Справа № 487/124/20
Провадження № 1-кп/487/458/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва матеріали по обвинувальному акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004314 від 16.11.2019 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, має середню освіту, неодружений, неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 03.07.2003 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 19.02.2008 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 31.12.2010 року на підставі постанови Вознесенського міського суду Миколаївської області від 23.12.2010 року з ВК Миколаївської області №72 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 17 днів;

- 30.05.2011 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69, ст. 71 КК України, до 2 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22.03.2013 року з Казанківської ВК Миколаївської області №93 у зв`язку із відбуттям строку покарання;

- 29.12.2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 позбавлення волі, звільнений 25.05.2018 року з Казанківської ВК Миколаївської області №93 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 21.10.2019 року Заводським районним судом міста Миколаєва за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком 2 роки;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 скоїв умисний злочини проти статевої свободи та недоторканності при наступних обставинах.

Так, 16.11.2019 року близько 14 години 40 хвилин ОСОБА_8 спільно з потерпілою ОСОБА_9 знаходився біля будинку АДРЕСА_3 , де в цей час в нього виник умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій.

Перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_9 з використанням геніталій без добровільної згоди останньої, ОСОБА_8 скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, з метою подолання опору потерпілої ОСОБА_9 , дістав предмет зовні схожий на ніж та приклав його до шиї останньої. Перебуваючи у вказаному місці у вказаний час, ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, погрожуючи фізичною розправою, поклав потерпілу ОСОБА_9 на землю, після чого вчинив дії сексуального характеру, а саме: проникнення в тіло ОСОБА_9 з використанням геніталій, а саме: оголив свій статевий орган, який був у напруженому стані, та здійснив вагінальне проникнення в тіло потерпілої без добровільної згоди останньої.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину не визнав та пояснив, що він познайомився з потерпілою ОСОБА_9 16.11.2019 року на вулиці Дачній у місті Миколаєві, потім вони разом пішли в бар, на вулиці Білій, біля супермаркету «АТБ». У обвинуваченого було з собою приблизно 300-400 гривень. Обвинувачений пояснив, що він разом з потерпілою вживали у барі горілку та пиво, говорили, потім потерпіла захотіла щоб обвинувачений ОСОБА_8 провів її додому, і познайомився там з її рідними. Обвинувачений ОСОБА_8 разом з потерпілою ОСОБА_9 сіли разом у маршрутне таксі і поїхали. Вони вийшли з маршрутного таксі на АДРЕСА_4 , чому саме там - ОСОБА_8 пояснити не може. Потерпіла обмовляє обвинуваченого та наговорює на нього. Всі події, які відбувались, були за взаємною згодою, статевого контакту не було. При цьому ОСОБА_8 зазначив, що той факт, що вони разом з потерпілою були голі, не значить, що в них був статевий контакт, оскільки вони лише хотіли його здійснити. Потерпіла роздягалась спочатку сама, потім попросила обвинуваченого, щоб він зняв з неї штани. Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 потерпілій не наносив. Коли він вже знаходився в положенні на потерпілій, вона раптово почала відмовлятись, та кричала, щоб він зліз з неї. Після цього ОСОБА_8 припинив свої дії, встав, і хотів підняти ОСОБА_9 , але вона продовжувала кричати та сміятись. Потерпіла ОСОБА_9 спочатку хотіла вступити з обвинуваченим ОСОБА_8 у статевий акт, а потім відмовилась. З моменту коли потерпіла почала кричати, і до моменту приїзду поліції, минуло до 5 хвилин. Тілесні удари потерпілій ОСОБА_8 не наносив, ніякого ножа або іншого схожого предмета в нього не було; ніяким предметом він ОСОБА_9 не погрожував, до шиї не приставляв.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини, вина ОСОБА_8 підтверджена сукупністю досліджених судом належних, допустимих та узгоджених між собою доказів.

Допитана у судовому засідання потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що зранку 16.11.2019 року вона перебувала в Заводському відділі поліції ГУНП в Миколаївській області, де вона писала заяву з приводу викрадення в неї телефону та грошей. Потім потерпіла пішла до своїх знайомих, які живуть на вулиці Крилова у місті Миколаєві, але не змогла з ними зустрітися, та вирішила піти додому. Оскільки ОСОБА_9 перебувала у незнайомому районі, вона заблукала. Напередодні потерпіла вживала спиртні напої. По дорозі потерпіла зустріла ОСОБА_8 , який сидів на лавці, потерпіла попросила в нього цигарку та пояснила йому, що заблукала і не знає в яку сторону йти, він, у свою чергу, пригостив її цигаркою та погодився провести до зупинки громадського транспорту. Потім потерпіла разом з ОСОБА_8 пішли до гаражів, де ОСОБА_8 продав телефон, який знаходився у нього. Він попередив потерпілу, що продасть телефон і потім проведе її до зупинки. Потерпіла разом з ОСОБА_8 ходили приблизно 2-3 години, і весь цей час ОСОБА_8 обіцяв провести її додому. Також потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що вона разом з ОСОБА_8 заходили в бар, на вулиці Білій, біля «АТБ», де ОСОБА_8 самостійно вживав спиртні напої. Через деякий час їхньої подорожі, потерпіла зрозуміла, що вони з ОСОБА_8 знаходяться у районі, схожому на промислову зону, побачила паркан за будинком по вулиці 8-го Березня, і обурилась тим, куди ОСОБА_8 її завів. Після цього ОСОБА_8 приставив до шиї потерпілої предмет, схожий на ніж, і сказав: «Лягай, або тут і залишишся». Потерпіла злякалась за своє життя; розуміла, що обвинувачений може довести висловлений ним намір щодо її життя до кінця. Після погрози ножем ОСОБА_9 втратила свідомість та прийшла до тями від болю, який був завданий вагінальним проникненням в неї чоловічого статевого органу обвинуваченого. Потерпіла пояснила, що вона була роздягнута знизу, без штанів та нижньої білизни. Самостійно ОСОБА_9 не роздягалась. Потерпіла почала намагалась закричати, але на балкони ніхто не вийшов, голосно кричати ОСОБА_9 не могла, оскільки в неї було хворе горла, та через те, що ОСОБА_8 придушив її горло рукою. Потерпіла знаходилась на спині, головою до будинку, а ОСОБА_8 знаходився на ній зверху, повернутий обличчям до неї, та не зупинився після того, як потерпіла закричала. Дії ОСОБА_8 були припинені поліцейськими. ОСОБА_8 був роздягнутий знизу без штанів та нижньої білизни.

Покази потерпілої є стабільним та послідовними.

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, за участю потерпілої ОСОБА_9 було проведено 17.11.2019 року слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події зґвалтування 16.11.2019 року біля будинку АДРЕСА_3 . В ході даного слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_9 на місці вказала напрямок руху її з ОСОБА_8 від гаражів до місця події приблизно о 14:30 годині. Вказала місце, де обвинувачений почав пропонувати потерпілій вступити з ним у статеві зносини, на що вона відмовилась. Після чого ОСОБА_10 пояснив, що йому треба постукати до когось у вікно, та запропонував ОСОБА_9 піти з ним, на що вона погодилась. Після цього потерпіла в ході слідчого експерименту вказала місце поряд з кущами, де обвинувачений приклав до її шиї ножа та продемонструвала це за допомогою манекена. ОСОБА_9 зазначила, що вона сприйняла цю загрозу реально та злякалася за своє життя. Спочатку ОСОБА_8 вказував потерпілій на оральний статевий акт. Далі потерпіла продемонструвала місце, куди після погрози ножем завів її обвинувачений. Вказала, що вона прийшла до тями, коли вже лежала обличчям догори головою в напрямку будинку без нижньої білизни, штанів та одного черевику. Труси та штани потерпілої були на одній ОСОБА_9 нозі спущені нижче коліна, чобіт був за кущами. Також потерпіла за допомогою манекену продемонструвала, в якому положенні зверху над нею перебував ОСОБА_8 , вказала, що відчула біль від того, що обвинувачений вчинив вагінальне проникнення в неї своїм статевим органом. Проникнень в інші частини тіла обвинувачений не здійснював. Після того, як ОСОБА_9 відчула проникнення ОСОБА_8 в себе, вона намагалася не ворушитися, оскільки боялась, що обвинувачений знов дістане ніж, при цьому вона плакала та істерично сміялася на ґрунті шокового стану. Один раз потерпіла спробувала покликати на допомогу, але ОСОБА_8 рукою придавив її горло, після чого ОСОБА_9 припинила опір. Механізм надавлювання рукою на її горло було продемонстровано потерпілою на манекені. Також потерпіла зазначила та продемонструвала, як ОСОБА_8 вдарив її кулаком по верхній частині правої ноги, від чого залишився синець, а також вказала на нанесення удару по кістці в районі лівої ступні. При нанесенні ударів обвинувачений нічого не казав. Дії обвинуваченого були припинені патрульними поліцейськими.
Свідок - інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Миколаївській області сержант поліції ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що у 2019 році, точної дати він не пам`ятає, під час несення служби на його службовий планшет надійшов виклик, що на вулиці Шосейній у місті Миколаєві відбувається зґвалтування. Прибувши на вказану адресу, він зі своїм напарником ОСОБА_12 побачили, що під будинком знаходяться двоє людей, жінка та чоловік, у них обох були спущені штани, чоловік знаходився на жінці, і відбувались характерні рухи, схожі на статевий акт. ОСОБА_11 пояснив, що вони з напарником відразу відтягнули чоловіка від жінки. Ці події відбувались на вулиці 8-го Березня у місті Миколаєві вдень. ОСОБА_11 пояснив, що жінка явно нервувала, вона говорила, що це було проти її згоди, і вона почала відразу плакати. З балкону якась жінка говорила, що це вони, і що це вона тут кричала. Потерпіла повідомила, що обвинувачений погрожував їй ножем. При огляді місця події був виявлений предмет, зовні схожий на столовий ніж. Потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що вони кудись йшли та ОСОБА_8 затягнув її в кущі проти її волі. Обвинувачений ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_11 , що він знає потерпілу, і що це було за добровільною її згодою. Від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчувався запах алкоголю.

Свідок інспектор 1 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Миколаївській області ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що під час несення служби на службовий планшет прийшло повідомлення, що відбувається зґвалтування на вулиці 8-го Березня у місті Миколаєві. ОСОБА_13 разом з напарником ОСОБА_11 знаходились неподалік, тому приїхали на місце скоєння злочину дуже швидко. Прибувши на місце ОСОБА_12 разом зі своїм напарником ОСОБА_11 побачили, що там знаходились чоловік та жінка без нижньої частини одягу, чоловік знаходився зверху на жінці та здійснював характерні рухи для процесу статевого акту. ОСОБА_12 разом зі своїм напарником ОСОБА_11 відтягнули чоловіка в сторону і почали спілкування з чоловіком та жінкою. Чоловік стверджував, що все відбувалося за взаємною згодою. Після того, як потерпілу ОСОБА_9 відвели в сторону від обвинуваченого ОСОБА_8 , вона повідомила, що все відбувалось без її згоди. Потерпіла ОСОБА_9 була знервована та налякана, вона сказала, що боїться ОСОБА_8 , і що в нього при собі є ніж, яким він їй погрожував. Від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчувався запах алкоголю.

Свідчення патрульних ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які першочергово прибули на місце події 16.11.2019 року, узгоджуються та підтверджуються переглянутими у судовому засідання відеозаписами з нагрудного реєстратору формат QuickTime (.mov); формат QuickTime (.mov); формат QuickTime (.mov).

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що події відбувались у листопаді 2019 року, точної дати вона не пам`ятає. ОСОБА_14 разом з дитиною повернулись додому близько 14:00 годин. ОСОБА_14 мешкає на першому поверсі, вікна в неї завжди привідчинені, тому вона добре чує, що відбувається на вулиці. Зайшовши у кімнату, ОСОБА_14 почула плач з вулиці, який не закінчувався та посилювався. Виглянувши у вікно ОСОБА_14 побачила, що на вулиці біля її вікна на спині, головою до її дому лежить жінка, а над нею сидить чоловік, який повернутий обличчям до обличчя жінки. Жінка була заплакана, обличчя в неї було припухле, червоного кольору. Було неможливо розібрати, що жінка говорила, оскільки мова у неї була нечітка, та з її вигляду було зрозуміло, що вона знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Потерпіла видавала звуки, схожі на істеричний плач. ОСОБА_14 одразу викликала поліцію, поки вона її викликала, жінка та чоловік вже знаходились без нижньої частини одягу, і в них відбувався статевий акт. Чи був статевий акт добровільний - свідок ОСОБА_14 не знає. Чоловік був одягнутий в темно-синю куртку. Жінка не пручалась, просто лежала на спині і плакала. Приблизно через 7 хвилин після виклику, приїхала поліція.

Заява потерпілої ОСОБА_9 про зґвалтування була зафіксована у протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.11.2019 року та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал національної поліції України» Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області 16.11.2019 року за №23977.

Місце події, а саме: ділянку місцевості приблизним розміром 2х2 м2, яка розташована в 50 метрах від кута будинку АДРЕСА_3 було оглянуто 16.11.2019 року у період з 16:00 години до 16:30 години, про що складено відповідний протокол огляду місця події з додатками у вигляді таблиці зображень, в яких зафіксовано загальний вигляд будинку, біля якого сталося правопорушення та загальний вигляд предмета, зовні схожого на ніж. Під час огляду було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж сріблястого кольору розміром приблизно 15 см.

Елементи одежі, в якій перебувала потерпіла під час зґвалтування, а саме: труси чорного кольору з металевими вставками, були оглянуті 16.11.2019 року, про що складено відповідний протокол.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 16.11.2019 року, потерпіла ОСОБА_9 за рисами обличчя, формою носу, очей та зачіскою впізнала обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 16.11.2019 року приблизно о 14 годині 40 хвилин знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 здійснила її зґвалтування, про що складено відповідний протокол від 16.11.2019 року.

В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного 16.11.2019 року, окремо зі свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , останні впізнали за рисами обличчя, а саме: приблизно 30-35 років, густі брові, широке чоло, обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, яка 16.11.2019 року приблизно о 14 годині 43 хвилин знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 здійснила зґвалтування ОСОБА_9 , про що складено відповідні протоколи від 16.11.2019 року.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, ОСОБА_8 був затриманий о 14 годині 45 хвилин в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення злочину. Під час обшуку затриманої особи було виявлено та вилучено джинси темно синього кольору, спортивні штани чорного кольору.

В ході проведення освідування потерпілої ОСОБА_9 16.11.2019 року було виявлено на зовнішній поверхні стегна в нижній третині слабо виражений синець без чітких меж блідо-фіолетового кольору овальної форми розміром 2.5х3 см, про що було складено протокол освідування особи від 16.11.2019 року.

Крім того, 16.11.2019 року у потерпілої ОСОБА_9 було відібрано експериментальні зразки: туалет полових органів не проводився; відібрано мазки з піхви на двох предметних скельцях та на двох марлевих тампонах, а також нігті з правої та лівої руки з піднігтьових вмістом, про що складено протокол відібрання експериментальних зразків 16.11.2109 року.

05.12.2019 року згідно протоколу отримання зразків для експертизи було отримано зразки крові та слини потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.12.2019 року №772-і, кров ОСОБА_9 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО.

В ході проведення освідування обвинуваченого ОСОБА_8 16.11.2019 року тілесних ушкоджень виявлено не було, про що складено протокол освідування особи 16.11.2019 року.

Крім того, 16.11.2019 року у обвинуваченого ОСОБА_8 було відібрано експериментальні зразки: відібрано мазки на двох предметних скельцях з полового органу (пенісу) зазвичай прийнятою методикою. Зрізи нігтьових пластин з лівої та правої руки, про що складено протокол відібрання експериментальних зразків 16.11.2019 року.

05.12.2019 року згідно протоколу отримання зразків для експертизи було отримано зразки крові та слини обвинуваченого ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 05.12.2019 року №773-і, кров ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.12.2019 року №774-і, в мазках та на марлевому тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 , представлених на експертизу, сперматозоїди та кров не знайдені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.12.2019 року №184/ц, під час проведення судово-медичного цитологічного дослідження в мазках-відбитках зі статевого органу ОСОБА_8 епітеліальні клітини піхвового походження не знайдено.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.12.2019 року №780-і, кров ОСОБА_9 відноситься до групи АВ з супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО. На трусах, наданих на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А, В, Н ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб) групи АВ з супутнім антигеном Н, в тому числі від ОСОБА_9 . Враховуючи розміри та характеристики помарок, змішування крові та походження її від ОСОБА_8 малоймовірно. На трусах, наданих на експертизу, сперматозоїди не знайдені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.12.2019 року №185/ц, в піднігтьовому вмісті обох рук потерпілої ОСОБА_9 , наданих на експертизу, кров та епітеліальні клітини, придатні для дослідження, не виявлені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.12.2019 року №186/ц, під час проведення цитологічного дослідження ножа, наданого на експертизу, сліди крові та епітеліальні клітини, придатні для дослідження, не знайдені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 16.12.2019 року №187/ц, в піднігтьовому вмісті обох рук ОСОБА_8 , наданих на експертизу, кров та епітеліальні клітини ротової порожнини та клітини вагінального походження не виявлені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 24.12.2019 року №188/ц, на спортивних штанях ОСОБА_8 знайдені клітини піхвового епітелію без домішку крові. При серологічному дослідженні виявлені антигени А і В системи АВО, походження яких не виключається від жінки, в групову характеристику якої вони входять, в тому числі від потерпілої ОСОБА_9 . На джинсах підозрюваного ОСОБА_8 кров і клітини піхвового епітелію не знайдені.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1143, проведеної у період з 06.12.2019 року по 03.01.2020 року, на момент вчинення відносно ОСОБА_9 кримінального правопорушення, останні досягла статевої зрілості. Цілісність дівочої пліви порушено задовго до моменту огляду. Судово-медичних даних про останній статевий акт ОСОБА_9 немає. Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці статевих органів та анального отвору у ОСОБА_9 не виявлено. Судово-медичних даних про насильницький та ненасильницький статевий акт як у природній так і у неприродній формі немає. В статевих шляхах при огляді потерпілої ОСОБА_9 слідів крові та сперми не виявлено. При огляді виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці правої нижньої кінцівки. Дане тілесне ушкодження могло утворитися від дії тупого твердого предмету, не виключено за механізмом удару, незадовго до моменту огляду, за ступенем тяжкості має ознаки легких тілесних ушкоджень на немає причинний зв`язок з розладом здоров`я. Приймаючи до уваги локалізацію вищевказаних тілесних ушкоджень, в момент їх отримання розміщення потерпілої та нападника вказати остаточно неможливо. Утворення даних тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи та виступаючу поверхню не виключається.

Статтею 11 КК України передбачено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Згідно пунктів 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» №5 від 30.05.2008 року, за змістом статті 152 КК України зґвалтуванням слід розуміти природні статеві зносини між особами різної статі всупереч або з ігноруванням волі потерпілої особи із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування або з використанням безпорадного стану потерпілої особи. Фізичним насильством, передбаченим диспозиціями статей 152, 153 КК України, слід вважати умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи або на її фізичну свободу, вчинений з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи або приведення її у безпорадний стан. Такий вплив може виражатись у нанесенні ударів, побоїв, заподіянні тілесних ушкоджень, здавлюванні дихальних шляхів, триманні рук або ніг, обмеженні або позбавленні особистої волі, уведенні в організм потерпілої особи проти її волі наркотичних засобів, психотропних, отруйних, сильнодіючих речовин тощо. Заподіяння потерпілій особі при зґвалтуванні умисного легкого тілесного ушкодження охоплюється відповідною частиною статті 152 КК України і додаткової кваліфікації за статтею 125 КК не потребує, оскільки заподіяння шкоди здоров`ю у таких межах охоплюється диспозицією закону про відповідальність за зґвалтування. За змістом пункту 4, погрозою застосування фізичного насильства як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи слід вважати залякування її застосуванням такого насильства до неї, яке може полягати у висловлюваннях, жестах, демонструванні зброї або предметів, що можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень, предметів, що імітують зброю, які потерпіла особа сприймає за справжню зброю, чи інших діях. Погроза застосування фізичного насильства повинна сприйматися потерпілою особою як реальна, тобто у неї має скластись враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано. Судам слід мати на увазі, що така погроза може сприйматися потерпілою особою як реальна, виходячи з часу, місця та обстановки, що склалася (оточення групою осіб, глухе і безлюдне місце, нічний час, зухвале, грубе і настирливе домагання вступити в статеві зносини чи задовольнити статеву пристрасть неприродним способом тощо). Погроза вчинити вбивство, висловлена з метою подолання чи попередження опору потерпілої особи при зґвалтуванні або насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним способом охоплюється диспозиціями статей 152, 153 КК України і не вимагає додаткової кваліфікації за статтею 129 КК України. Зґвалтування вважається закінченим злочином з моменту початку статевих зносин, при цьому не має значення, чи закінчила винна особа статевий акт у фізіологічному розумінні (пункт 13).

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми діями, які виразилися у зґвалтуванні, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 152 ч. 1 КК України.

Приходячи до вказаного висновку суд розцінює не визнання обвинуваченим своєї вини як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Сукупністю досліджених доказів встановлено, що ОСОБА_8 16.11.2019 року близько о 14:40 годині діючи умисно та протиправно зґвалтував потерпілу ОСОБА_9 , вступивши з неї у природні статеві зносини всупереч та з ігноруванням волі потерпілої. При цьому обвинуваченим було застосовано умисний зовнішній негативний вплив на організм потерпілої особи (нанесення удару кулаком по нозі, придушування шиї рукою), вчинений з метою подолання її опору, який виразився у заподіянні потерпілій ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень згідно висновку судово-медичної експертизи №1143, проведеної у період з 06.12.2019 року по 03.01.2020 року. Окрім заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 висловлювалися погрози життю, яки полягали у висловлюваннях, застосуванні предмету, що імітує зброю, які потерпіла особа сприймала за справжню зброю (ніж). При цьому у ОСОБА_9 виходячи з часу, місця та обстановки, склалося враження, що у разі, якщо вона протидіятиме обвинуваченому або не виконає його вимог, цю погрозу буде реалізовано. Твердження обвинуваченого про те, що статевого акт не відбувалось, та він з потерпілою мав лише намір це зробити, спростовуються сукупністю досліджений судом доказів, у тому числі стабільними, послідовними та узгодженими між собою показами потерпілої та свідків, а також письмовими доказами, в тому числі висновком судово-медичної експертизи від 24.12.2019 року №188/ц згідно якої на спортивних штанях ОСОБА_8 знайдені клітини піхвового епітелію походження яких не виключається від потерпілої ОСОБА_9 . Предмет, зовні схожий на ніж сріблястого кольору розміром приблизно 15 см, було виявлено та вилучено в ході огляду місця події 16.11.2019 року. Дії обвинуваченого були припинені співробітниками правоохоронних органів. Разом з цим, зґвалтування вважається закінченим злочином з моменту початку статевих зносин, при цьому не має значення, чи закінчила винна особа статевий акт у фізіологічному розумінні.

Відповідно до ст. 3 Загальної Декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Зазначене положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції України. Зокрема, у статті 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 152 ч. 1 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
На обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений ОСОБА_8 не перебуває.

Згідно довідки про звільнення серії МИК №014181 від 25.09.2018 року, ОСОБА_8 був звільнений 25.05.2018 року з державної установи «Казанківська виправна колонія №93» Міністерства юстиції України в Миколаївській області у зв`язку із закінченням строку покарання, призначеного вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 29.12.2015 року за ст. 185 ч. 3 КК України.

Через нетривалий час після звільнення, а саме: 06.08.2019 року та 01.09.2019 року ОСОБА_8 були вчинено нові злочини, за що вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2019 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування показання з іспитовим строком на два роки.

Після постановлення вироку Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2019 року, але до набрання ним законної сили (що відбулося 21.11.2019), ОСОБА_8 16.11.2019 року вчинив зґвалтування, винуватість у вчиненні якого встановлена даним вироком.

Згідно ст. 71 КК України , якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині КК України.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 71 КК України).
Суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК України, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду по справі №766/39/77, провадження №51-8867кмо18).
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують вказаний злочин, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчинених діянь та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують обвинуваченого, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази: оптичний диск для лазерних систем зчитування CD-R марки ANV серійний номер RFD80М-80685, долучений до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження; паперові конверти, в яких знаходяться: марлеві серветки, нігтьові пластини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ніж, передані до камери зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області згідно квитанції №967, знищити; паперові конверти, в яких знаходяться: скельця та марлевий тампон, марлевий тампон з зразками крові та слини ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , передані до камери зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області згідно квитанції №978, знищити; труси чорного кольору, належні потерпілій ОСОБА_9 , повернути потерпілій ОСОБА_9 ; джинси синього кольору, спортивні штани синього кольору, належні обвинуваченому ОСОБА_8 , повернути обвинуваченому ОСОБА_8 .

Процесуальні витрати у справі відсутні.

За змістом ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_8 був затриманий в межах даного кримінального провадження 16.11.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 21.10.2019 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання 16.11.2019 року.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази: оптичний диск для лазерних систем зчитування CD-R марки ANV серійний номер RFD80М-80685, долучений до матеріалів кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження; паперові конверти, в яких знаходяться: марлеві серветки, нігтьові пластини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ніж, передані до камери зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області згідно квитанції №967, знищити; паперові конверти, в яких знаходяться: скельця та марлевий тампон, марлевий тампон з зразками крові та слини ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , передані до камери зберігання речових доказів Заводського відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області згідно квитанції №978, знищити; труси чорного кольору, належні потерпілій ОСОБА_9 , повернути потерпілій ОСОБА_9 ; джинси синього кольору, спортивні штани синього кольору, належні обвинуваченому ОСОБА_8 , повернути обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_15