Справа № 346/2621/20
Провадження № 11-кп/4808/381/20
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із заявою про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання, згідно з ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VII від 26.11.2015 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2020 року відмовлено в задоволенні в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Суд виходив з того, що засуджений відбуває покарання за вчинені злочини, що мали місце до і після 20 червня 2017 року, однак був фактично затриманий у порядку ст. 208 КПК України - 21 лютого 2019 року в зв`язку з виконанням вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07.11.2018 року, що було враховано і зазначено у вироку Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24.01.2020 року, та враховано у вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2020 року.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу з перерахунком терміну його попереднього ув`язнення з 21.02.2019 року по 12.06.2020 року (день остаточного вироку), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно з ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року.

В обґрунтування апеляційних доводів посилається на те, що вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2020 року він засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. При цьому, один з епізодів вказаних злочинів ним вчинено 20.11.2016 року, тобто до 20.06.2017 року, коли набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте, суд першої інстанції при постановлені судового рішення знехтував вказаними вимогами закону, що призвело до істотного порушення вимог діючого кримінального законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В подальшому Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» ч. 5 ст. 72 КК України викладено у новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Даний Закон набрав законної сили 21.06.2017 року.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи питання щодо дії в часі положень ч.5 ст.72 КК України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.08.2018р. (справа №663/537/17) зазначила, що Закон №2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі тож вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч.2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

На підставі цього у зазначеному рішенні Верховий суд констатував, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5КК України не допускається.

Зі змісту доводів засудженого ОСОБА_8 вбачається, що 21.02.2019 року він був затриманий за вироком Рогатинського районного суду від 07.11.2018 року, однак перебував в установі попереднього ув`язнення у зв`язку з тим, що брав участь у судовому розгляді іншого кримінального провадження, в якому його засуджено вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2020 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 277, 70 КК України. При цьому, один з епізодів злочинів, за які його засуджено він вчинив 20.11.2016 року, тобто до набрання чинності 20.06.2017 року нової редакції ч. 5 ст. 72 КК України. За вказаних обставин вважає, що суд першої інстанції безпідставно не зарахував йому в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.02.2019 року по день набрання вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 18.05.2020 року законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року.

Таким чином, засуджений вважає, що під час відбування покарання за вироком суду до нього застосовувалось попереднє ув`язнення в розумінні п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII.

Так, відповідно до п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII у строк попереднього ув`язнення включається, зокрема, строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Проте, суд першої інстанції залишив поза увагою вказані обставини, не перевірив належним чином вищевказані доводи засудженого, не встановив, чи дійсно останній знаходився в установі попереднього ув`язнення з 21.02.2019 року з метою участі у судовому розгляді кримінального провадження, не навів мотивів, які спростовують вищевказані доводи засудженого та прийшов до передчасного висновку про необхідність відмовити засудженому в задоволенні його клопотання.

Частиною 1 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи сукупність наведених обставин, які свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неповноту судового розгляду, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно розглянути провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства і, в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,409,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно вимог ч. 5 ст. 72 КК України, скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5