КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИ СУД
Справа № 11-сс/824/3499/2020 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_9
розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ,на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року,
В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_6 , про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.07.2020 року включно відносно:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність підозри у вчиненні ним зазначених кримінальних правопорушень, необхідність проведення слідчих дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
Мотивуючи свої апеляційні вимоги, вказує на те, що строк тримання під вартою перевищує встановлений строк досудового розслідування, наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0003218, відомості про яке 14.09.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
27.11.2019 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КК України.
Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.01.2020 року включно.
Постановою керівника Київської місцевої прокуратури №7 від 20.01.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 27.02.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року строк застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_9 продовжено терміном до 25.02.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20.02.2020 року строк досудового розслідування продовжено до 5 місяців, тобто до 27.04.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 продовжено строком до 24.04.2020 року, із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84 040 гривень.

12.03.2020 року стороною захисту було внесено заставу, у зв`язку із чим відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді застави.

26.03.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 , ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. ст.301, ч. 4 ст.301, ч. 5 ст. 301 КК України.
Цього ж дня, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_9 змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі строком до 27.04.2020 року.
17.04.2020 року ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156 , ч.4 ст. 153, ч.2 ст. 301, ч.3 ст.301, ч.4 ст.301, ч.5 ст. 301 КК України.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23.04.2020 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 продовжено терміном до 21.06.2020 року.

10.06.2020 року слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.07.2020 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовження щодо ОСОБА_9 строку тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, суд першої інстанції встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні органу досудового розслідування.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.
Доводи апелянтів щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону. Слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_11 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність продовження строку тримання підозрюваного під вартою, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, то вони, на думку колегії суддів, також є необґрунтованими, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу.
Так, з матеріалів доданих на обґрунтування внесеного на розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою вбачається, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 20.02.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003218 від 14.09.2019 продовжено до п`яти місяців, тобто до 27.04.2020 року.
21.04.2020 року слідчим у кримінальному провадженні складено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.
22.04.2020 року вказане повідомлення вручено стороні захисту та підозрюваному.
Відповідно ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею включається у строки, передбачені цією статтею. (Частина третя статті 219 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1950-VIII від 16.03.2017; в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 - зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін - див. пункт 4 § 2 розділу 4 Закону).

Таким чином, із врахуванням наведених обставин, слідчим суддею належним чином було дотримано вимог кримінального процесуального законодавства та продовжено підозрюваному строк тримання під вартою.

Як вважає колегія суддів апеляційного суду, суд першої інстанціїпри розгляді клопотання органу досудового розслідування повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання сторони захисту на невідповідність ухвали слідчого судді вимогам ст. 370 КПК України, слід визнати непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 18 червня 2020 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №7 ОСОБА_6 , про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено строк дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.07.2020 року включно відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4