УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000332 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
-якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, з 18.12.2020р. по 14.02.2021р. включно.

Учасники судового провадження:

захисник ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції
з Новобузького районного суду
Миколаївської області)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі .

Короткий зміст ухвали.
Ухвалою суду клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено. Обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів з 18 грудня 2020 року до 14 лютого 2021 року, включно.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник вказує, що прокурором не доведено існування ризиків, вказаних в клопотанні. Пояснює, що ризик переховування обвинуваченого від суду, є лише припущенням, оскільки, весь час досудового розслідування ОСОБА_6 перебуває під вартою. Щодо ризику незаконно впливати на потерпілого, захисник зауважує, що потерпілий був допитаний та пояснив, що він добре знайомий з обвинуваченим та неодноразово надавав в користування ОСОБА_6 свій автомобіль, а тому сам, в судовому засіданні просив не продовжувати строк тримання під вартою обвинуваченому.

На думку захисника, жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, а тому вважає тримання під вартою на такий довгий термін та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, невмотивовано жорстоким.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000332 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.10.2020р. обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 грудня 2020р. 17.12.2020р. до Новобузького районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.12.2020р. клопотання прокурора ОСОБА_7 про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено. Обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів з 18 грудня 2020 року до 14 лютого 2021 року, включно.
Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що прокурор довів, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000332 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.12.2020р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 14 лютого 2021 року включно

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі і за незаконне заволодіння транспортних засобів, на даний час має не зняту та непогашену у встановленому порядку судимість, що дають суду підстави вважати ризики ухилення від суду та продовження злочинної діяльності чи вчинення іншого злочину, цілком обґрунтованими.

До того ж на даний час обвинувачений не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи. Посилання захисника на те, що обвинувачений та потерпілий мають дружні стосунки та потерпілий неодноразово надавав ОСОБА_6 у користування свій автомобіль, не знижують ризик незаконного впливу на потерпілого, навпаки обізнаність обвинуваченого про місце проживання потерпілого дають підстави вважати ризик незаконного впливу на нього доведеним.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції вірно не знайшов обґрунтованих підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобігання ризиків та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту до моменту вирішення клопотання про продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу, не змінилися всі обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 , про що просить апелянт.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новобузького районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2020 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.02.2021р. включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: