Справа № 465/2159/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/375/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Львівської МП №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2020, по матеріалах кримінального провадження № 0000722 внесеного в ЄРДР 09.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на майно вилучене у ОСОБА_7 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2020 відмовлено у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на майно вилучене у ОСОБА_7 .

На дану ухвалу подав апеляційну скаргу прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , який вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, а висновки слідчого судді такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки слідчий суддя у рішенні зазначає, що проведений огляд є несанкціонованим обшуком при тому, що в матеріалах справи є заява власника квартири про надання добровільного дозволу на огляд квартири по АДРЕСА_1 .

Апелянт покликається, що клопотання слідчого мотивоване тим, що 09.04.2020 року до Франківського ВП надійшов рапорт старшого оперуповноваженого УПН ГУ НП у Л/о ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 про те, що 09.04.2020 в ході відпрацювання території м. Львова, поблизу буд. № l по вул. В.Великого у м. Львові, поблизу магазину «Близенько» було виявлено ОСОБА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з картонною коробкою, у котрій знаходились три банки з-під спортивного харчування, в середині яких виявлено дев`ять поліетиленових пакетів із речовиною зеленого кольору, зовні схожу на наркотичний засіб «Канабіс».
Крім того, 09.04.2020 при проведенні огляду місця події у квартирному приміщенні АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет в якому знаходяться таблетки синього кольору в кількості 67 шт. та половина; поліетиленовий пакет в якому знаходиться таблетки червоного кольору порошкоподібному стані; поліетиленовий пакет з вмістом таблеток синього кольору; поліетиленовий пакет із застібкою в якому знаходиться таблетки синього кольору; пакет з застібкою в якому знаходиться таблетки зеленого кольору; пакет з вмістом металевого станка: а саме 7 металевих шайб з різними формами; 19 болтів; 2 алюмінієві прилади для станка; поліетиленовий пакет з вмістом невідомої речовини у порошкоподібному стані; алюмінієва люлька; паперовий згорток з вмістом невідомої речовини; фольговий згорток з вмістом невідомої речовини; поліетиленовий пакет з вмістом таблеток зеленого кольору в кількості 10 шт., скляна банка в якій знаходиться невідома речовина зеленого кольору; ковпак з нашарування; згорток фольговий із речовиною рослинного походження; дві ваги.
Вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722 від 09.04.2020 та у кримінальному провадженні визначено правову кваліфікацію за ч.1 ст. 309 КК України.
10.04.2020 постановою слідчого Франківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , вилучені під час огляду місця події від 09.04.2020 речі, визнані речовими доказами.
Апелянт наполягає, що слідчим суддею при прийнятті рішення не були враховані вимоги КПК України щодо завдання арешту майна, котрим є запобіганням можливого його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення. Незастосування арешту вилученого при огляді майна призведе до його втрати, знищення, псування, приховування, перетворення.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити його апеляційні вимоги, обговоривши доводи наведені в клопотанні про накладення арешту на майно, вивчивши матеріали кримінального провадження надані суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг у відповідності до вимог ст. 404 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
Враховуючи викладене, слідчий суддя, вирішуючи питання про законність і доцільність накладення арешту на майно мав встановити, чи має зазначене в клопотанні майно ознаки речових доказів, тобто, чи містить вилучене майно відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Дані вимоги закону слідчим суддею виконані не в повному обсязі і його висновок про те, що оскільки, під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 , який, з переконань слідчого судді, був обшуком, слідчим були порушенні норми КПК України, та ухвалою слідчого судді від 10.04.2020 було відмовлено у задоволенні клопотання про узаконення обшуку, а тому накладання арешту на вилучені речі неможливе, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів клопотання, на підставі заяви ОСОБА_10 був проведений огляд у кв. АДРЕСА_3 в присутності ОСОБА_7 та понятих. При цьому у відповідності до вимог ч.7 ст. 237 ПК України при огляді була використана камера «Panasonic». Речі виявлені під час огляду речі були описані в протоколі огляду місця події від 09.04.2020, який ОСОБА_7 і поняті підписали, зауважено при цьому вказано не було. Крім того до протоколу долучена фототаблиця з місця огляду (а.с. 6-12).
Клопотання про арешт майна датоване 10.04.2020 (а.с. 1-2).
Постановою слідчого від 10.04.2020 вилучені речі визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с. 15).
Слідчим суддею у судовому засіданні було вивчено лише матеріали клопотання і покликання в ухвалі суду першої інстанції про те, що ухвалою слідчого судді від 10.04.2020. в задоволені клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку було відмовлено, не відповідають фактичним обставинам справи.(а.с. 21-22). З чого слідчий суддя зробив висновок, що у даному кримінальному провадженні був проведений обшук, а не огляд є не зрозумілим, як і покликання на ч.7 ст. 236 КПК України.
Згідно з вимогами ч.7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор, залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводить огляд місцевості, приміщення речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння.
Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Між тим колегія суддів погоджується з покликанням апелянта про те, що слідчий суддя не звернув уваги на підстави і мету накладення арешту на майно, оскільки під час розгляду клопотання про арешт майна, в порушення вимог ч.2 ст. 173 КПК України, не врахував наявність протоколу огляду місця події та визнання майна речовими доказами, тим самим припустився неповноти судового розгляду, що призвело до істотного порушення кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову ухвалу, задовольнивши апеляційну скаргу прокурора.
Розглянувши клопотання слідчого про накладення арешту на вилучене майно, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Завданням кримінального провадження повинні досягатися таким чином щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу (ст. 2 КПК України).
Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).
З врахуванням зазначеного вище ухвала слідчого судді підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення кримінального процесуального законодавства, з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про арешт вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Львівської МП №3 ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2020, по матеріалах кримінального провадження №0000722, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на майно вилучене у ОСОБА_7 - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000722 внесеного в ЄРДР 09.04.2020, за ч.1 ст. 309 КК України.
Накласти арешт на вилучене під час огляду місця події майно, а саме: поліетиленовий пакет в якому знаходяться таблетки синього кольору в кількості 67 шт. та половина; поліетиленовий пакет в якому знаходиться таблетки червоного кольору порошкоподібному стані; поліетиленовий пакет з вмістом таблеток синього кольору; поліетиленовий пакет із застібкою в якому знаходиться таблетки синього кольору; пакет з застібкою в якому знаходиться таблетки зеленого кольору; пакет з вмістом металевого станка: а саме 7 металевих шайб з різними формами; 19 болтів; 2 алюмінієві прилади для станка; поліетиленовий пакет з вмістом невідомої речовини у порошкоподібному стані; алюмінієва люлька; паперовий згорток з вмістом невідомої речовини; фольговий згорток з вмістом невідомої речовини; поліетиленовий пакет з вмістом таблеток зеленого кольору в кількості 10 шт., скляна банка в якій знаходиться невідома речовина зеленого кольору; ковпак з нашарування; згорток фольговий із речовиною рослинного походження; дві ваги.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: