Справа № 206/3225/20
Провадження № 1-кп/206/271/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" липня 2020 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000486 від 01.06.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Павлоград, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.10.2003 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 13.12.2004 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Павлоградського міськрайонним суду Дніпропетровської області від 15.03.2003 року остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 12.04.2005 року відповідно до Закону України «Про амністію у 2005 році»;

- 14.12.2006 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 10.06.2008 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 14.12.2006 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнився по відбуттю строку покарання 29.10.2011;

- 18.05.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років. Звільнений по відбуттю строку покарання 19.07.2019 року;

- 01.04.2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 01.06.2020 року приблизно о 00 годині 15 хвилин, перебуваючи на автомобільній парковці, що розташована за адресою:

м. Дніпро, вул. Електрична, 15, помітив припаркований автомобіль швидкої допомоги марки «Peugeot Boxer» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради.

В цей момент, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, а саме на крадіжку майна із вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, ОСОБА_3 цього ж дня, приблизно о 00 годині 15 хвилин діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи, скориставшись тим, що його злочинні дії не помічені сторонніми особами, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, підійшов до автомобіля швидкої допомоги марки «Peugeot Boxer» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради, та шляхом вільного доступу через відчинене вікно з боку водійського сидіння, своєю правою рукою відчинив двері, де в салоні автомобіля на передньому водійському сидінні виявив сумку червоного кольору, в якій знаходились: мобільний телефон Philips E106 (СТЕ 106) Black, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , апарат для вимірювання кров`яного тиску зі стетоскопом Medicare Trade Ltd. Також, ОСОБА_3 , виявив прикріплений на лобовому склі GPS навігатор Garmin nuvi 42 із серійним номером НОМЕР_4 , які він визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно,

ОСОБА_3 цього ж дня, у цей же час, перебуваючи біля автомобіля швидкої допомоги марки «Peugeot Boxer» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради, шляхом вільного доступу, через відчинені двері переднього водійського сидіння таємно викрав мобільний телефон Philips E106 (СТЕ 106) Black, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , вартістю 231 гривня 20 копійок, апарат для вимірювання кров`яного тиску зі стетоскопом Medicare Trade Ltd, вартістю 264 гривень 51 копійка, GPS навігатор Garmin nuvi 42 із серійним номером 383119632, вартістю 1471 гривня 78 копійок, які належать Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , утримуючи при собі зазначене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись в подальшому ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому Комунальному підприємству «Автопідприємство санітарного транспорту» Дніпровської міської ради матеріальну шкоду у розмірі 1967 гривень 49 копійок.

21.07.2020 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , а саме: ч. 2 ст.185 КК України обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі. З урахуванням положень ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком ухваленим Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 01.04.2020 року та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК Країни Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України, просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений ОСОБА_3 також просив затвердити дану угоду з прокурором і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.
Представник потерпілого ОСОБА_6 надав прокурору згоду на укладення між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є нетяжким.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК, а також наслідки укладення, затвердженої даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Дана угода, на думку суду, відповідає вимогам ст. 472 КПК України та може бути затверджена і по ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за який слід призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 395, 468, 472, 473, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 21.07.2020 року, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за який призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_3 за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.04.2020 року і визначити остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_3 , помістивши його в Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для подальшого етапування до місць відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2624/20 від 09.06.2020 року в розмірі 320 грн (т. 1 а.п. 53), а також на користь Дніпропетровського НДЕКЦ МВС документально підтверджені витрати за проведення судово-трасологічної експертизи № 19/104-7/3/795 від 25.06.2020 року в розмірі 1634,50 грн (т. 1 а.п. 116).
Речові докази: 2 недопалки від цигарок, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 001368) - знищити; 12 слідів папілярних узорів на 8 липких стрічках (т. 1 а.п. 130) - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон Philips E106 (СТЕ 106) Black, IMEI НОМЕР_2 , IMEI НОМЕР_3 , сім-картку, апарат для вимірювання кров`яного тиску зі стетоскопом Medicare Trade Ltd., червону сумку, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , повернути власнику.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1