Дата документу 23.11.2020 Справа № 321/420/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 321/420/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1898/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщенням Михайлівського районного суду Запорізької області),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сільська рада Першотравневе, Комуністичного району, Ташкентської області, Узбекистан, без громадянства, маючого середньо-спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Веселівського районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Ухвалою Веселівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що в судовому засіданні стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, суд зазначив, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обґрунтоване обвинувачення скоєнні ним тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, є підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною, оскільки суд задовольнив клопотання прокурора на підставі свідчень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким пред`явили його для впізнання, внаслідок чого в нього розвинувся гіпертонічний стрес, що дало ускладнення на хронічне захворювання інсульт. Вказує на те, що у нього з`явилося постійне запаморочення, не функціонує ліва рука та нога, а лікарі у в`язниці його не лікують.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 подану ним апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, зазначивши, що він звертався у Слідчому ізоляторі зі скаргами на погіршення свого здоров`я та йому давали ліки, які понижували тиск. Крім того, вказав, що до затримання неофіційно займався ремонтом автомобілів, розлучений, має 2 дорослих дітей, яких не утримує.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просив у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити, рішення суду першої інстанції вважав законним та обґрунтованим. Вказав, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає його утриманню у слідчому ізоляторі. Крім того вказав, що судове слідство закінчено, по справі оголошено перерву для надання обвинуваченому останнього слова.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, доказів на підтвердження того, що він має постійне джерело доходу відсутні, що вказує на те, що він може заробляти на життя шляхом вчинення кримінальних правопорушень, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Встановлені ризики є високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Що стосується доводів обвинуваченого з приводу покладення в основу обвинувачення неправдивих показань свідків, то вони не можуть бути предметом розгляду в даному судовому засіданні та повинні бути перевірені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що із-за погіршення його стану здоров`я він не може знаходитися в слідчому ізоляторі матеріалами справи та в судовому засіданні апеляційного суду не підтверджені, крім того обвинувачений підтвердив, що отримує необхідну медичну допомогу в умовах слідчого ізолятора.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Веселівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 грудня 2020 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4