Провадження №1-кс/463/6505/20
УХВАЛА

29 грудня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 10.11.2020 про закриття кримінального провадження, -

встановив:

заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 10.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0000581 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України. Просив оскаржувану постанову скасувати, зобов`язавши слідчого допитати його та провести необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні. Скаргу мотивує тим, що 10.11.2020 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000581 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України. Вважає таку постанову незаконною, оскільки слідчим не було вручено йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, не допитано його як потерпілого та не було проведено у кримінальному провадженні інших необхідних першочергових слідчих дій.
В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав із наведених у ній підстав.
Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду скарги, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги. При цьому ним були подані письмові заперечення на скаргу з підстав, зазначених в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження.
Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000581 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
01.06.2020 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 25.05.2020 за заявою ОСОБА_3 від 10.05.2020 відомості про вчинення окремими слідчими Франківського ВП ГУНП у Львівській області та інших правоохоронних органів Львівської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 10.11.2020 закрито кримінальне провадження № 0000581 за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях слідчих Франківського ВП ГУНП у Львівській області та працівників інших правоохоронних органів Львівської області складу відповідних кримінальних правопорушень.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування були допитані як свідки працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на яких вказував заявник як осіб, що вчинили відносно нього протиправні дії, отримано висновок службової перевірки ГУНП у Львівській області від 27.01.2016, проведеної відносно працівників правоохоронних органів за зверненням ОСОБА_3 , отримано довідку ЛОКПД від 01.07.2020, яка підтверджує, що заявник дійсно знаходиться на обліку та амбулаторному лікуванні з приводу психоневрологічного захворювання з 2002 року, отримано копії судових рішень, встановлено, що ухвалою Апеляційного суді Львівської області від 05.06.2006 залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_3 , а рішення Франківського районного суду м. Львова від 18.10.2004, яким ОСОБА_3 було госпіталізовано до ЛОДКПЛ у примусовому порядку, залишено без змін.
Постановою слідчого від 30.06.2020 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні. Допитати заявника ОСОБА_3 як свідка під час досудового розслідування не вдалось, оскільки останній на допит не з`явився, причин неявки не повідомив.
Разом із тим, слідчий суддя враховує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази вчинення слідчими Франківського ВП ГУНП у Львівській області та працівниками інших правоохоронних органів Львівської області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України.
Не зважаючи на те, що в заяві про вчинення кримінальних правопорушень заявник вказував, що, на його думку, зазначені в заяві дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України, однак заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаними у заяві особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними та результатами проведеного досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
Згідно з ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
При цьому доводи заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2020 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями слідчих та працівників правоохоронних органів Львівської області, ухваленими відносно заявника судовими рішеннями та встановленими ними фактичними обставинами, що не може слугувати підставою для притягнення слідчих та інших працівників правоохоронних органів Львівської області до кримінальної відповідальності, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому процесуальним законодавством, яким визначені випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження. Щодо вчинення відносно ОСОБА_3 інших протиправних дій, пов`язаних із застосуванням насильства, викраденням його майна, про які зазначається у заяві про вчинення кримінальних правопорушень, то такі не підтверджуються жодними наданими заявником та зібраними у кримінальному провадженні за результатами досудового розслідування доказами.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає викладені у заяві від 10.05.2020 відомості такими, що свідчать про наявність в діях слідчих Франківського ВП ГУНП у Львівській області та працівників інших правоохоронних органів Львівської області ознак складу злочинів, передбачених 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України, проте злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними та результатами проведеного досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені усі необхідні та можливі слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях слідчих Франківського ВП ГУНП у Львівській області та працівників інших правоохоронних органів Львівської області ознак складу злочинів, передбачених 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України, й здобуття таких шляхом проведення інших слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні виключається.
Таким чином, слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 винесена постанова із дотриманням вимог КПК України, а тому у задоволенні скарги слідчий суддя відмовляє.
Оскільки відсутні правові підстави для задоволення основної вимоги скарги про скасування постанови про закриття кримінального провадження, а тому відсутні такі підстави й для задоволення решти вимог скарги, які є похідними від основної вимоги про скасування постанови про закриття кримінального провадження
Керуючись ст.ст. 303-309, 395 КПК України, -

постановив:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 10.11.2020 про закриття кримінального провадження № 0000581 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 151, ч. 3 ст. 161, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 369-2 КК України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1