Номер провадження: 11-кп/813/1106/20
Номер справи місцевого суду: 493/1380/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000269 від 16 червня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Любомирка Котовського району Одеської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одружений, не працює, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Балтського районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначеного покарання у виді позбавлення волі на 7 років 6 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання, строк його попереднього ув`язнення, з 26 грудня 2019 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами у кримінальному провадженні.

Стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_10 маральну шкоду в розмірі 150 000 гривень.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 15 червня 2019 року, приблизно о 23 годині ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 умисно завдав останньому одного удару кулаком правої руки в потилично-шийну область, тим самим спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, що утворили поєднану травму голови та шиї, у вигляді переломів п`ятого і шостого шийних хребців з крововиливами в оточуючі м`язи, крововиливів в оболонках спинного мозку, забою спинного мозку на рівні п`ятого і шостого шийних хребців, крововиливів у м`які тканини тім`яної та потиличної області, від чого ОСОБА_11 впав спиною на землю та не рухався, а ОСОБА_8 завдав йому ще декілька ударів ногами по тулубу, спричинивши фізичний біль. Від спричинених ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді переломів п`ятого і шостого шийних хребців з крововиливами в оточуючі м`язи, крововиливів в оболонках спинного мозку та забою спинного мозку на рівні п`ятого і шостого шийних хребців 19 червня 2019 року о 00 год. 25 хв. в Одеській обласній клінічній лікарні настала його смерть від висхідного набряку спинного мозку.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення
доводів особи яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, доводи якої обґрунтувала тим, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 .

У своїй апеляційній скарзі захисник посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_8 не мав умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень чи позбавлення потерпілого життя, що підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Крім того, захисник вважає, що, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не врахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, а саме наявність на утриманні обвинуваченого чотирьох малолітніх дітей.

За таких обставин, захисник просила оскаржений вирок скасувати та ухвали новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України, призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання із встановленням іспитового строку.

Також захисник просила зменшити суму стягнутої на користь потерпілої ОСОБА_10 моральної шкоди за цивільним позовом до 10 000 гривень.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі не погодилася із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на те, що він не мав умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень чи позбавлення потерпілого життя, що підтверджується наданими в судовому засіданні показаннями свідків.

Між тим, частиною 3 статті 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак у своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду кримінального провадження сторона захисту не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

В свою чергу, дослідивши оскаржуваний вирок суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Так, відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його визнано винуватим, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- наданими під час судового розгляду показаннями потерпілого ОСОБА_10 , яка пояснила суду першої інстанції те, що 15 червня 2019 року вона разом із своїм сином ОСОБА_12 та онуками знаходилися у ОСОБА_8 , де святкували хрестини його дитини. Вона повернулася додому приблизно о 19 год., син залишався на святкуванні, вона розмовляла з ним по телефону приблизно о 23 год. Після 0 год. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 мотоблоком привезли її сина, він був мокрий, брудний, повідомили, що він упав у калюжу. Син спочатку не говорив нічого, піднятися не міг. Його занесли до хати. Його стан погіршувався, він повідомив, що його побили, і він не може рухатися, сказав, що побив ОСОБА_14 . Вона викликала швидку допомогу, за декілька днів він помер у лікарні. Смертю сина їй завдана велика моральна шкода, пов`язана із втратою близької людини, перенесеними у зв`язку із цим стражданнями, яку вона оцінює у 250 тис. грн. та просить стягнути з обвинуваченого, а також наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що 15 червня 2019 року у вечірній час ОСОБА_11 та ОСОБА_16 почали боротися між собою. Її дочка намагалася розвести їх, а вона вилила на них воду, після чого вони припинили боротьбу та відійшли один від одного. Потім мопедом приїхав ОСОБА_8 , одразу підбіг ззаду до ОСОБА_17 та вдарив кулаком по потилиці, від чого ОСОБА_11 упав на землю, ОСОБА_8 ще двічі вдарив його ногою по тулубу та почав бити ОСОБА_16 . Вона побачила, що ОСОБА_11 був без свідомості, почали поливати його водою, він на деякий час отямився та знову втратив свідомість. Вона повідомила про це ОСОБА_8 . До цієї події між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 були добрі відносини, чому сталася ця подія, їй не відомо. В той вечір ОСОБА_8 був у стані сильного сп`яніння, ОСОБА_11 випивший.

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що 15 червня 2019 року приблизно опівночі він разом із ОСОБА_8 приїхав до домогосподарства останнього. Співмешканка ОСОБА_8 повідомила про бійку між ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_11 та завдав йому удару кулаком в обличчя, куди саме прийшовся удар, він не бачив, від якого той упав на землю та більше не піднімався. ОСОБА_11 був без свідомості, він поливав його водою, щоб той отямився. Коли ОСОБА_11 прийшов до свідомості, повідомив, що не відчуває ніг.

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що під час святкування хрестин у вечірній час між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 почалася бійка, їх розвели, після чого ОСОБА_16 пішов у напрямку будинку, в ОСОБА_11 в протилежному напрямку. В цей час до ОСОБА_11 ззаду підбіг ОСОБА_8 та наніс йому удар рукою по потилиці, від якого той упав та знепритомнів.

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який під час допиту в суді першої інстанції показав, що під час святкування хрестин у нього із ОСОБА_11 виник конфлікт, спочатку вони сварилися, потім почали штовхати один одного. Їх розвела ОСОБА_15 . Після того, як вони розійшлися, на мопеді під`їхав ОСОБА_8 , підійшов ззаду до ОСОБА_11 та завдав удару кулаком в область обличчя чи потилиці (куди саме, він не бачив) ОСОБА_11 , від якого той упав та втратив свідомість.

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що 15 червня 2019 року після вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 підійшов ззаду до ОСОБА_11 та вдарив його кулаком по голові, від чого той упав спиною на землю та знепритомнів.

- показаннями свідка ОСОБА_20 яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що вона співмешкала із ОСОБА_8 15 червня 2019 року за місцем їхнього проживання відбувалося святкування з нагоди хрестин дитини. Під час святкування ОСОБА_8 вживав спиртні напої. У вечірній час ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 поїхали мопедом та тривалий час не поверталися. За столом почався конфлікт між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Приблизно о 23 год. вона вийшла на вулицю приблизно за 200 м від домогосподарства назустріч ОСОБА_8 , який мав повернутися додому, і там очікувала на нього. Коли під`їхали ОСОБА_8 із ОСОБА_13 , вона повідомила їм про конфлікт між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , почула крики дітей із двору та сказала ОСОБА_8 , щоб той розібрався. ОСОБА_8 із ОСОБА_13 поїхали до їхнього домогосподарства, а вона пішла за ними. Коли вона прийшла приблизно за декілька хвилин, побачила, що ОСОБА_11 лежав на землі без свідомості, а ОСОБА_8 бився із ОСОБА_16 . Вона разом з іншими особами намагалася привести до свідомості ОСОБА_11 , поливаючи його водою. Коли той отямився, став скаржитися, що не може встати. Його помістили на причіп до мотоблоку, ОСОБА_8 із ОСОБА_13 відвезли його додому. Зі слів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 їй відомо, що ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_11 , від чого той упав.

- показаннями свідка ОСОБА_25 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що на святкуванні хрестин між ОСОБА_22 та ОСОБА_21 виник конфлікт, який перейшов у бійку. Вона разом із ОСОБА_15 та ОСОБА_18 розбороняли їх, при цьому ОСОБА_15 вилила на них воду, після чого вони розійшлися. Під час цього конфлікту ОСОБА_8 не було. Вона пішла до хати, що відбувалося потім, не бачила.

- довідкою КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» від 19.06.2019 року, згідно якої ОСОБА_11 знаходився у відділенні інтенсивної терапії загального профілю з 16.06.2019. до 19.06.2019. з діагнозом «Переломо-вивих С5. Забій-здавлення спинного мозку» (а.к.п.76).

- повідомленням КП «Балтська ЦРЛ» №597 від 20.06.2019 року, згідно якого ОСОБА_11 16.06.2019. о 03.45. був госпіталізований у відділення анестезіології з палатами інтенсивної терапії з діагнозом «Закритий перелом шийного відділу хребта з пошкодженням спинного мозку. Алкогольне сп`яніння», до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» направлений 16.06.2019. о 12.30. (а.к.п.77).

- висновком судово-медичної експертизи №41 (359) від 09.07.2019 року -18.07.2019 року, згідно якого смерть ОСОБА_11 знаходиться у причинному зв`язку з травмою шиї у вигляді переломів 5,6-го шийних хребців з крововиливами в оточуючі м`язи, крововиливи в оболонках спинного мозку, забій спинного мозку на рівні 5-6-го шийних хребців. Безпосередньою причиною смерті є висхідний набряк спинного мозку. На трупі ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: поєднана травма голови та шиї: крововиливи в м`які тканини голови тім`яної та потиличної області; закрита травма шиї у вигляді переломів 5,6-го шийних хребців з крововиливами в оточуючі м`язи, крововиливи в оболонках спинного мозку, забій спинного мозку на рівні 5-6-го шийних хребців. Перераховані тілесні ушкодження у ОСОБА_11 могли виникнути внаслідок травматичної дії тупого (тупих) предметів, індивідуальні ознаки якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. Не виключено, що дані тілесні ушкодження могли утворитися від ударів ногами чи кулаками. Травма голови та шиї у ОСОБА_11 відповідно до Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя п.2.1.1а, п.2.1.2, п.2.1.3ж (м.Київ, 1995 р.).. З моменту заподіяння ушкоджень 15.06.2019. приблизно 23.00 год. до смерті ОСОБА_11 в ООКЛ 19.06.2019. 00.25. год. пройшло близько 3-х діб, що не суперечить даним судово-гістологічного дослідження. Враховуючи характер травми, малоймовірно, що ОСОБА_11 міг після отриманих тілесних ушкоджень пересуватися та робити координовані (цілеспрямовані) рухи. Малоймовірно, що закрита травма шиї у вигляді переломів 5,6-го шийних хребців з крововиливами в оточуючі м`язи, крововиливи в оболонках спинного мозку на рівні 5,6-го шийних хребців могла бути заподіяна внаслідок падіння з висоти положення стоячи на землю, на площині (а.к.п.80-93).

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_26 пояснив, що тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_11 , утворилися від удару в потиличну область голови з права. Не виключається, що ці ушкодження утворилися від одного удару. При падінні з висоти власного росту такі ушкодження, зазвичай, не утворюються. Після отримання таких ушкоджень потерпілий рухатися не міг, тобто він не міг отримати ці ушкодження при попередній бійці. Від завданого удару в потиличну область голови потерпілий міг упасти на спину.

- протоколом огляду місця події від 22.06.2019 року, відповідно до якого територія домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_2 , має грунтове покриття, в північно-східній частині частково покрите рослинністю (травою). (а.к.п.94-100).

- протоколом огляду місця події від 22.06.2019 року, згідно якого в домогосподарстві ОСОБА_10 була вилучений одяг, в якій був одягнений ОСОБА_11 15-16.06.2019. (а.к.п.102-105).

- протоколом слідчого експерименту від 22.06.2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_15 показала, як ОСОБА_8 підбіг ззаду до ОСОБА_11 та наніс йому один удар кулаком руки в потилично-шийну область, від чого ОСОБА_11 упав на землю. А також як ОСОБА_8 наніс декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_11 (а.к.п.108-117).

- протоколом слідчого експерименту від 26.06.2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_13 показав, як ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_11 та наніс йому один удар кулаком правої руки в область голови, від чого ОСОБА_11 упав на землю. А також як ОСОБА_8 наніс декілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_11 (а.к.п.118-125).

- протоколом слідчого експерименту від 26.06.2019 року, в ході якого свідок ОСОБА_18 показала, як ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_11 та наніс йому один удар кулаком в ліву частину обличчя, від чого ОСОБА_11 упав на землю. (а.к.п.127-132).

- протоколом слідчого експерименту від 30.07.2019 року, в ході якого підозрюваний ОСОБА_8 показав, як він підбіг до ОСОБА_11 та наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови, але в яку саме частину голови він завдав йому удару, добре не пам`ятає, так як на час вчинення цих дій він перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також ділянка подвір`я була недостатньо освітлена, від чого ОСОБА_11 упав на землю. (а.к.п.149-157).

Щодо доводів захисника про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати як вбивство через необережність, оскільки ОСОБА_8 не мав умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому чи позбавлення його життя, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Так, ст.23 КК України вказує, що виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

При цьому, законодавець у ст.24 КК України передбачає два види умислу прямий і непрямий. Де непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, а прямий бажає настання цих наслідків.

Таким чином, свідомість і передбачення становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме припущення настання наслідків його вольову ознаку. З урахуванням цих ознак зміст умислу полягає в тому, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду було беззаперечно встановлено те, що ОСОБА_8 навмисно завдавав удар ОСОБА_11 в потилично-шийну область, чим спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження та діяв з непрямим умислом, оскільки: удар завдавав навмисно; розумів, що його дії носять небезпечний характер; не бажав завдати потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, але в силу свого інтелектуальної розвитку свідомо припускав їх настання.

Отже, оскільки ОСОБА_8 діяв умисно, саме від його дій ОСОБА_11 було завдане тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, а тому апеляційний суд приходить до висновку про правильність правової кваліфікації цих його дій за ч.2 ст.121 КК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та доведеності його вини у вчиненні цього злочину.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_8 .

На думку апеляційного суду, твердження сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого. Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом встановлені не були.

Між тим, судом першої інстанції була встановлена обставина, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд першої інстанції прийняв до уваги надані захисником копії свідоцтв про народження чотирьох дітей його співмешканки, однак зазначив, що зі змісту свідоцтв не вбачається, що батьком дітей є ОСОБА_8 .

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_8 ніде не працює та суспільно-корисною працею не займається, постійного законного джерела прибутку не має, що свідчить про відсутність підстав вважати, що діти його співмешканки знаходяться на його утриманні.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_8 хоча вважається таким, що відповідно до ст.89 КК України не має судимостей, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти здоров`я особи, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства.

Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду, його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на 7 років 6 місяців буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 про необхідність зменшення суми відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до приписів ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_10 , яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції, враховуючи принципи розумності та справедливості, виходив з того, що моральна шкода виразилась у фізичних та душевних стражданнях потерпілої, у зв`язку із втратою сина, порушення звичного порядку життя.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілій, буде 150 000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 26 грудня 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000269 від 16 червня 2019, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4