Номер провадження 11-сс/804/816/20

УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Ковалюмнус Е.Л.,

суддів: Стародуба О.Г., Акуленка В.В.,

при секретарі: Рябцевій Ю.С.,

за участю:

прокурора: Росика Р.С.,

захисника: Дейнеки І.Г.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Росика Р.С. на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Ковальова С.С. про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000146 від 20.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий звернувся до слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні № 0000146 від 20.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що в період часу з 13 січня 2016 року по 05 червня 2016 року ОСОБА_1 перебуваючи на тимчасово непідконтрольній території Донецької області, діючи умисно, за власною ініціативою, приймав участь в діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка».

Так, протягом квітня 2014 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, утворено незаконні збройні формування шляхом об`єднання двох і більше осіб з метою здійснення терористичних актів, які відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичними групами, до складу яких увійшли невстановлені досудовим розслідуванням особи, які шляхом здійснення тероризму, тобто суспільно небезпечної діяльності, яка полягає у свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади, взяли під збройний контроль частину території Донецької області, до складу якої увійшли адміністративно-територіальні одиниці (райони) та самоврядні територіальні одиниці (міста, селища, села).

06.04.2014 року вище визначеними терористичними групами було оточене та захоплене приміщенні Донецької обласної державної адміністрації, розташоване за адресою: м. Донецьк, бульвар Пушкіна, буд. 34, внаслідок чого місто Донецьк перейшло під контроль терористичних груп.

З метою приховування своєї злочинної діяльності, а також визнання «ДНР», як державного утворення на міжнародному рівні, отримання більш поширеної підтримки серед місцевого населення Донецької області, пропаганди і поширення ідеології створення псевдодержавного утворення на території південно-східної частини України, отримання фінансування та іншого сприяння своєї терористичної діяльності, а також подальшої легітимізації своєї терористичної діяльності, спрямованої на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку встановленого Конституцією України, керівниками терористичних груп 07.04.2014 року утворено організацію, що відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичною під назвою «Донецька народна республіка» (далі «ДНР») шляхом об`єднання окремих терористичних груп у стійке об`єднання трьох і більше осіб, з метою продовження здійснення терористичної діяльності, у межах якого було здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, та видано Акт про проголошення державної самостійності «Донецької народної республіки», яким публічно закликали місцеве населення до проведення 11.05.2014 року на порушення порядку, встановленого Конституцією України та Законом України «Про всеукраїнський референдум» так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

Для реалізації вищезазначеного загального злочинного умислу у складі терористичної організації було утворено так звані «політичний блок» та «силовий блок».

На учасників політичного блоку, відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- створення так званих органів державної влади «ДНР» та організація їх діяльності;

- видання так званих нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ДНР»;

- організація та проведення незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з терористичною організацією «Луганська народна республіка» та її керівниками з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності терористичної організації «ДНР», що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам України та Збройним Силам України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу і захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» (не передбачених законом збройних формувань) для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку (не передбачених законом збройних формувань та терористичних груп), відповідно до плану спільних злочинних дій, покладаються наступні обов`язки:

- організація та ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції;

- з метою опору представникам державної влади та унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України, організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ДНР», озброєння зазначених осіб та керівництво їхніми діями;

- створення не передбачених законом збройних формувань та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» (не передбачених законом збройних формувань та терористичних груп) та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області;

- вчинення терористичних актів та диверсій на території України;

- захоплення зброї чи заволодіння у інший спосіб боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та забезпечення власної злочинної діяльності;

- викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу легітимну владу в Україні;

- силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Донецької області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ДНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд;

- організація поставок зброї, бойових припасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації;

- організація виробництва, налагоджування ремонту деяких видів зброї та бойових припасів, створення військово-промислового комплексу «ДНР».

З метою захисту територіальної цілісності України 13.04.2014 Радою національної безпеки і оборони України прийнято рішення «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яке введено в дію Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14.04.2014, відповідно до якого на території України розпочато антитерористичну операцію.

Чисельні злочини, вчинені представниками терористичної організації «ДНР» або за їх участі відображено у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» терористичною організацією. Зокрема, у Зверненні ВРУ до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14.01.2015 за №106-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22.07.2014 за №1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 за №337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за №1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за №145-VIIІ.

Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, ОСОБА_1 , у невстановлений органами досудового розслідування період часу, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, точне місце перебування органами досудового розслідування не встановлене, діючи умисно, за власною ініціативою, з особистих мотивів та з метою участі в злочинній діяльності терористичної організації «ДНР» щодо дестабілізації суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України вступив до лав терористичної організації «Донецька народна Республіка» де у подальшому був призначений на посаду начальника розвідувального управління штабу 3 ОМСБр 1 АК т. зв. МО «ДНР», та користувався позивним «Фінансист».

На виконання покладених на нього службових обов`язків 13.01.2016 року, ОСОБА_1 , з метою отримання інформації стосовно місць дислокації та переміщення особового складу та військової техніки підрозділів ЗС України та добровольчих батальйонів, які приймають участь у антитерористичній операції на території Донецької області, завербував жителя м. Костянтинівка Донецької області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06.09.2018 визнано винним та засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України).

Так, ОСОБА_4 у період часу з 13.01.2016 року по 05 червня 2016 року отримував від ОСОБА_3 відомості щодо місць дислокації та переміщення особового складу та військової техніки підрозділів ЗС України та добровольчих батальйонів, які приймають участь у антитерористичній операції на території Донецької області з метою подальшого використання учасниками вказаної терористичної організації «ДНР» цієї інформації у ведені терористичної діяльності проти органів державної влади та військових підрозділів України, а саме - у здійсненні артилерійських обстрілів місць дислокації військовослужбовців та військової техніки Збройних Сил України та інших військових формувань України, які беруть участь у проведенні антитерористичної операції на території Донецької області.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в участі терористичної організації ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

11 жовтня 2019 року слідчим відділом 2 управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях складено та погоджено з прокуратурою Донецької області повідомлення про підозру. Таким чином, у вчиненні кримінального правопорушення, за викладених обставин підозрюється:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Краснодар РФ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, але вона йому не оголошувалась у зв`язку з тим, що місцезнаходження ОСОБА_1 слідству невідоме. На підставі ч. 1 ст. 278 та ч. 1 ст. 135 КПК України, примірник повідомлення про підозру ОСОБА_1 , 11.10.2019 року «Укрпоштою» надіслано листом за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_1 , скан-копію повідомлення про підозру також було надіслано на електрону пошту, якою відповідно до матеріалів кримінального провадження останній використовував. Таким чином вичерпано усі можливі способи повідомлення ОСОБА_1 про підозру.

В той-же день відповідно до вимог ст.135 КПК України, «Укрпоштою» надіслано лист за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_1 , із повісткою про виклик ОСОБА_1 з метою проведення процесуальних дій за його участю в період часу з 09:00 по 18:00 годин 15, 16 та 17 жовтня 2019 року. Скан-копію зазначеної повістки про виклик також було надіслано на електрону пошту, якою відповідно до матеріалів кримінального провадження використовував ОСОБА_1

15, 16 та 17 жовтня 2019 року ОСОБА_1 до 3-го відділення (з дислокацією в м. Краматорськ) СВ 2-го Управління (з дислокацією в м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях за адресою: Донецька область м. Краматорськ, вул. Я. Мудрого, буд. 56а, для проведення процесуальних дій не прибув та не повідомив слідчого про поважні причини неприбуття.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного тяжкого злочину підтверджується матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- матеріалами, зібраними оперативним підрозділом, виявившим вчинений ОСОБА_1 злочин, що у відповідності до ст.99 ч.2 КПК України є доказом.

- вироком Костянтинівського міськрайонного суду від 06.09.2018 року;

- протоколом огляду Інтернет-ресурсів від 22.10.2018 року;

Обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється відповідними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, а саме тим, що підозрюваний ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, приховувати докази та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

18 жовтня 2019 року у зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_1 від органів слідства для ухилення від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, досудове розслідування якого здійснюється органами СБ України в рамках кримінального провадження №0000146, останній постановою слідчого оголошений у розшук, проведення якого доручено оперативним співробітникам 1-го управління Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях.

Приймаючи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_1 до теперішнього часу переховується від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, знаходиться у розшуку, та без затримання ОСОБА_1 неможливо забезпечити його явку до суду для розгляду клопотання про обрання відповідного запобіжного заходу, слідчий просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Ковальова С.С. про дозвіл на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , у кримінальному провадженні №0000146 від 20.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

На вказану ухвалу слідчого судді прокурором Росиком Р.С. подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що зазначена ухвала постановлена в порушення кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що 11.10.2019 року ОСОБА_1 надіслано листом «Укрпоштою» повідомлення про підозру за останнім відомим місяця проживання ОСОБА_1 , а також було надіслано сканкопію повідомлення про підозру на електрону адресу, яку останній використовував.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора Росика Р.С., який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, захисника Дейнеку І.Г., який не заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства», обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише через тяжкість злочину неприпустимо, обов`язковою умовою взяття особи під варту має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Відповідно до положення п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України до заходів забезпечення кримінального провадження належить затримання особи.

Частиною 5 ст. 131 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 188 КПК України передбачено право прокурора, слідчого за погодженням з прокурором на звернення з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, сторона обвинувачення має право на звернення з таким клопотанням лише щодо особи, якій у передбачений КПК України спосіб повідомлено про підозру, або щодо особи, обвинувальний акт стосовно якої направлений до суду.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлення про підозру.

Так, за загальним правилом КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається особі в день його складення слідчим або прокурором.

У разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (Глава 11 КПК України, статті 135, 136), тобто шляхом:

- надіслання поштою, електронною поштою;

- врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»;

- врученням житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких, повідомлення про підозру може бути вручене.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що «вручено» не означає «отримано», а отже доцільно враховувати вимоги щодо належного підтвердження отримання або ознайомлення особою зі змістом повідомлення про підозру іншим шляхом.

Аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку відповідатиме вимогам КПК України лише у випадку вручення поштового відправлення особисто підозрюваному.

Так, згідно частин 1, 2 статті 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Якщо особа попередньо повідомила слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про адресу своєї електронної пошти, надіслана на таку адресу повістка про виклик вважається отриманою у випадку підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Таким чином, особа набуває статусу підозрюваного з моменту вручення їй особисто поштового відправлення, або підтвердження її отримання особою відповідним листом електронної пошти.

Крім того стаття 135 КПК України передбачає можливість вручення повідомлення про підозру дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає для подальшої передачі, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку, що прокурором не надано доказів вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України будь-яким способом, передбаченим КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що розслідування кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_1 , здійснюється в формі спеціального досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст. 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Друкований орган, у якому публікуються протягом наступного року повістки про виклик підозрюваного, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копії процесуальних документів, що підлягають врученню підозрюваному, надсилаються захиснику.

За таких обставин, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що ОСОБА_1 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, у порядку, передбаченому КПК України, а тому, на думку колегії суддів, він не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000146 від 20.07.2016 року.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та клопотання слідчого - не обґрунтовані.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повному обсязі дослідив клопотання слідчого та обґрунтовано відмовив в його задоволенні.

За таких обставин, немає підстав вважати, що слідчим суддею допущені якісь порушення норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 188-190, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Росика Р.С. залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: