справі.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.ч.8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 13.03.2021 року.
Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

На підставі Рішення Конституційного Суду України №4рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1