Справа № 473/2803/20
Номер провадження 1-в/473/276/2020
УХВАЛА
Іменем України

"28" серпня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» та з приміщенням Малиновського районного суду міста Одеса клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, засудженого 15 лютого 2016 року Суворовським районним судом міста Одеса за ч.1 ст.121, ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 07 років позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_5

представник ДУ "Вознесенська ВК-72" - ОСОБА_6

захисник адвокат ОСОБА_3

засуджений ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
Вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2016 року ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 07 років позбавлення волі із зарахуванням в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 02 серпня 2014 року по 11 червня 2015 року та з 15 лютого 2016 року по 19 травня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість засудженому заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а тверда позиція засудженого стати на шлях виправлення. Заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі твердо став на шлях виправлення. Оцінка ступеню твердого ставання на шлях виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67 та 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування пільги, передбаченої ст.82 КК України.

Як слідує з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 лютого 2016 року. Під час тримання у СІЗО №21 міста Одеса допустив 02 порушення вимог режиму утримання. Мав 2 стягнення, заохочень не мав.

З 17 червня 2016 року відбував покарання в Південній ВК №51 в Одеській області. За період відбування покарання мав 03 стягнення та 01 заохочення.

З 03 червня 2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання стягнень та заохочень не має

У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. Поводить себе спокійно, чемний доброзичливий.
У майстерні установи не працевлаштований, але має бажання працювати.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки.
Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, дотримується правил особистої гігієни, стежить за своїм зовнішнім виглядом, охайний. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи та не завжди здійснює за ними належний догляд. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.
За характером хитрий, виверткий, не завжди відвертий, не прагне до лідерства, має позитивні плани на майбутнє.
Виконує роботи з самообслкговування, має достатній рівень необхідних навичок для їх виконання. До виконання робіт з благоустрію установи відноситься з байдужістю, не усвідомлює їх необхідність.
Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджений не приймає.
Підтримує зв`язок з рідними шляхом отримання від них посилки та передачі.

У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється.

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_4 в період відбування покарання має 01 /одне/ заохочення за жовтень 2018 року. При цьому в травні 2016 року мав 02 /два/ стягнення за заборонені речі та пошкодження майна установи та 01 /одне/ стягнення за жовтнень 2016 року за те, що не вийшов на перевірку. Крім того, в червні 2017 року має 01 /одне/ стягнення за заборонені речі та в жовтні 2017 року має 01 /одне/ стягнення за паління цигарок в секції. Всі перераховані стягнення зняті та погашені.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_4 за весь період відбування ним покарання не свідчать про те, що він твердо став на шлях виправлення.

Заохочення в загальній кількості одного в жовтні 2018 року саме по собі не доводить виправлення засудженого ОСОБА_4 і не свідчить про те, що засуджений ОСОБА_4 в сенсі положень частини 3 статті 82 КК України став на шлях виправлення.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 березня 2019 року /справа №521/19232/18/ засудженому ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів поведінкою і ставленням до праці свого виправлення. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2019 року вказану ухвалу залишено без змін /провадження 11-кп/813/904/19/.

Окрім того, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року /спарва №473/3285/19/ засудженому ОСОБА_4 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з недоведеністю того, що він твердо став на шлях виправлення. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року зазначену ухвалу залишено без змін /провадження №11-кп/812/814/19/.

Крім того, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2020 року /справа №473/1031/20, провадження №1-в/473/109/2020/ засудженому ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів поведінкою і ставленням до праці свого виправлення. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 червня 2020 року вказану ухвалу залишено без змін /провадження №11-кп/812/547/20/.

За наведених обставин, оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_4 не доводять того, що засуджений твердо став на шлях виправлення, то клопотання сторони захисту про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 15 лютого 2016 року Суворовським районним судом міста Одеса за ч.1 ст.121, ч.2 ст.121 КК України, на підставі ст.70 КК України, до 07 років позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким /виправні роботи/ в порядку статті 82 КК України, відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_4 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1