ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000329 від 16.11.2019 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.М.Кучурів Заставнівського району Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , із загальною середньою освітою, який офіційно не працює, неодружений, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 1727 грн. 11 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_6 ухвалено не обирати.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказаний вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
________________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 716/2520/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/513/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
Свої доводи мотивує тим, що ОСОБА_6 проник до автомобіля потерпілої не з метою вчинення крадіжки, а для того, щоб заховатися від невідомих осіб, які його побили та переслідували. Речі потерпілої він взяв для того, щоб перевдягнутися та зігрітися, іншого майна з автомобіля не викрадав.
Вказує, що ОСОБА_6 перебував у стані крайньої необхідності, а тому його дії, відповідно до ст.39 КК України, не є кримінальним правопорушенням.
Звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не було проведено впізнання одягу, який видав ОСОБА_6 , а його одразу було передано потерпілій, під час ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження, речові докази також не були надані.
Також вказує, що 16 листопада 2019 року до ЄРДР були внесені спочатку відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а лише після видачі ОСОБА_6 одягу та додаткового допиту потерпілої, дії обвинуваченого були перекваліфіковані на ч.3 ст.185 КК України.
На думку захисту, стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому вирок підлягає скасуванню.
На апеляційну скаргу захисника прокурор ОСОБА_5 подав заперечення, в якому просить залишити оскаржуваний вирок без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, наводячи власні доводи на спростування вимог апелянта.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 16.11.2019 року близько 03 год. 15 хв., діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій, проник через незачинені двері до гаражного приміщення, що знаходиться на території домогосподарства розташованого за адресою АДРЕСА_2 , власником якого є потерпіла ОСОБА_9 , в якому знаходився автомобіль марки Mercedes Benz 310. В подальшому останній відчинив водійські дверцята вказаного транспортного засобу та із салону автомобіля викрав чоловічий жилет марки «Тu» розміру «М» вартістю 178 грн. 96 коп., рушник дитячий марки «БОМА» вартістю 35 грн. 67 коп. та жіночу шапку без маркувань вартістю 156 грн. 11 коп. Загальна вартість викраденого становить 370 гривень 74 копійки відповідно до висновку експерта НДЕКЦ МВС України в Чернівецькій області №517-р від 06.12.2019.
Таким чином, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін вирок районного суду.
Потерпіла, будучи належним чином повідомленою про час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилась. Оскільки сторони не висловлювали заперечень, колегія суддів вважає за можливе, керуючись ч.4 ст.405 КПК України, здійснювати судовий розгляд без участі потерпілої.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального

законодавства, оцінив їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку.
Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України, а саме:
- показань потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала районному суду, що є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 . 16 листопада 2019 року близько 03 год. 00 хв. їй зателефонував сусід та повідомив, що у них в гаражі хтось є. Вона спільно з чоловіком свідком ОСОБА_10 вийшли на вулицю та побачили, що одна половина воріт гаража відчинена, горить габаритне світло фар транспортного засобу марки Мерседес, який знаходився у них в гаражі. З салону автомобіля викрадено шапку, жилетку та рушник, інші речі залишені на місці. Показала також, що жодній особі вона вказані речі не позичала, обвинуваченого ОСОБА_6 вона не знає та не давала останньому дозволу на перебування в її гаражі чи автомобілі. Зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого вона не має та просила його суворо не карати;
- показань свідка ОСОБА_10 , який є чоловіком потерпілої та під присягою, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підтвердив показання потерпілої;
- показань свідка ОСОБА_11 , яка є сусідкою потерпілої і пояснила районному суду, що 16 листопада 2019 року приблизно о 03-05 годині вона перебувала на вулиці спільно з своїм чоловіком. В цей час помітили, що у потерпілої відчинені двері гаража та горить габаритне світло в транспортному засобі, який зберігався у них в гаражному приміщенні, а також є якийсь силует людини. Після цього її чоловік зателефонував до потерпілої та запитав чи її чоловік вдома та повідомив про побачене;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який під час допиту в районному суді пояснив, що 15 листопада 2019 року він з обвинуваченим ОСОБА_6 був на дискотеці в с.Погорилівка Заставнівського району Чернівецької області. Там відбулась бійка та обвинувачений десь зник. Вже вночі після 00-00 години він повертався додому та зустрів обвинуваченого ОСОБА_6 . Останній був побитий, в мокрому одязі, а також у нього була жилетка, жіноча шапка на голові та рушник. Він повідомив, що взяв ці речі щоб зігрітися.
Колегія суддів встановила, що дані показання суперечать показанням самого обвинуваченого та доводам апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_6 перевдягнувся в автомобілі та зняв із себе мокрий одяг. Тому доводи обвинуваченого про те, що він перевдягнувся у знайдений в машині одяг з метою зігрітися, залишивши на місці свій мокрий одяг, колегія суддів оцінює критично.
Крім того, судом першої інстанції було досліджено ряд письмових доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження:
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.11.2019 року від потерпілої ОСОБА_9 (а.п. 12);
- протокол огляду місця події від 16.11.2019 року та фототаблиці до нього (а.п. 17-18);
При цьому суд першої інстанції, дослідивши даний доказ, зробив вірний висновок про недостовірність показань обвинуваченого про необхідність перевдягнутися в речі, знайдені в автомобілі з метою зігрівання, оскільки речі самого обвинуваченого на місці події виявлені не були.
- свідоцтво про право на спадщину за заповітом та інформаційну довідку (а.п. 43-45), згідно якої власником гаражного приміщення, з якого вчинено крадіжку матеріальних цінностей, є потерпіла ОСОБА_9 ;

- протоколи проведення слідчих експериментів з участю потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , які проводилися 19.12.2019 року (а.п. 54-55, 61-62);
- протокол проведення слідчого експерименту від 19.12.2019 року, за участю свідка ОСОБА_11 (а.п. 66-67);
- відеозаписом з камери спостереження сусіда потерпілої ОСОБА_13 , на якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_6 також і на його подвір`ї (а.п.77-81). Наведеним спростовуються показання обвинуваченого про те, що він тікав від невідомих нападників та забіг до потерпілої в гаражне приміщення, а звідти в її автомобіль, оскільки перед тим він проходив і по сусідньому господарству. При цьому, з відео вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 не тікав, а йшов спокійно, з його поведінки не вбачається, що його переслідували якісь особи з метою побиття. ОСОБА_6 не поспішав, а спокійно оглядав домогосподарство ОСОБА_13
- заявою ОСОБА_6 від 17 листопада 2019 року, згідно якої обвинувачений видав майно потерпілої (а.с. 83);
- протоколом огляду предмету від 19 листопада 2019 року (а.п. 84-86)
- висновком товарознавчої експертизи, якою встановлено вартість викраденого майна (а.п. 91-99).
Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані у вироку та досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та доведеності вини у його вчиненні.
З вказаним висновком погоджується колегія суддів та вважає його законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Доводи сторони захисту про перебування ОСОБА_6 у стані крайньої необхідності спростовуються наведеними доказами та оцінюються колегією суддів як обрана лінія захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Зокрема, ОСОБА_6 , стверджуючи, що на нього напали та побили невідомі особи, відмовився від внесення відомостей до ЄРДР за фактом побиття, а також відмовився від проходження судово-медичної експертизи, що сам підтвердив суду апеляційної інстанції.
Крім того, районним судом вірно встановлено, що ОСОБА_6 мав об`єктивну можливість звернутися за допомогою до мешканців господарств, на території яких перебував, однак натомість він проник у гаражне приміщення потерпілої, в салон її автомобіля, звідки викрав одяг.
Твердження сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не викрав грошові кошти, які були в бардачку автомобіля, та інші матеріальні цінності, не можуть свідчити про відсутність суб`єктивної сторони даного кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений, почувши сторонні звуки, коли його виявили, швидко покинув автомобіль і гаражне приміщення.
Таким чином, наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, належним чином встановлена вироком суду першої інстанції.
Доводи сторони захисту про не надання речових доказів на ознайомлення, не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченому та захиснику у порядку ст.290 КПК України було відкрито матеріали кримінального провадження, у тому числі, і протокол огляду викрадених речей, при чому, зауважень та клопотань від сторони захисту не надходило.
Що стосується покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_6 , то воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься, згідно із ст.12 КК України, до категорії тяжкого

злочину, особливості й обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, раніше не судимий, відсутність претензій у потерпілої, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Врахувавши наведені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 мінімальне покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та звільнив від його відбування, з чим також погоджується колегія суддів.
Інших переконливих аргументів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції щодо незаконності оскаржуваного вироку, у апеляційній скарзі захисника не наведено.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за результатами судового розгляду, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Таким чином, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його скасування, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

31.12.2020 року
(дата засвідчення копії)