Справа № 488/2066/18
Провадження № 1-кп/488/77/20 р.
УХВАЛА

06.07.2020 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілої сторони ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за ст. 364 ч.2 КК України клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:
В рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про заміну запобіжного заходу з застави на особисте зобов`язання. В обґрунтування обвинувачений зазначив, що кримінальне провадження триває понад три роки; процесуальні обов`язки ОСОБА_4 виконуються в повному обсязі. Крім того, обвинувачений здав на зберігання до уповноваженого органу свій паспорт для виїзду за кордон. Разом із тим, ОСОБА_7 , яка 23.05.2017 року сплатила за ОСОБА_4 заставу, наразі сама має потребу у зазначених грошових коштах.

Прокурор та потерпіла сторона заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, суд, під час судового розгляду, своєю ухвалою має право змінити, скасувати, або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Як вбачається з ухвали суду від 18.05.2017 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді застави в розмірі 134720,00 грн. та, у відповідності до ст. 194 КПК України, покладено такі обов`язки: прибувати за всіма викликами до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Миколаєва без відповідного дозволу; повідомляти про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт для виїзду за кордон. Серед ризиків встановлено можливість ухилення від суду та незаконного впливу на свідків.
Відповідно до ст. 194 п.7 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Відтак, розуміючи, що покладені на нього обов`язки фактично припинили свою дію, ОСОБА_4 продовжував дотримуватися своїх процесуальних обов`язків (протилежних даних матеріали провадження не містять).

Крім того, слід зауважити, що ОСОБА_4 не було встановлено заборону на спілкування із свідками з метою запобігання відповідному ризику, однак навіть при відсутності такої заборони, даних про спроби тиснути на свідків або спілкуватися з ними в розпорядженні суду немає, що свідчить про відсутність зазначеного ризику.

Щодо ризику переховування від суду, практика ЄСПЛ виходить з того, що загроза втечі повинна доводитися, окрім іншого, сукупністю таких обставин, як характеристика особи, її моральний облік, місце проживання, професія, прибуток, сімейні зв`язки, зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відтак, на час розгляду даного клопотання судом не встановлено очевидних порушень процесуальних обов`язків з боку ОСОБА_4 ; він вчасно з`являється в судові засідання, адреса його проживання відома суду і стороні обвинувачення та є незмінною протягом тривалого часу; фактичних даних, що свідчать про його спілкування із свідками, у суду немає. Обвинувачений одружений, має постійне місце роботи; позитивно характеризується за місцем роботи і проживання. Зв`язки обвинуваченого з іншою країною або з іншим містом не встановлені. Крім того, згідно довідки від 22.05.2017 року, яка є додатком до клопотання, ОСОБА_4 здав на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон.

Разом із тим, кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 триває понад три роки і досі не завершене; 21.01.2020 року, вкотре, передано новому складу суду; розгляд розпочато спочатку.

З урахуванням тривалості кримінального провадження, належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також інших обставин, які зазначені вище, суд вважає за можливе змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 179, 182, 194, 196, 331 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Змінити запобіжний захід у виді застави, обраний 18.05.2017 року відносно ОСОБА_4 , на особисте зобов`язання, поклавши на нього такі обов`язки:

-прибувати за першою вимогою до суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання;

-паспорт для виїзду за кордон залишити зберігати у відповідному державному органі.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.
Заставу повернути особі, яка її внесла.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1