Провадження № 1-кс/369/2886/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000859 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000859 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Києво-Святошинскього ВП ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000859 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Прокурор посилалася на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.11.2020 року до Вишнівського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення інспектора СРПП Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про те, що 25.11.2020 року за адресою: вул. Ломоносова поруч з будинокм № 1 м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі наркотичну речовину.
Цього ж дня, 25.11.2020 року о 12 годині 20 хв. Було зупинено гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та в ході обшуку якого виявлено та вилучено з лівої нагрудної кишені куртки чорного кольору пластиковий контейнер з білою порошкоподібною речовиною, та поміщено до спец пакету № 2512591.
Вказала, що з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначені речі, оскільки, на переконання органу досудового розслідування, його незастосування може призвести до зникнення, заміни, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Зазначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку
У судове засідання прокурор не з`явилася, причини неявки суду не повідомляла.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчою суддею встановлено наступне.
Встановлено, що слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000859 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
З витягу з ЄРДР вказаного кримінального провадження вбачається, що
З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2020 року до Вишнівського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення інспектора СРПП Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 про те, що 25.11.2020 року за адресою: вул. Ломоносова поруч з будинком № 1 м.Вишневе Києво-Святошинського району Київської області зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі наркотичну речовину.
Постановою про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 26.11.2020 року, винесеною слідчим капітаном поліції ОСОБА_6 у межах кримінального провадження № 0000859 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні вилучений пластиковий контейнер з білою порошкоподібною речовиною, та поміщено до спец пакету № 2512591.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися.
Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Правовою підставою для накладення арешту є запобігання можливості його відчуження або іншими особами з метою унеможливлення зникнення, втрати або пошкодження доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у справі.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Виходячи з матеріалів клопотання, слідчий суддя вважає доведеним органом досудового розслідування той факт, що пластиковий контейнер з білою порошкоподібною речовиною, та поміщено до спец пакету № 2512591, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вказаних обставин, з метою уникнення негативних наслідків та з метою забезпечення речових доказів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що у відповідності до вимог статтей 132, 170-173 КПК України, необхідно накласти арешт на майно, яке було вилучене під час зупинення ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 зупинено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав при собі наркотичну речовину, із забороною використання, розпорядження та відчуження майна.
Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею, на даний час, не встановлено.
Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Частиною першою ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 309, 370-372, 376, 395 КПК України, слідча суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000859 від 25.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: на білу порошкоподібну речовину в пластиковому контейнері, поміщена до спец пакету № 2512591, які виявлені та вилучені 25.11.2020 року о 12 годині 20 хв. під час зупинення гр. ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1