ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Запоріжжя матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідуваньза № 0002889 від 19.11.2018 року, за № 0003214 від 23.12.2018 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, мешкаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.03.1994 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 12.02.1997 року по відбуттю строку покарання;
- 28.04.1995 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.ст. 17, 43, ч. 2 ст. 141 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.02.1997 року по відбуттю строку покарання;
- 10.12.1997 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжяза ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 05.08.2000 року по відбуттю строку покарання;
- 06.10.2003 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 01.06.2006 року умовно-достроково з не відбутим терміном 1 рік 3 місяці 4 дні;
- 29.07.2008 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 17.12.2010 року по відбуттю покарання;
-29.11.2011 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 17.04.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1, 4 ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 25.12.2014 року умовно-достроково з не відбутим терміном 1 рік 5 місяців 22 дні;
- 22.04.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі,
- 10.06.2015 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років та 1 місяця позбавлення волі, звільнений 03.03.2017 року по відбуттю строку покарання,
- 12.07.2018 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У липні місяці 2018 року, (точну дату та час встановити не виявилося можливим), ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок № 48, а саме в приміщенні магазину „Форд Нокс, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з столу ноутбук фірми «ASUS» модель K53SD в корпусі чорного кольору, вартістю 7312 гривень 18 копійок, який належить ОСОБА_7 , завдавши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину.
Крім того, в кінці серпня місяця 2018 року, у обідню пору доби (точну дату та час встановити не виявилося можливим), ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Незалежної України, будинок № 63, а саме в приміщенні магазину «Кондиторія», шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з столу мобільний телефон фірми «Самсунг» модель SM-A520F/DS в корпусі рожевого кольору, вартістю 3482 гривень 16 копійок, який належить ОСОБА_8 , завдавши останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину.
15.11.2018 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні офісу «Turkish Airlines» по проспекту Соборному, 170-а в м. Запоріжжі, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу адміністратора таємно викрав мобільний телефон марки „MEIZU U10 в корпусі золотого кольору, вартістю 3200 гривень 00 копійок, в середині якого знаходилось сім карта мобільного оператора Водофон НОМЕР_1 , яка для потерпілої матеріальну цінність не представляє, який належать потерпілій ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном зник з місця вчинення злочину. Своїми діями ОСОБА_6 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на вказану суму.
Крім того, 22.12.2018 року, приблизно о 12 годині 25 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Рекордна, будинок № 36, а саме в приміщенні магазину „Електропроводка, через незачинені двері увійшов, тим самим проник до підсобного приміщення, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з підвіконня мобільний телефон Xiaomi Redmi 3, в корпусі металевого кольору, вартістю 2040 гривень 00 копійок, в середині якого сходились дві сім карти операторів Київстар та Лайф вартістю 50 гривень 00 копійок, кожна, які належать потерпілій ОСОБА_10 , та мобільний телефон Samsung Galaxy J7, в корпусі білого кольору, вартістю 855 гривень 04 копійки, в середині якого знаходилась сім карта оператора Київстар вартістю 50 гривень 00 копійок, які належать потерпілій ОСОБА_11 .
Таким чином, ОСОБА_6 спричинив матеріального збитку ОСОБА_10 на загальну суму 2140 гривень 00 копійок та ОСОБА_11 збитку на суму 905 гривень 04 копійки, після чого зник з місця скоєння злочину, та отримав можливість розпоряджатися викраденим майном.
Крім того, 26.12.2018 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок № 3, а саме в приміщенні магазину «Форсаж», шляхом вільного доступу, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з манекену чоловічу мембрану термокуртку фірми „Регата вартістю 1248 гривень 00 копійок, яка належить ФОП ОСОБА_12 , чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України у повному обсязі, розповів про обставини вчинених злочинів відповідно до пред`явленого обвинувачення.

Пояснивши, що дійсно, він у липні місяці 2018 року, (точну дату та час не пам`ятає) знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Перемоги, будинок № 48, а саме в приміщенні магазину „Форд Нокс, таємно викрав з столу ноутбук фірми «ASUS».
Крім того, в кінці серпня місяця 2018 року, (точну дату та час не пам`ятає), знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Незалежної України, будинок № 63, а саме в приміщенні магазину «Кондиторія», таємно викрав з столу мобільний телефон фірми «Самсунг» в корпусі рожевого кольору.
15.11.2018 року, знаходячись в приміщенні офісу «Turkish Airlines» по проспекту Соборному, 170-а в м. Запоріжжі, таємно викрав мобільний телефон марки „MEIZU U10 в корпусі золотого кольору.
Крім того, 26.12.2018 року, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, бульвар Центральний, будинок № 3, а саме в приміщенні магазину «Форсаж», таємно викрав з манекену чоловічу куртку.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в умисному таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, визнав частково. По суті обвинувачення пояснив, що 22.12.2018 року, у денний час, знаходячись за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Рекордна, будинок № 36, а саме в приміщенні магазину „Електропроводка, через незачинені двері увійшов, до одного з приміщень магазину, яке вважав продовженням торгового залу магазину, звідки таємно, викрав з підвіконня мобільний телефон Xiaomi Redmi 3, в корпусі металевого кольору, та мобільний телефон Samsung Galaxy J7, в корпусі білого кольору. Посилаючись на те, що умислу на проникненняу інше приміщення магазину він не мав, вважає, що його дії помилково кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України за ознакою „проникнення у інше приміщення.

Пояснив, що у вчиненні крадіжки розкаюється, перелік та вартість викраденого майна він не оспорює.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками процесу не оспорювалися фактичні обставини вчинення ОСОБА_13 епізодів крадіжок від липня 2018 року, кінця серпня 2018 року, 15.11.2018 року, 26.12.2018 року, суд, з`ясувавши, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення кримінального процесуального закону про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, обмежившись в цій частині допитом обвинуваченого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, постанов про визнання речових доказів та інших процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.

При цьому, потерпілі за вказаними епізодами злочинів, у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судових засідань повідомлялись судом належним чином. Від потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Потерпілі ФОП ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

У зв`язку із викладеним, суд вважав за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілих (за епізодами злочинів, за якими ОСОБА_6 повністю визнав вину).

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_14 у вчиненні вказаних вище злочинів та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В іншій частині, а саме щодо епізоду інкримінованого ОСОБА_15 кримінального правопорушенняв умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, за яким ОСОБА_6 визнав вину частково, судом обрано такий порядок та обсяг дослідження доказів: допит потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 , заявлених до виклику стороною обвинувачення, дослідження письмових доказів, наданих учасниками кримінального провадження, допит обвинуваченого.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, виходячи з наступного.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 , пояснила, що працювала у магазині «Електропроводка», АДРЕСА_2 . 22.12.2018 року в обідній час невідомий чоловік проник до підсобного приміщення, в якому зберігаються речі співробітників магазину, що знаходиться в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », має двері та табличку «службове приміщення» та викрав з підвіконня мобільний телефон Xiaomi Redmi 3, який належав її колезі ОСОБА_10 , в корпусі металевого кольору, та мобільний телефон Samsung Galaxy J7, який належав їй.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , суду показав, що він знайомий з ОСОБА_4 22.12.2018 року в обідній час доби вони разом з ОСОБА_4 зайшли разом до приміщення магазину «Електропроводка», вулиця Рекордна, будинок № 36, м. Запоріжжя, з метою придбання електротоварів. Чим займався ОСОБА_4 у той час, як він вибирав товар, він не бачив. Про викрадення мобільних телефонів обвинуваченим дізнався вже після того, як вони покинули приміщення магазину.

За змістом протоколу огляду місця події від 22.12.2018 року з доданою фототаблицею, слідчим у присутності понятих було оглянуто приміщення магазину „Електропроводка за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Рекордна, будинок № 36. Під час огляду встановлено, що приміщення магазину складається з торгівельної зали, підсобного приміщення, складського приміщення. Оглядом встановлено, що вхід до підсобного приміщення здійснюється за допомогою дверей. В підсобному приміщенні розташовані меблі, комп`ютерна техніка та особисті речі персоналу магазину. Під час огляду зафіксовано розташування на місцевості речей (т. 3 а.с. 20-23, 27-28).
Відповідно до протоколу огляду відеозапису з додатком DVD-R диском „ЕКО serirs з приміщення магазину «Електропроводка» від 18.01.2019 року, відеозапис, якого відтворено під час судового розсліду, встановлено, що запис проведено за допомогою камер відео нагляду, що знаходяться у приміщенні магазину „Електропроводка, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. № 36. При відтворенні відеозапису під час судового розгляду встановлено, що чоловік зображений на відео з торгової зали зайшов через незачинені двері до підсобного приміщення магазину та через деякий час вийшов з нього та попрямував до виходу з магазину (т. 3 а.с. 24-26).
Постановою слідчого від 18.01.2019 рокуDVD-R диском „ЕКО serirs з відеозаписами з відео камер, розташованих у приміщенні магазину «Електропроводка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. № 36 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003214 та долучено до матеріалів кримінального провадження (т. 3 а.с. 33).
При оцінці досліджених доказів суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за обставин встановлених судом і викладених у вироку, які ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом».

За матеріалами справи в ході судового розгляду ОСОБА_4 не заперечував факту крадіжки майна потерпілих ОСОБА_10 на загальну суму 2140 гривень 00 копійок та ОСОБА_11 на загальну суму 905 гривень 04 копійки з приміщення магазину «Електропроводка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. № 36. Також обвинувачений не оспорював даних, відображених у протоколах слідчих дій.
Наявні у справі докази, зокрема, протокол огляду місця події від 22.12.2018 року, речовий доказ DVD-R диск „ЕКО serirs з відеозаписом з відеокамер розташованих у приміщенні магазину «Електропроводка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. № 36, підтверджують факт проникнення ОСОБА_4 до підсобного приміщення магазину „Електропроводка через незачинені двері.
При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
Згідно пунктів 3-4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 11.09.2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Саму вартість майна установлено, як дійсну, у порядку окресленому ОП ККС ВС у справі № 420/1667/18 (постанова від 25.11.2019) та ККС ВС у справі № 335/6360/15-к (постанова від 16.01.2020).
Також слід зауважити, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 18.04.2018 року у справі № 569/1111/16-к, «проникнення як кваліфікуюча ознака… передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має… При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище»… вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном».
У цій ситуації, суд зауважує, що доступ до підсобного приміщення магазину для сторонніх осіб заборонений. Як наслідок, відповідно до фактичних обставин цього кримінального провадження, дії обвинуваченого відповідають зазначеним критеріям. Обвинувачений розумів, що доступ до підсобного приміщення магазину суттєво ускладнений для потрапляння у нього сторонніх осіб і права перебувати у зазначеному приміщенні він не має.
Таким чином, суд вважає встановленим, в цьому випадку, мало місце проникнення обвинуваченого до підсобного приміщення магазину.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 КК України кримінальна відповідальність передбачена за крадіжку, поєднану з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або, що завдала значної шкоди потерпілому.
Хоча чинний КК не містить законодавчої дефініції поняття «інше приміщення», однак його тлумачення дається в усталеній судовій практиці та в доктрині кримінального права.
Такий підхід свого часу був відображений у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 року.
Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).
Аналогічне визначення поняття «інше приміщення» міститься в постанові Верховного Суду від 13.06.2019 року у справі № 428/1457/18 та інших.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. її час, місце, спосіб учинення.
Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).
Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; перебував на обліку у лікаря-нарколога з 20.09.2002 року з діагнозом „психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності.; одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, має місце проживання, раніше судимий, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Частиною 1 статті 33 КК України визначено, що сукупністю злочинів є вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_4 вчинив 4 тотожні злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, суд приходить до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України за всіма епізодами крадіжок, а не за кожен із них окремо, оскільки вони підпадають під дію однієї і тієї ж частини статті закону України про кримінальну відповідальність і повторної кваліфікації не потребують.
Крім того, суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі застосувавши ч. 1 ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2018 року засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.
Враховуючи правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 22.05.2018 року справа № 187/1354/15 провадження № 51-1017км18, в даному випадку суд призначає ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до визначеного судом покарання не відбуту частину покарання за попереднім вироком

Обвинуваченому ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження ухвалою суду від 01.10.2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою визначено рахувати з 01.10.2019 року.

Крім того, під час судового розгляду кримінального провадження судом встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2018 року (справа № 333/7336/18 провадження № 1-кс/333/2255/18) ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжено, строк тримання під вартою обчислюється з 29.12.2018 року.
Отже, строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з 29.12.2018 року з дня фактичного затримання.

Суд з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України № 2046-VIII у строк покарання обвинуваченого зараховує строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі починаючи з 29.12.2018 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, оскільки такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 392 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання

за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2018 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 29.12.2018 року з дня фактичного затримання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 до набрання вироком чинності залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування ОСОБА_4 покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 29.12.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази:
DVD-R диск „ЕКО serirs з відеозаписами з відео камер, розташованих у приміщенні магазину «Електропроводка», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рекордна, буд. № 36 долучений до матеріалів кримінального провадженні № 0003214; аркуші паперу формату А-4, на яких зображено копії документів на викрадене майно потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 ; акт інвентаризації зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон „Самсунг модель SM-A520F/DS в корпусі рожевого кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той же строк після отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1