УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (скасування арешту) ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло означене клопотання про скасування арешту майна, з якого вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 року(справа №520/11665/15-к, провадження №1-кс/947/12573/20) було задоволено клопотання слідчого Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучено у квартирі, в якій мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (перелік міститься в долученій до такого клопотання ухвалі слідчого судді від 25.08.2020 року).

2. В поданому клопотанні заявник зазначає, що наведений арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки слідчим суддею не було враховано вимог ч. 3 ст. 26 КПК України, що призвело до виходу слідчого судді за межі поданого на розгляд клопотання про арешт майна; вимог ст. ст. 98, 170 КПК України, оскільки невірно було віднесено вилучене майно до категорії речових доказів; вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, оскільки були взяті до уваги доводи слідчого/прокурора, які не були підтверджені відповідними доказами.

3. Крім того, заявник зазначає, що з моменту накладення ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року арешту майна, минуло майже 2 (два) місяці, протягом яких сторона обвинувачення не лише мала процесуальну можливість провести всі необхідні експертні дослідження та інші процесуальні дії (огляди) з арештованим майном, але й, у випадку підтвердження наявності у вилучених речах відповідної доказової інформації, повідомити його, як власника та володільця такого майна, про підозру у вчиненні інкримінованих за обставинами даного кримінального провадження дій.

4. За таких обставин, оскільки в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 рокупроцесуального статусу підозрюваного заявником набуто не було, будь-яка неправомірність його володіння арештованим слідчим суддею майном в ході досудового розслідування встановлена не була, а відтак, і не підтверджена відповідність вилученого та арештованого майна критеріям речових доказів (ч. 1 ст. 98 КПК України), подальша дія заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна безпідставно обмежує надане йому та гарантоване Конституцією та законами України право на мирне володіння належним йому майном.

5. На підставі викладеного, заявник звертається до слідчого судді з даним клопотанням про скасування арешту майна.

6. В судове засідання заявник не з`явився, між тим від останнього надійшла заява про розгляд поданого клопотання про скасування арешту майна за його відсутності, в якій він зазначив, що подане ним клопотання він підтримує у повному обсязі.

7. Прокурор та слідчий, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, що підтверджується відповідною телефонограмою, до суду не з`явилися.

8. Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

9. Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

10. Ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
11. Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

12. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

13. Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

14. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

15. Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

16. Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

17. Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 року(справа №520/11665/15-к, провадження №1-кс/947/12573/20) було задоволено клопотання слідчого Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, яке було вилучено у квартирі, в якій мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

18. Як вбачається зі змісту означеної ухвали слідчого судді, підставою для застосування в рамках такого кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна стала необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), а також забезпечення подальшого проведення відповідних процесуальних дій з таким майном, в цілях подальшої перевірки всіх обставин дійсного кримінального провадження.

19. Оскільки слідчим суддею було накладено арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи заявника в тій частині, що арешт майна було накладено необґрунтовано, оскільки з вказаних підстав, арешт майна може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, в тому числі на майно тієї особи, яка відповідного процесуального статусу підозрюваного в рамках відповідного кримінального провадження не набула.

20. Що стосується доводів заявника про відсутність подальшої необхідності в дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

21. Так, згідно доводів у поданому клопотанні, заявник не повідомлений про підозру в рамках даного кримінального провадження, а з моменту накладення арешту майна минуло майже 2 (два) місяці, протягом яких сторона обвинувачення мала процесуальну можливість виконати всі необхідні в рамках даного кримінального провадження процесуальні дії.

22. Враховуючи мотивування ухвали слідчого судді від 25.08.2020 року про арешт майна, а також з огляду на вимоги розумності строків для здійснення відповідних процесуальних дій в рамках кримінального провадження, слідчий суддя не може не визнати обґрунтованими доводи заявника в тій частині, що позбавлення його протягом майже 2 (двох) місяців наданого йому права на володіння та користування арештованим майном, не відповідає вимогам розумності та законності, й призводить до невиправданого обмеження гарантованих прав вказаної особи (заявника).

23. Зокрема, на думку слідчого судді, у сторони обвинувачення було вдосталь процесуального часу для проведення всіх необхідних процесуальних дій з арештованим ухвалою слідчого судді від 25.08.2020 року майном, за результатами проведення яких, у випадку підтвердження наявності у такому майні відомостей на підтвердження ймовірних кримінально-протиправних дій за фактичними обставинами даного кримінального провадження, сторона обвинувачення повідомила б заявника про підозру за фактом їх можливого вчинення.

24. Натомість, як вбачається з дійсного кримінального провадження, протягом часу дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, ОСОБА_3 (заявник) процесуального статусу підозрюваного не набув, в зв`язку з чим, дія арешту майна на теперішній час необґрунтовано призводить до обмежень гарантованих його прав та свобод.
25. Слідчий суддя враховує, що в судове засідання з розгляду даного клопотання належним чином повідомлені представники сторони обвинувачення не з`явилися, будь-яких клопотань, заперечень або додаткових матеріалів на адресу слідчого судді не направили.
26. За таких обставин, на думку слідчого судді, подальше обмеження права володіння громадянина ОСОБА_3 , відносно якого у слідчого судді відсутні будь-які відомості з приводу його можливої причетності до ймовірних кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, призводитиме до необґрунтованого обмеження гарантованого Конституцією України права власності такої особи, в зв`язку з чим, на думку слідчого судді, з огляду на процесуальну незацікавленість сторони обвинувачення щодо подальшої долі арештованого майна, слідчий суддя вважає за необхідне подане клопотання заявника про скасування арешту майна задовольнити, а накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року скасувати.
27. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (скасування арешту) ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч.ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року (справа №520/11665/15-к, провадження №1-кс/947/12573/20) арешт на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку у квартирі, в якій мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (справа №520/11665/15-к, провадження №1-кс/947/12573/20), а саме:

- Мобільний телефон SAMSUNG Imei НОМЕР_1 ;
- Мобільний телефон REDMINOTE 8 Imei НОМЕР_2 ;
- Мобільний телефон NOMIIP68 ImeiA100003BC6FCD9;
- Мобільний телефон KIOCERA Imei НОМЕР_3 ;
- Мобільний телефон SAMSUNG DUOS Imei НОМЕР_4 ;
- Мобільний телефон FLYIQ 442 Imei32671;

- Блокнот записна книжка з записами 4 шт.;
- Зіп-пакет з мікро SD карткою 128 МБ, сім карткою Laif, сім карткою MTС.;
- Посвідчення ОСОБА_6 № НОМЕР_5 ;
- Посвідчення Закраєв Магомед № ПР-045;
- Візитні картки у кількості 11 шт.;
- Банківську картку Приват Банк № НОМЕР_6 ;
- Банківську картку Приват Банк на ОСОБА_7 № НОМЕР_7 ;
- Банківську картку Приват Банк № НОМЕР_8 ;
- Банківську картку АБанк № НОМЕР_9 ;
- Пластикову картку від стартового пакету на № НОМЕР_10 ;
- Пластикову картку від стартового пакету на № НОМЕР_11 ;
- Таблицю секцій квартир за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога буд. 30 -32а, 2 арк.;
- Довідку на ОСОБА_8 на 2 арк.;
- Довідку на ОСОБА_9 на 2 арк.;
- Копію розписки на об`єкт Фонтанська дорога 30/32;
- Лист бумаги 10х10 з записом (адреси);
- Довідку по боржникам ЖСК «ОЛВИ» на 4 арк.;
- Лист формату А4 з записами;
- Папку жовтого кольору з документами та посвідченнями на гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 169, ч. 3 ст. 173 КПК України, тимчасово вилучене майно (перелік якого наведений вище) підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено, а саме ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1