Справа № 946/4421/20
Провадження № 1-м/946/2/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ізмаїл клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Комсомольськ-на-Амурі РФ, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Московського районного суду міста Чебоксари Чуваської Республіки від 01 липня 2019 року з приєднанням покарання, призначеного вироком Цивільського районного суду Чуваської Республіки від 08 листопада 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 15 жовтня 2019 року до покарання у вигляді 12 років 3 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.210, ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, п. «а» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.3 ст.321 Кримінального кодексу Російської Федерації, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2020 року наказом №2106/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 05 грудня 2017 року за №06-150491/17.

Вироком Московського районного суду міста Чебоксари Чуваської Республіки від 01 липня 2019 року з приєднанням покарання, призначеного вироком Цивільського районного суду Чуваської Республіки від 08 листопада 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 15 жовтня 2019 року, громадянина України ОСОБА_4 засуджено до покарання у вигляді 12 років 3 місяців позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.210, ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, п. «а» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.3 ст.321 КК Російської Федерації, з відбуванням покарання в колонії строгого режиму.

ОСОБА_4 відбуває покарання в Федеральній казенній установі - Виправній колонії №5 Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Республіці Татарстан. Кінець строку відбування покарання 21 лютого 2029 року.

За вироком суду дії ОСОБА_4 були кваліфіковані, як участь в злочинному співтоваристві (злочинній організації), замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі - 5 епізодів, замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою - 15 епізодів, замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі, застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я, стосовно співробітника місця тримання під вартою у зв`язку з виконанням ним службової діяльності.

Вказані дії ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, є кримінальним правопорушенням (злочином) згідно із законодавством України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні висловив думку про необхідність привести вирок суду Російської Федерації відносно громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.610 КПК України засудженому ОСОБА_4 слід визначити статті (частини статей) Закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.

Кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин по ч.2 ст.210 КК РФ, передбачена ч.2 ст.255 КК України (участь у злочинній організації); за вчинений злочин по ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст. 228.1 КК РФ, передбачена ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України (закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів у великих розмірах, вчинений організованою групою ); за вчинений злочин по ч.3 ст.30, п. «а» ч.4 ст.228.1 КК РФ, передбачена ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України (закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений організованою групою); за вчинений злочин по ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ, передбачена ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України (закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів у особливо великих розмірах); за вчинений злочин по ч.3 ст.321 КК РФ, передбачена ст.392 КК України (напад на адміністрацію, вчинений особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі)

Санкція ч.2 ст.255 КК України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. За вказаним кримінальним законом суд визначає ОСОБА_4 покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Засудженому ОСОБА_4 за закінчений замах на злочин, слід визначити покарання у відповідності з вимогами ч.3 ст.68 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Тому за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_4 не може бути визначено основне покарання більше 6 років 6 місяців позбавлення волі. За вказаним кримінальним законом суд визначає йому покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.

Санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Засудженому ОСОБА_4 за закінчений замах на злочин, слід визначити покарання у відповідності з вимогами ч.3 ст.68 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Тому за ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 КК України ОСОБА_4 не може бути визначено основне покарання більше 8 років позбавлення волі. За вказаним кримінальним законом суд визначає йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Водночас, санкціями ч.2 ст.255, ч.ч.2,3 ст.307 КК України передбачене обов`язкове покарання у виді конфіскації майна, однак таке додаткове покарання не підлягає виконанню відносно ОСОБА_4 , оскільки воно не було призначене вироком суду іноземної держави, а відповідно до п. «d» ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінального покарання засудженої особи.

За правилами ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. При складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Тому за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.255, ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 та ч.2 ст.15 ч.3 ст.307 КК України суд визначає покарання ОСОБА_4 у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.

Санкція ст.392 КК України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. За вказаним кримінальним законом суд визначає ОСОБА_4 покарання у вигляді восьми років позбавлення волі.

За правилами ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років.

Тому за сукупністю вироків суд остаточно визначає покарання ОСОБА_4 у вигляді дванадцяти років 3 місяців позбавлення волі

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 01 липня 2019 року - відповідно до дати, яка встановлена вироком Московського районного суду міста Чебоксари Чуваської Республіки від 01 липня 2019 року.

Також, відповідно до положень п. с ч.1 ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі. Тому ОСОБА_4 необхідно зарахувати в строк відбування покарання час тримання під вартою в період з 22 листопада 2016 року по 30 червня 2019 року.

Визначення судом виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, діючим законодавством України не передбачено.

На підставі вищевикладеного, ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, керуючись ст.610 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Московського районного суду міста Чебоксари Чуваської Республіки від 01 липня 2019 року з приєднанням покарання, призначеного вироком Цивільського районного суду Чуваської Республіки від 08 листопада 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 - привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що ч.2 ст.210, ч.3 ст.30, п.п. «а, г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, п. «а» ч.4 ст.228.1, ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1, ч.3 ст.321 КК Російської Федерації, за якими ОСОБА_4 засуджено вироком Московського районного суду міста Чебоксари Чуваської Республіки від 01 липня 2019 року з приєднанням покарання, призначеного вироком Цивільського районного суду Чуваської Республіки від 08 листопада 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 15 жовтня 2019 року, відповідають ч.2 ст.255; ч.2 ст.15, ч.2 ст.307; ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 та ст.392 КК України.

Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Московського районного суду міста Чебоксари Чуваської Республіки від 01 липня 2019 року з приєднанням покарання, призначеного вироком Цивільського районного суду Чуваської Республіки від 08 листопада 2017 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Верховного Суду Чуваської Республіки від 15 жовтня 2019 року визначити покарання за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.255; ч.2 ст.15, ч.2 ст.307; ч.2 ст.15, ч.3 ст.307 та ст.392 КК України у вигляді дванадцяти років трьох місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з 01 липня 2019 року.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 час тримання під вартою в період з 22 листопада 2016 року по 30 червня 2019 року.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1