ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3544/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гомель, Республіки Білорусь, росіянина, громадянина України, офіційно непрацюючого, одруженого (зі слів), що на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, без місця реєстрації на території України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 (далі по тексту ОСОБА_5 , підозрюваний).

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що групою слідчих слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0010737 по підозрі ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна.

19.06.2020 разом з клопотанням про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 слідчим було подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

22.06.2020 слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 задоволено.

15.10.2020 ОСОБА_5 доставлено до суду для розгляду клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване наявністю ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та недостатністю менш суворих запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи те, що підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність заявлених ризиків про які зазначено у клопотанні, вказав, що твердження щодо неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не обґрунтовано, просив застосувати менш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не отримував, про здійснення будь- яких розшукових заходів йому відомо не було. Крім того, повідомив, що двічі перетинав кордон України без жодних перешкод. До слідчого з`явився сам, після того, як дізнався, що перебуває у розшуку.

За таких обставин, слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.

23.01.2018 ОСОБА_5 направлено засобами поштового зв`язку підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Водночас доказів отримання останнім вказаної підозри матеріали клопотання не містять. Як вказував прокурор, підозра направлялася за останньою відомою адресою реєстрації ОСОБА_5 . Підозрювний в судовому засіданні зазначив, що близько десяти років не зареєстрований та не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а тому фактично не міг отримати підозру. При цьому органами досудового розслідування не перевірено останнє місце реєстрації та місце проживання ОСОБА_5 не встановлено, що мати зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 .

Слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручено лише 14.10.2020.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, беручи до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , оскільки надані докази об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення. Всупереч доводам підозрюваного його причетність до інкримінованого злочину підтверджуються достатніми на цьому етапі розслідування доказами, зокрема: протоколами допитів потерпілого ОСОБА_7 , протоколами свідків, протоколом огляду відеозапису, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом огляду місця події від 05.10.2017, висновком експерта № 462 від 01.11.2017, висновком експерта № 8-1/5179 від 13.10.2017, повідомленням НДЕКЦ МВС України та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що останній уродженець м. Гомель, Республіки Білорусь, росіянин, громадянин України, офіційно непрацюючий, одружений (зі слів), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, без місця реєстрації на території України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимий. Підозрюваний, на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

У разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого покарання. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).
Враховуючи доводи підозрюваного щодо відсутності намірів втрати довіри держави,той факт, що підозрюваний сам з`явився до Дарницького УП ГУНП в м. Києві, слідчий суддя вважає, що ризик втечі останнього є маловірогідним і необхідність в утриманні останнього під вартою відсутня.
Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).
Наявність того факту, що ОСОБА_5 раніше притягуваввся до кримінальної відповідальності, однак в силу ст. 89 вважається несудимий, може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).
Разом з тим, з урахуванням особи підозрюваного, відсутності даних, які б негативно характеризували підозрюваного, зокрема по місцю проживання, слідчий суддя вважає, що у даному випадку небезпека вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень не є явною, а запобіжний захід, в світлі обставин справи, необхідним для забезпечення підозрюваним виконання процесуальних обов`язків.
Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).
Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).
Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).
Прокурором не доведено, що має місце такий надзвичайний ступінь ризиків, які б виправдовували застосування найсуворішого запобіжного заходу, а інші найменш обтяжливі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Відтак за результатами оцінки сукупності встановлених обставин слідчий суддя вбачає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного у м. Києві, з покладенням обов`язків прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду, не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання документи для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись статтями 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяця.
Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - цілодобово.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язок прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду, не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду, здати на зберігання документи для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дія ухвали закінчується 15.12.2020.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Повний текст ухвали виготовлено 19.10.2020.

Слідчий суддя: