Справа № 645/7139/20
Провадження № 1-кп/645/822/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2020 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, за правилами спрощеного провадження, кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
У вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

встановив:

ОСОБА_2 17.09.2020 року приблизно о 21 годині 10 хвилин перебував на сходовому майданчику будинку АДРЕСА_2 разом зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_3 , де між ними виник словесний конфлікт.
Під час конфлікту у ОСОБА_2 на підґрунті особистих неприязних відносин виник протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_2 підійшов до потерпілої на відстань витягнутої руки та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та бажаючи діяти саме таким чином, наніс ОСОБА_3 один удар кулаком правої руки в ділянку нижньої губи правого кута рота.
В результаті протиправних дій ОСОБА_2 потерпілій ОСОБА_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи №09/2149-0/2020 від 20.10.2020 р., були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани та синця на обличчі. По ступеню тяжкості забійна рана - це легке тілесне ушкодження, яке викликало короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) (відповідно до п.п.2.3.1 «а», п.2.3.3. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), а синець - це легке тілесне ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.)

Дії ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор в обвинувальному акті заявив клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_2 , є кримінальним проступком.
Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається з доданої до обвинувального акту письмової заяви ОСОБА_2 , складеної у присутності захисника ОСОБА_4 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Потерпіла ОСОБА_3 також подала письмову заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, цивільний позов не заявила.
Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали дізнання у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000445 від 12.10.2020 року.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.
Відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, та докази на підтвердження встановлених судом обставин, долучені до обвинувального акту, доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , відповідно до положень п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він на диспансерному обліку КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався, в силу положень ст.89 КК України раніше не засуджений.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено законом до проступків, особу винного, його щире каяття, та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_2 свою вину у вчиненому визнав, є особою, яка раніше не засуджена, щиро розкаявся, вчинене обвинуваченим кримінальне

правопорушення є кримінальним проступком, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування ним покарання, призначеного за даним вироком, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов потерпілою не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.12 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Згідно п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку не пізніше наступного дня за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: