ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3364/20 Справа № 208/4581/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
представника ДУ КВК №34 ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , -
Встановила:
цією ухвалою задоволено подання адміністрації Державної установи "Кам`янська виправна колонія №34" про умовно-дострокове звільнення засудженої
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ульяновка Кіровоградської області, громадянки України, засудженої 22.06.2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі,
та звільнено її від відбування частини покарання у вигляді позбавлення волі, яка залишилася і призначена вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2015 року, умовно-достроково на 11 місяців 4 дні.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджена ОСОБА_7 працевлаштована, в роботі ініціативна, надані завдання виконує відповідально. Має три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Є взірцем для інших засуджених. Вину у скоєному злочині визнає, щиро кається у скоєному, стягнень не має.
На думку суду, формалізована та матеріальна підстави застосування ст. 81 КК України були встановлені та підтверджені у судовому засіданні, ОСОБА_7 своєю поведінкою та вставленням до праці довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання установи про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання засудженої ОСОБА_7 .
Вважає, що вказана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою та такою, яка суперечить вимогам кримінального, кримінально-виконавчого та кримінально- процесуального законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
На думку прокурора, рішення суду першої інстанції прийнято без достатнього обґрунтування та за відсутності будь-яких даних, які б доводили те, що засуджена сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Прокурор зазначає, що за період відбуття покарання засуджена отримала лише 3 заохочення. Крім того, відповідно до характеристики засудженої від 2019 року, остання характеризується посередньо, до праці ставиться не старанно та не сумлінно, лише намагається виконувати наданий об`єм, але будь-якої ініціативи не проявляє. Будь-яких матеріалів, що свідчать про сумлінну поведінку засудженої за період відбування покарання, позитивних зрушень у свідомості ОСОБА_7 , активної участі у житті установи та відділення особова справа не містить.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 та просив її задовольнити, засуджену та представника колонії, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до змісту п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до роз`яснень п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, прийшла до висновку, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженої ОСОБА_7 , її поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що остання своєю поведінкою та ставленням до праці протягом відбування покарання довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 22.06.2015 року ОСОБА_7 була засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.05.2016 року, зараховано строк перебування засудженої ОСОБА_7 під вартою з 13.02.2015 року по 23.07.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання: 13.02.2015 року. Кінець строку відбуття покарання: 03.09.2021 року.
Згідно характеристик, засуджена ОСОБА_7 з 11.09.2015 року відбуває покарання в Кам`янській ВК-34. По прибутті до установи працевлаштована до їдальні установи кухарем, а потім, за виробничою необхідністю переведена підсобним робітником в майстерні виправної колонії. До роботи ставилась відповідально, проявляла зацікавленість у роботі та своєчасно виконувала наданий об`єм. З 21.11.2018 року була переведена до дільниці соціальної реабілітації ВК, працевлаштована на контрагентському об`єкті. До роботи ставилась добре та відповідально, виконувала її якісно та швидко, проявляла ініціативу та допомагала іншим засудженим. Після оголошення в України карантину, тимчасово припинивши роботу на контрагентському об`єкті, була працевлаштована в колонії швачкою. Будучі забезпечена роботою, до неї ставилась старанно, проявляла ініціативу у підвищенні кількісних показників. З 19.05.2020 року знов працює на контрагентському об`єкті, де як і раніше працює добре, в роботі ініціативна, надані завдання виконує відповідально. Порушень вимог правил техніки безпеки не допускає. Має 3 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Є взірцем для інших засуджених. З представникам адміністрації тактовна, завжди дотримується правомірних відносин. Вину у скоєному злочині визнає, щиро кається у скоєному, стягнень не має.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 у повній мірі довела своє виправлення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що будь-яких матеріалів, що свідчать про сумлінну поведінку засудженої за період відбування покарання, позитивних зрушень у свідомості ОСОБА_7 , активної участі у житті установи та відділення особова справа не містить, не відповідає дійсності, оскільки засуджена за час відбування покарання реально довела виправлення своєю поведінкою та ставленням до праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4