Провадження №1-кп/522/2244/20
УХВАЛА
16 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси:
під головуванням судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000032 від 13.03.2020 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ульяновка, Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.307 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадження Приморського районного суду м. Одеси передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000032 від 13.03.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою суду від 15.10.2020 року зазначене кримінальне провадження було призначено у підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор надав клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтоване тим, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки ризики не доведені та висунуте обвинувачення необґрунтоване і безпідставне. Проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.
Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.
Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є громадянином України, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , має постійне місце проживання в м. Одесі за адресою: АДРЕСА_3 , що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.
Також суд вважає, що відсутність у ОСОБА_5 офіційного працевлаштування не є тією обставиною, яка вказує на його намір уникнути кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик можливого вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень суд вважає лише припущенням прокурора, яке не підтверджується жодними доказами, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, у зв`язку з чим відсутні підстави категорично стверджувати про наявність та доведеність даного ризику.
Окрім того, суд визнає відсутнім ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки прокурором не надано суду переконливих доказів такого впливу.
При цьому, обізнаність ОСОБА_5 про наявність в матеріалах кримінального провадження доказів вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та можливість покарання, яке йому загрожує, в разі визнання його винуватим, свідчить про наявність єдиного ризику переховування від суду.
Таким чином доводи прокурора про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та наявність ризиків, які є підставою для застосування відносно обвинуваченого найтяжчого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.
Враховуючи наявний ризик переховування від суду, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що необхідним, достатнім і доцільним запобіжним заходом з метою забезпечення виконання обвинуваченим передбачених процесуальним законом обов`язків є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та можливістю здійснення контролю за поведінкою останнього органом національної поліції за місцем відбування запобіжного заходу.
Крім того, кримінальне провадження №0000032 від 13.03.2020 року підсудне Приморському районному суду м. Одеси, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Судове засідання у даному кримінальному провадженні з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито.
У судове засідання необхідно викликати учасників кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 184, 194, 197, 291, 314-317, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту №0000032 від 13.03.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України, у приміщенні місцевого Приморського районного суду міста Одеси (м.Одеса, вул. Балківська, № 33, зала № 108) на 12 год. 40 хв. 23 жовтня 2020 року.
У задоволенні клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 307 КК України, відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги, строком на 60 днів, починаючи з дня винесення ухвали до 14.12.2020 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- цілодобово не залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду;

- прибувати по суду за кожним його викликом;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України та закордонний паспорт громадянина України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 14.12.2020 року включно.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

У разі невиконання ухвали та покладених на обвинуваченого обов`язків суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право контролю за обвинуваченим, має право постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу, згідно з положеннями КПК України.

Направити ухвалу для виконання органу Національної поліції за місцем проживання, якому негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали буде проголошено 20.10.2020 року о 14 год. 00 хв.
Суддя ОСОБА_1