УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.10.2020 Справа №607/14190/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі с/з ОСОБА_4

розглянувши під час підготовчого судового засідання в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000235 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.307, ч.2 ст.345, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч.3 ст.307 КК України, щодо кожного із останніх,

за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7

встановив:

Стороною захисту подано скарги в порядку ч.2 ст.303 КПК України на дії та рішення, прийняті в процесі провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000235 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.307, ч.2 ст.345, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч.3 ст.307 КК України, щодо кожного із останніх, які мотивуються наступним.

Так, 13 червня 2020 року в.о. заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_13 винесено постанову про визначення прокурора у кримінальному провадженні. Сторона захисту вказує на те, що Закон України «Про прокуратуру» та ст.3 КПК України не визначає такого процесуального статусу учасника кримінального провадження як «виконувач обов`язків», а, відтак, просять визнати вказану дію в.о. заступника прокурора Тернопільської області ОСОБА_13 незаконною та прийняте за її результатами процесуальне рішення у формі постанови від 13 червня 2020 року скасувати.

11 червня 2019 року, 21, 23 січня та 12 червня 2020 року начальником відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 було винесено 10 доручень про проведення досудового розслідування старшим слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області. Згідно норм КПК України начальник відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 не є посадовою особою, яка наділена здійснювати процесуальні дії щодо визначення слідчого і надання йому доручення при тому, що із самих доручень не вбачається те, по якому кримінальному провадженні вони надані, а, відтак, просять визнати вказані дії начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 незаконними та прийняті за їх результатами процесуальні рішення у формі доручень від 11 червня 2019 року, 21, 23 січня та 12 червня 2020 року скасувати.

11 червня, 24 грудня 2019 року та 23 січня 2020 року начальником відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 було винесено 5 постанов про призначення слідчих для здійснення досудового розслідування слідчою групою. Згідно норм КПК України начальник відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 не є посадовою особою, яка наділена здійснювати процесуальні дії щодо визначення слідчих і виносити з цього приводу постанову, а, відтак, просять визнати вказані дії начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_14 незаконними та прийняті за її результатами процесуальні рішення у формі постанов від 11 червня, 24 грудня 2019 року та 23 січня 2020 року скасувати.

21 січня 2020 року, заступником начальника СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 та 23 січня 2020 року начальником СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 та було винесено постанови про зміну складу слідчої групи у кримінальному провадженні, я в які, вийшовши за межі свої повноважень, включили слідчих ТВП ГУНП в Тернопільській області, керівниками яких не являються, а, відтак, просять визнати вказані дії заступника начальника СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_15 та начальника СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 незаконними та прийняті за їх результатами процесуальні рішення у формі постанов від 21 та 23 січня 2020 року скасувати.

Суд, заслухавши скарги сторони захисту, думку прокурора, який заперечив у задоволенні наведених скарг через їхню безпідставність, оглянувши матеріали судового провадження, приходить до висновку, що скарги сторони захисту до задоволення не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які передбачені п.п. 1-11 ч.1 цієї статті.

За ч.ч. 2, 3 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами ст.ст. 314-316 цього Кодексу. Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені п.п. 5 та 6 ч.1 цієї статті.

У відповідності до ст.314 КПК України підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених ст.ст.342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

За ч.ч. 1, 2 ст.315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч.3 ст.314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Так, аналізом скарг сторони захисту, зміст яких наведено вище, які було подано в порядку ч.2 ст.303 КПК України встановлено, що усі, наведені у них, доводи, стосуються законності прийнятих процесуальних рішень та дій органу досудового розслідування, що виражені у процесуальних формах документах, які містяться у матеріалах кримінального провадження, з приводу законності прийняття яких та їх наслідків ставить в своїх скаргах питання сторона захисту.

Відповідно до ст.291 КПК України, разом із наданням суду обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування та інших, зазначених у вказаній статті процесуальних документів, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Таким чином, оскільки суду у межах даного кримінального провадження було надано обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, а також акт про відмову отримувати вказані вище документи, то суд, відповідно, не вправі виходити за межі наданих йому нормами КПК України повноважень при проведенні підготовчого судового засідання та вдаватись фактично до оцінки доказів у кримінальному провадженні, їх легітимності та допустимості, що передбачено стадією судового розгляду.

Унаслідок вказаного, у задоволенні скарг сторони захисту, поданих до суду в порядку ч.2 ст.303 КПК України на незаконні дії та рішення, прийняті в процесі провадження досудового розслідування необхідно відмовити.

Водночас, незважаючи на заперечення сторони захисту щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта через його невідповідність вимогам норм КПК України, суд вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000235 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.307, ч.2 ст.345, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч.3 ст.307 КК України, щодо кожного із останніх, відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Підстав для закриття провадження на підставі п.п. 4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст.284 КПК України не встановлено.

Власником арештованого майна ОСОБА_17 заявлено клопотання про скасування накладеного за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2020 року арешту на належний йому автомобіль марки «Інфініті Кю Ікс 56», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який безпідставно утримується.

Крім цього, БО «МБФ «Небайдужа Україна» заявлено клопотання про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року арешту на 1/3 частки земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 , яке мотивується тим, що вказана частина земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7 , раніше вже була конфіскованою на користь держави за іншим судовим рішенням і рішенням комісії, утвореної при Кременецькому м/р відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ 24 червня 2020 року безоплатно передане БО «МБФ «Небайдужа Україна» унаслідок того, що не було реалізоване з прилюдних торгів. Утримання арешту на вказаному майні перешкоджає БО «МБФ «Небайдужа Україна» оформити право власності.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки учасників судового провадження, ознайомившись із матеріалами судового провадження, вважає, що клопотання ОСОБА_17 слід задовольнити, а у задоволенні клопотання БО «МБФ «Небайдужа Україна» необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

За ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У відповідності до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Таким чином, зважаючи на клопотання, того, що в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які б достатньою мірою обґрунтовували необхідність утримання арешту на належний ОСОБА_17 автомобіль марки «Інфініті Кю Ікс 56», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, суд приходить до висновку про необхідність скасувати накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2020 року арешт на автомобіль марки «Інфініті Кю Ікс 56», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_17 і у нього знаходиться, на відповідальне зберігання ОСОБА_17 до прийняття кінцевого рішення по суті, без вирішення питання про долю вказаного майна.

Водночас, за ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Враховуючи те, що суду на час розгляду клопотання не подано судового рішення про накладення арешту на 1/3 частки земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 , що унеможливлює повне з`ясування всіх важливих обставин щодо зазначеного майна, а тому у задоволенні клопотання БО «МБФ «Небайдужа Україна» про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року арешту на 1/3 частки земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 на даний час слід відмовити, що не є перешкодою для звернення з відповідним клопотанням повторно разі виниклої необхідності.

Прокурор заявив клопотання про продовження терміну дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які мали місце під час застосування вказаних запобіжних заходів відносно даних обвинувачених, що унеможливлює застосування менш суворих запобіжних заходів.
Захисник ОСОБА_11 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на менш суворий, зокрема, домашній арешт, або ж зменшення визначеного розміру застави, який необґрунтовано завищений, яку обвинувачений не в змозі внести, посилаючись в цілому на необґрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що зазначені у клопотанні прокурором.
Захисник ОСОБА_18 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 на менш суворий, зокрема, домашній арешт, посилаючись в цілому на необґрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що зазначені у клопотанні прокурором.
Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на менш суворий, зокрема, домашній арешт, або ж зменшення визначеного розміру застави, який необґрунтовано завищений, яку обвинувачений не в змозі внести, до мінімального в сумі 168 160 грн., посилаючись в цілому на необґрунтованість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що зазначені у клопотанні прокурором, того, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, міцність його соціальних зв`язків (одружений, має на утриманні 3 малолітніх дітей), тривалість тримання під вартою, негативного стану здоров`я як його так і дружини.
Суд, заслухавши клопотання прокурора та сторони захисту, де, сторони також заперечили у задоволенні клопотань одне одного щодо запобіжних заходів, ознайомившись із матеріалами судового провадження, приходить до висновку, що у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну чинних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 або ж зменшення раніше визначеного розміру застави відносно ОСОБА_6 необхідно відмовити., а клопотання прокурора про продовження строків дії раніше обраних обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, а також сторони захисту про зменшення визначеного розміру застави щодо ОСОБА_5 слід задовольнити, виходячи з наступних мотивів.
Згідно ст.178 КПК України, у тому числі, обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Встановлено, що:

- ОСОБА_5 , хоча і будучи особою молодого віку, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, маючою постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проте ніде не працюючим, на даний час обвинувачується у вчиненні, у тому числі, в складі організованої групи, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, санкція найтяжчого з яких передбачає основне покарання до 12 років позбавлення волі, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу або ж не продовження чинного, матиме можливість, зважаючи також на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачуються, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів на їх спростування не подано і судом не встановлено;

- ОСОБА_6 , хоча і будучи особою молодого віку, маючою постійне місце проживання, водночас, яка не вперше притягується до кримінальної відповідальності, низький рівень соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), ніде не працюючий, на даний час обвинувачується у вчиненні, у тому числі, в складі організованої групи, особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, санкція найтяжчого з яких передбачає основне покарання до 12 років позбавлення волі, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу або ж не продовження чинного, матиме можливість, зважаючи також на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачуються, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів на їх спростування не подано і судом не встановлено;

- ОСОБА_7 , хоча і будучи особою молодого віку, маючою постійне місце проживання, водночас, який раніше неодноразово судимий, у тому числі, за вчинення аналогічних злочинів, низький рівень соціальних зв`язків (неодружений, не має утриманців), ніде не працюючий, на даний час обвинувачується у вчиненні, у тому числі, в складі організованої групи, особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, санкція найтяжчого з яких передбачає основне покарання до 12 років позбавлення волі, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу або ж не продовження чинного, матиме можливість, зважаючи також на санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачуються, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують своє існування та стороною захисту доказів на їх спростування не подано і судом не встановлено.

Крім цього, що стосується клопотання сторони захисту в частині зменшення раніше визначеного розміру застави ОСОБА_6 , то суд, у даному випадку вважає, що зменшений раніше розмір застави є помірним та, у разі, внесення визначеної слідчим суддею суми застави, належним чином гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіжить ризикам, визначеним ухвалою суду.

Що ж стосується клопотання сторони захисту про зменшення визначеного розміру застави щодо ОСОБА_5 , то суд виходить за наступного.

Так, відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Зокрема, як слідує з рішення ЄСПЛ у справі «Кеннет Гаф проти Мальти» ним ЄСПЛ було констатовано порушення ст.5 параграфу 3 Конвенції про захист основоположних прав та свобод людини з підстав надмірних умов застави, встановленої судом.

З наведеного рішення убачається, що ЄСПЛ встановив те, що «…гарантії, визначені в ст.5 параграфу 5 Конвенції необхідні для забезпечення з`явлення особи на судове слухання, тому розмір грошового внеску повинен встановлюватись з врахуванням майнового стану підозрюваного, його стосунків з поручителем та інших умов, які дозволяють встановити, що ризик втрати внесеного майна буде достатнім для того, щоб підозрюваний з`явився до суду.

Некомпетентність та неналежна робота державних органів щодо встановлення справедливої суми застави може вважатися порушенням Конвенції, проте тільки, якщо особа, що тримається під вартою надала докази та інформацію, що дозволяють перевірити його реальний майновий стан, необхідний для визначення розміру грошового внеску.

Геф подавав 4 клопотання щодо зменшення розміру застави, які суд відхиляв і тільки 5 заява про те, щоб поручителем стала мати підозрюваного дозволила звільнити його під заставу. Європейський суд зазначає, що перебування підозрюваного під вартою протягом 12 місяців після визначення умов для звільнення під заставу є свідченням невжиття судовими органами достатніх заходів для встановлення справедливої суми застави, а тому в їх діях є ознаки порушення ст.5 параграфу 3 Конвенції…»

З матеріалів судового провадження вбачається, що до ОСОБА_5 , який був затриманим в порядку ст.208 КПК України 23 січня 2020 року, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2020 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави в розмірі 500 прожиткових мінімумів, що становить 1 051 000 грн.

З вказаного часу даний запобіжний захід із визначеним розміром застави неодноразово продовжувався як слідчими суддями в процесі провадження досудового розслідування так і судом в процесі судового провадження.

слідчий суддя врахував докази про майновий стан підозрюваного, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, кількість учасників кримінальних правопорушень та роль ОСОБА_1 у їх вчиненні, однак при визначенні розміру застави дійшов помилкового висновку про те, що визначення розміру застави в сумі 2 102 000 грн. не буде непомірним для підозрюваного.

Так, поза увагою слідчого судді залишилось те, що сума - 1 038 720,00 грн. не є регулярною виплатою ОСОБА_1 у вигляді заробітної плати, а є одноразовим доходом давністю у півроку. Вказана сума грошових коштів нарахована ОСОБА_1 за основним місцем роботи та є сумою одноразової виплати при виході останнього на пенсію, яка включає вихідну допомогу, оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, премію, надбавку за таємність, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб та ін.

Також, слідчим суддею не враховано встановлений органом досудового слідства обсяг грошових коштів та майна, належного ОСОБА_1, що на утриманні ОСОБА_1 перебувають батьки похилого віку, дочка, яка навчається на денній формі університету. Крім того, слідчим суддею, при визначенні розміру застави не надано оцінку стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_1 , який є інвалідом війни 2 групи. (т. 4, а.с. 24)

З огляду на викладене, та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, та участь підозрюваного у ньому, дані про особу підозрюваного, його сімейний і майновий стан, відсутність нерухомого майна, відсутність інших готівкових коштів, крім тих, які перебували на його рахунках, колегія суддів приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_1 заставу в розмірі, 690 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 450 380, 00 грн., яка забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатньою мірою гарантувати виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 2 102 000, 00 (два мільйони сто дві тисячі) гривень підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про визначення розміру застави ОСОБА_1 690 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 1 450 380, 00 (один мільйон чотириста п`ятдесят тисяч триста вісімдесят) гривень.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 314-317, ч.2 ст.376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000235 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.307, ч.2 ст.345, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч.3 ст.307 КК України, щодо кожного із останніх, у відкритому судовому засіданні у приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 15 год. 30 хв. 26 жовтня 2020 року.

Про час та місце розгляду кримінального провадження повідомити учасників кримінального провадження.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну чинних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 або ж зменшення раніше визначеного розміру застави відносно ОСОБА_6 відмовити.

У задоволенні скарг сторони захисту на дії та рішення, прийняті в процесі провадження досудового розслідування відмовити.

У задоволенні клопотання БО «МБФ «Небайдужа Україна» про скасування накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року арешту на 1/3 частки земельної ділянки, що по АДРЕСА_1 відмовити.

Клопотання ОСОБА_17 задовольнити та скасувати накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2020 року арешт на автомобіль марки «Інфініті Кю Ікс 56», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_17 .

Клопотання прокурора про продовження строків дії раніше обраних обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою задовольнити, раніше застосованій відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою залишити без змін та продовжити строки тримання під вартою даних обвинувачених до 00 год. 00 хв. 14 грудня 2020 року.

Клопотання сторони захисту про зменшення визначеного розміру застави щодо ОСОБА_5 задовольнити та зменшити визначений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2020 року розмір застави до 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 420 400 грн. для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області за відповідними реквізитами, призначення платежу застава за « ОСОБА_5 » у кримінальному провадженні №0000235 за ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2020 року.

У випадку внесення застави, покласти ОСОБА_5 наступні обов`язки: з`являтися за першою вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копії ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.

Головуючий суддяОСОБА_1