ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря судового
засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №40000060 від 06.03.2019 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, громадянина України, розлученого, освіта професійно-технічна, на утриманні одна дитина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бердичівського міського суду Житомирської області від 06.06.2003р. за ч.2 ст. 186, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.06.2004р. за ч.3 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.12.2012р. за ч.2 ст. 187, ч. 1 ст. 69 КК України до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.186 КК України, -
УСТАНОВИЛА:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання:
-за ч.1 ст.296 КК України у виді одного року обмеження волі;
-за ч.2 ст.186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з 06 березня 2019 року.
_____________________________________________________________
ЄУНСС: 719/168/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Провадження №11-кп/822/371/20 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ст.186, ст.296 КК України

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено обраний у виді тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 572 грн.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 подали аналогічні апеляційні скарги, в яких, не заперечуючи винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, просять скасувати вирок в частині засудження за ч.2 ст.186 КК України та виправдати ОСОБА_6 за вказаною статтею.
Свої доводи обґрунтовують тим, що суд першої інстанції поверхнево розглянув кримінальне провадження в цій частині, дав невірну оцінку наявним у справі доказам, в основу обвинувачення поклав показання потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не можуть однозначно підтвердити винуватість ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України.
Вказують, що у ОСОБА_6 не було умислу на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 , оскільки телефон, який він забрав у неї, він сприйняв за свій власний, а тому у даному випадку відсутній також і корисливий мотив.
Звертають увагу на те, що до зазначених подій ОСОБА_6 побили, викрали мобільний телефон та грошові кошти, про що відомості були внесені до ЄРДР. Тілесні ушкодження, нанесені йому у ході бійки, не давали фізичної змоги вирвати мобільний телефон з рук потерпілої, оскільки у ОСОБА_6 була вивихнута ліва рука, а в правій він тримав штахетину для оборони.
При цьому, суд першої інстанції безпідставно відхилив показання ОСОБА_6 щодо його невинуватості у вчиненні грабежу і надані стороною захисту докази та належним чином їх не спростував, чим порушив презумпцію невинуватості, а тому вирок суду в цій частині підлягає скасуванню.
Крім того, просять викликати та допитати в апеляційному суді потерпілу ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 з приводу зазначених фактичних обставин справи.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 05 березня 2019 року близько 21 год. 00 хв., перебуваючи поряд з приміщенням магазину-кафе «Ліптон», що розташований в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», Чернівецької області, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, в присутності сторонніх осіб відвідувачів закладу, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, де перебуває значна кількість людей, безпричинно наніс ОСОБА_11 один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим заподіяв останньому фізичну біль.
Крім цього, ОСОБА_6 06 березня 2019 року близько 01 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кафе-бару «Молодіжне», що розташований в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», Чернівецької області, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпричинно почав ображати нецензурною лайкою ОСОБА_12 та намагався нанести удар кулаком руки в область обличчя останнього, проте ОСОБА_12 від удару ухилився. Тоді ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, схопив металеву вішалку та намагався нанести уже нею ОСОБА_12 удар, однак останній знову ухилився. Внаслідок дій ОСОБА_6 робота закладу була тимчасово зупинена, а відвідувачі кафе ОСОБА_12 та його подруга ОСОБА_13 , спокій яких порушив ОСОБА_6 , змушені були покинути заклад.
В подальшому, в цей же день близько 01 год. 15 хв. 01 год. 28 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці поблизу кафе-бару «Молодіжне», що розташований в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», Чернівецької області, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, спочатку безпричинно наніс ОСОБА_14 один удар кулаком правої руки в область обличчя, чим заподіяв останньому фізичну біль. В продовження своїх протиправних дій ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_9 та, схопивши останню за волосся, кинув її на землю, після чого наніс три удари ногою в область тулуба останньої, чим заподіяв їй фізичну біль.
Також ОСОБА_6 , будучи неодноразово судимим за злочини проти власності, маючи не зняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, 06 березня 2019 року біля 03 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вулиці поблизу будинку № 19, що розташований в м. Новодністровськ, мікрорайон «Діброва», Чернівецької області, побачив на лавочці біля під`їзду вищевказаного будинку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , яка тримала в руках увімкнутий мобільний телефон. Маючи умисел на відкрите викрадення мобільного телефону, ОСОБА_6 , тримаючи в руках дерев`яний брус, товщиною 5см х 3см, довжиною 176 см, який він раніше відірвав від іншої лавки, підійшов до ОСОБА_9 та почав вимагати в останньої віддати йому телефон. Незважаючи на те, що ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_6 , що телефон належить їй, та оскільки відмовилась його віддати, останній, діючи умисно, відкрито як для потерпілої, так й оточуючих людей, вирвав з рук ОСОБА_9 мобільний телефон марки «SAMSUNG», модель «GALAXY GRAND 2SM-G7105», вартістю 583, 33 грн., в якому знаходилась картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 15, 00 грн., та поклав до кишені своєї куртки.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення поданих апеляційних скарг та просив залишити без змін вирок районного суду.
Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини неявки. Сторони не наполягали на повторному виклику потерпілих та вказали, що їхня участь у розгляді апеляційних скарг не є обов`язковою. Керуючись ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі потерпілих.
Ставлячи в апеляційних скаргах питання про виклик до суду апеляційної інстанції, потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , сторона захисту під час апеляційного розгляду не наполягала на їх виклику та не заперечувала проти їх відсутності, а тому колегія суддів залишає дані клопотання без задоволення.

Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового провадження в судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.296 КК України, доведеність вини та призначене покарання за вказане кримінальне правопорушення, апелянтами не оспорюються, висновки суду першої інстанції в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог при ухваленні вироку дотримано у повній мірі.
Диспозиція ч.2 ст.186 КК України передбачає кримінальну відповідальність за грабіж відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
Із суб`єктивної сторони грабіж передбачає тільки прямий умисел, тобто, особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, відкрито вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета.
Доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_6 не мав умислу на відкрите викрадення телефону потерпілої ОСОБА_9 , були предметом розгляду судом першої інстанції, спростовані у ході розгляду кримінального провадження та їм була надана обґрунтована правова оцінка у вироку.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні грабежу судом першої інстанції покладено наступні докази:
-показання потерпілої ОСОБА_9 , яка, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, згідно яких ОСОБА_6 , тримаючи в руці дерев`яний брус від лавки, підійшов до неї з ОСОБА_10 , побачив у неї в руках телефон, висловив вимогу віддати йому телефон. На це вона повідомила, що телефон не віддасть, оскільки він належить їй, після чого ОСОБА_6 вирвав телефон у неї з рук та поклав собі до кишені. В цей момент йому зробив зауваження ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_6 почав наносити удари дерев`яним брусом. В подальшому побачила телефон на столі у слідчого ОСОБА_15 , коли надавала показання;
-показання свідка ОСОБА_10 , який підтвердив показання потерпілої в тій частині, що до них підійшов ОСОБА_6 та почав питати про телефон, після чого почав наносити удари брусом від лавки. Вказав, що не бачив у ОСОБА_6 в той момент тілесних ушкоджень. Не пам`ятає, що сталося із телефоном через брак освітлення на вулиці, однак екран телефону світився і ОСОБА_6 за бажання міг його чітко побачити;
-показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у присутності яких ОСОБА_6 віддав телефон слідчому, вказавши, що знайшов його;
-протокол добровільної видачі мобільного телефону від 06.03.2019 року;
-заява ОСОБА_6 від 06.03.2019 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Дані докази досліджені судом безпосередньо, є послідовними, взаємоузгодженими та не суперечать один одному, спростовуючи позицію обвинуваченого стосовно помилкового сприйняття мобільного телефону ОСОБА_9 за свій власний.
Показання ОСОБА_6 , надані ним суду першої та апеляційної інстанції, суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, зокрема, протоколу добровільної видачі та показанням свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з яких вбачається, що ОСОБА_6 повідомив слідчому, що даний телефон він знайшов.

Колегія суддів також критично ставиться до доводів сторони захисту про те, що у ОСОБА_6 сильно боліла ліва рука, а тому він не міг вирвати телефон у ОСОБА_9 , оскільки вони об`єктивно не узгоджуються з тим фактом, що незадовго до того обвинувачений власноручно вирвав з лавки дерев`яний брус розміром 5см * 3 см, довжиною 176 см, який використав у подальшому для нанесення ударів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Крім того, дії ОСОБА_6 , який після заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 у відповідь на зауваження ОСОБА_10 почав завдавати їм з ОСОБА_9 удари, колегія суддів також розцінює як елемент об`єктивної сторони вчиненого грабежу, спрямованого на заволодіння чужим майном, його утримання та небажання повертати законному власнику.
Таким чином, суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що наведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.
Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про те, що визнаючи його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд першої інстанції врахував лише показання потерпілої, свідків та докази сторони обвинувачення, і не взяв до уваги докази його невинуватості, а саме показання самого обвинуваченого.
Так, потерпіла та свідки надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються з іншими дослідженими доказами.
Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про необґрунтованість позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.
Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_6 є безпідставними та спростовуються наведеними доказами. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані всі свідки, потерпілі, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.
Доводам обвинуваченого у вироку обґрунтовано наведено критичну оцінку, оскільки позиція захисту має на меті уникнення від кримінальної відповідальності та повністю спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів.
Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо з призначенням йому остаточного покарання у вигляді позбавлення волі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегією суддів не виявлено, а тому апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 28 травня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

14.09.2020 року
(дата засвідчення копії)