Справа № 522/840/21
Провадження № 1-кс/522/502/21
УХВАЛА
16 січня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання виконувача обов`язків керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації,
який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,

затриманого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
Виконувач обов`язків керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до клопотання прокурора, 14.01.2021 о 22:30 встановлений та затриманий громадянин РФ ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.

Працівниками відділення поліції, при перевірці особи ОСОБА_4 та підтвердження перебування даної особи у розшуку на території Російської Федерації, відповідно до ст. ст. 208, 582 КПК України 15.01.2021 складений протокол затримання даної особи.

Як вбачається з наданих ініціатором розшуку матеріалів (постанова про притягнення у якості обвинуваченого) ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, передбаченого ч. 4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації (шахрайство, вчинене в особливо великому розмірі або організованою групою).

Постановою слідчого від 28.07.2014 року, ОСОБА_4 було притягнено у якості обвинуваченого у кримінальній справі за обвинуваченням у вчиненні за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.

Мотовіліхінським районним судом м. Пермі 05.08.2014 винесено постанову про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин за законодавством України відповідає ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності відповідно до ст. 49 КК України не сплили.

Розділ 9 КПК України визначає у відповідності зі світовою практикою й вимогами міжнародних договорів про права людини процедуру екстрадиції осіб, розшукуваних іноземними державами у зв`язку зі здійсненням злочинів на їхній території й установленням на території України, а також передбачає порядок захисту прав таких осіб.
Аналогічні вимоги, передбачено Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (Мінською конвенцією).
У зв`язку з чим, в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 40 діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 у повному обсязі та просив його задовольнити.
Адвокат та підозрюваний у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання прокурора, допитавши ОСОБА_4 , заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права особи, щодо якої застосовується тимчасовий арешт, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування тимчасового арешту, не встановлено.
Відповідно до ст. 561 КПК України на території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені КПК України або міжнародним договором.
Відповідно до ст. 562 КПК України існують процесуальні дії, які потребують спеціального дозволу.
Згідно з ч. 1 ст. 562 КПК України якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому КПК України, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 562 КПК України у разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія може запитуватися лише після надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому КПК України. При цьому належно засвідчена копія такого дозволу долучається до матеріалів запиту.
Згідно з ч. 1 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 584 КПК України при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Статтею 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників (Париж, 13 грудня 1957 року) встановлено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. В ньому також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.
Слідчим суддею з досліджених матеріалів встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК РФ.

Працівниками відділення поліції, при перевірці особи ОСОБА_4 та підтвердження перебування даної особи у розшуку на території Російської Федерації, відповідно до ст. ст. 208, 582 КПК України 15.01.2021 складений протокол затримання даної особи.

Інкримінований ОСОБА_4 злочин за законодавством України відповідає ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше 1 року. Строки давності притягнення ОСОБА_4 до відповідальності відповідно до ст. 49 КК України не сплили.

Відповідно до національного законодавства України, підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
Небезпека переховування особи від правосуддя повинна оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попереднє ув`язнення виявиться невиправданим.
Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі «W. проти Швейцарії» (від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, пункт 33) ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.
З досліджених матеріалів вбачається, що гр. ОСОБА_4 станом на момент затримання був оголошений у міжнародний розшук та відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що свідчить про наявність ризику переховування від правоохоронних органів та органів правосуддя.
Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням даних про особу затриманого, який є громадянином іншої держави, переховувався від правоохоронних органів та органів правосуддя Республіки Молдова, слідчий суддя, вважає, що клопотання в.о. керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту до ОСОБА_4 , необхідно задовольнити на підставі Європейської конвенції про видачу від 13.12.1957 року, Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, ст. 583 КПК України та застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасовий арешт строком 40 (сорок) діб до надання запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 372, 376, 584 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання виконувача обов`язків керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасовий арешт строком на 40 (сорок) діб до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали слідчого судді становить 40 (сорок) діб і обчислюється з моменту фактичного затримання особи, тобто з 15.01.2021 року.
Ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту діє до 23.02.2021 року включно.
Ухвала слідчого судді щодо застосування тимчасового арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Відповідно до ч. 9 ст. 584 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст ухвали проголошено 16 січня 2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1