Справа № 487/2371/20
Провадження № 1-кс/487/7375/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000844 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

17.12.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу Одеської обласної прокуратури в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 24.03.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000844 звернувся із клопотанням про накладення арешту на добровільно виданий ОСОБА_4 СD-R диск з відеозаписом під назвою «VID-20201125-WA0008» зробленим на його власний мобільний телефон марки «Iphone» «7plus» ІМЕІ НОМЕР_1 , здійсненим 24.03.2020 приблизно о 07:44 в ході виявлення та вилучення у ОСОБА_5 речовини рослинного походження у приміщенні КПП ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11. Місцем зберігання СD-R диску з відеозаписом під назвою «VID-20201125-WA0008» визначити матеріали кримінального провадження № 0000844 від 24.03.2020.

Підставою звернення слідчого стало те, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане тимчасово вилучене майно, оскільки зазначений носій інформації підтверджує факти і обставини встановлені в ході досудового розслідування, а саме пронесення на територію установи виконання покарання ОСОБА_5 наркотичних речовин, способом, прихованим від оточуючих, та який виключає швидкий доступ до нього.

В судове засідання слідчий не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, є диспозитивність, яка полягає зокрема у тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч.ч. 1, 3 статті 26 КПК України.).

Враховуючи той факт, що слідчий просив про розгляд справи без його участі, але дане питання не врегульоване нормами КПК України, на підставі частини 6 статті 9 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі слідчого на підставі його заяви.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Групою слідчих Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000844 від 24.03.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює група прокурорів відділу прокуратури Одеської області у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про що внесено відомості до ЄРДР.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.03.2020 близько 07 годин 44 хвилин на контрольно-пропускному пункті ДУ «Одеський слідчий ізолятор» під час проходження на територію вищевказаної установи у молодшого сержанта внутрішньої служби ОСОБА_5 , який займає посаду молодшого інспектора І категорії відділу режиму і охорони ДУ «Одеський слідчий ізолятор» було виявлено згорток з рослинною речовиною, схожого на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який він намагався пронести на територію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з подальшою метою передачі особам, які утримуються на території даної установи.

Згідно з висновком експерта за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речових, їх аналогів та прекурсорів» проведеного Одеським НДЕКЦ МВС України № 1152-Х вилучена у ОСОБА_5 речовина рослинного походження зеленого кольору масою 4,02 гр. є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу в висушеному вигляді становить 3, 7 гр.

Додатково під час досудового розслідування, встановлено, що в ході виявлення та видачі ОСОБА_5 згорток з рослинною речовиною, схожого на особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс здійснювалась фіксація на камеру мобільного телефону.

В подальшому, 16.12.2020 свідком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з 16 годин 00 хвилин по 16 годину 15 хвилин добровільно видано СD-R диск з відеозаписом під назвою «VID-20201125-WA0008» зробленим на його власний мобільний телефон марки «Iphone» «7plus» ІМЕІ НОМЕР_1 , здійсненим 24.03.2020 приблизно о 07:44 в ході виявлення та вилучення у ОСОБА_5 речовини рослинного походження у приміщенні КПП ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11.

Того ж дня, слідчим винесено постанову про визнання зазначеного дискуречовим доказом та залучення його до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98, 167 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучені речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є доказами та доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу .

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого належить задовольнити .

Керуючись ст. ст. 131-132, 167, 169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000844 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на добровільно виданий ОСОБА_4 СD-R диск з відеозаписом під назвою «VID-20201125-WA0008» зробленим на його власний мобільний телефон марки «Iphone» «7plus» ІМЕІ НОМЕР_1 , здійсненим 24.03.2020 приблизно о 07:44 в ході виявлення та вилучення у ОСОБА_5 речовини рослинного походження у приміщенні КПП ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11.

Місцем зберігання СD-R диску з відеозаписом під назвою «VID-20201125-WA0008» визначити матеріали кримінального провадження № 0000844 від 24.03.2020.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1