справа № 642/5070/20
провадження № 1кп/642/845/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого:

1) 28.03.2019 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2020 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_4 приїхав до будинку № 26 по вул. Старокримській у м. Харкові для проведення ремонтних робіт, де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, розуміючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, взяв з будівельного майданчика будинку АДРЕСА_3 майно потерпілого ОСОБА_5 , а саме: лазерний рівень марки «Dnipro-M ML-120», вартістю, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 13916 від 12.08.2020 - 1228 грн. 92 коп.; магнітний тримач для лазерного рівня марки «Dnipro-M MG-9», вартістю, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 13916 від 12.08.2020 - 147 грн. 00 коп.;

набір ключів марки «Інтертул НТ-1203» з 12 ключів розмірами від 6 до 22 мм., вартістю, згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 13916 від 12.08.2020 - 229 грн. 44 коп.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 1 605 гривень 36 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Просив строго не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має офіційного місця роботи, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

На підставі ст. 66 КК України як обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки.

Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, відношення особи до скоєного злочину та факт повного визнання вини, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 не відбув призначене покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.03.2019 року, за яким він був засуджений до трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк два роки.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 10, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75, 104 КК) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України у період іспитового строку, призначеному за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.03.2019 року, то вказані обставини унеможливлюють повторне звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням та призначення йому покарання меншого, ніж передбачене ч. 4 ст. 71 КК України.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавленні волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.03.2019 р. у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Обчислювати строк відбуття покарання з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , тобто з 13 серпня 2020 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою.

Речові докази: інтертул НТ-1203» з ключів розмірами від 6 до 22 мм., лазерний рівень марки «Dnipro M ML -120» та магнітний тримач для лазерного рівня марки «Dnipro M MG -9» - після набрання вироком законної сили передати власнику - ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи №13916 від 12.08.2020 року 1634,40 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1