Справа 753/1883/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1151/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
« 06 » липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Носівка Чернігівської області, українця, гр. України, неодруженого, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення,
в с т а н о в и л а :
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 28.11.2016р. близько 04 год., він, знаходячись біля будинку №8-в по вул. Тростянецькій в м. Києві, умисно, незаконно, шляхом відкриття багажного відсіку автомобіля ЗАЗ 1102, 1990 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 15 326грн. 40коп., який належить ОСОБА_10 , проник до салону вказаного автомобіля, після чого шляхом з`єднання проводів замка запалення запустив двигун та з місця вчинення злочину зник.
28.11.2016 о 05 год. 15 хв. ОСОБА_11 , перебуваючи за кермом вказаного викраденого ним автомобіля, знаходячись біля будинку №50 по вул. А.Ахматової в м. Києві, був зупинений співробітниками патрульної поліції, які виявили факт керування Фалем вказаним транспортним засобом без відповідних документів та в подальшому, ОСОБА_11 зізнався в тому, що 28.11.2016 р. близько 04 год., перебуваючи біля будинку №8 по вул. Тростянецька в м. Києві, умисно, незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.
Дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2019р. ОСОБА_8 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

В апеляційний скарзі прокурор ОСОБА_9 просив вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців, яке саме покарання не зазначено; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробування з визначенням іспитового строку 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт послався на незаконність та необґрунтованість вироку у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, вважає що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та за наявності суперечливих доказів, не зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Апелянт зазначив, що вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується наступними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , заявою потерпілого, протоколом огляду місця події, висновком товарознавчої експертизи, які суд не взяв до уваги.

Також, на думку прокурора, помилковими є висновки суду про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події, оскільки він проведений у відповідності до вимог ст.ст.214,223,237 КПК України, також, апелянт вважає невірним і висновок суду про відсутність повноважень слідчих здійснювати досудове розслідування, що підтверджується витягом з ЄРДР, відкриття матеріалів кримінального провадження відбулося у порядку, передбаченому ст.290 КПК України уповноваженою на це особою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, а вирок без зміни, частково дослідивши докази у кримінальному провадженні, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому ОСОБА_8 останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності вироку суду, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановлені вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, визначених у ст. 374 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції були повно, всебічно і об`єктивно досліджені фактичні обставини справи на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору їх достатності для ухвалення обвинувального вироку та всупереч доводам прокурора зроблено висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, що і стало підставою для виправдання його судом за цією статтею кримінального закону.
На це вказує детальний аналіз судом доказів, наданих стороною обвинувачення, підстав їх здобуття та повноважень відповідних посадових осіб в даному кримінальному провадженні, і своє рішення про виправдання ОСОБА_8 та наявність для цього підстав, суд першої інстанції належним чином мотивував.
Так, суд, ретельно дослідивши докази, дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не було надано документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженню, оскільки наявна в матеріалах провадження постанова про створення групи слідчих від 28.11.2016р. в якій відсутній підпис посадової особи, не відповідає вимогам ст.110 КПК України, а тому не підтверджує наявність повноважень групи слідчих здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0013441 від 28.11.2016р. При цьому, суд обґрунтовано взяв до уваги те, що надана під час судового розгляду інша постанова про створення групи слідчих від 28.11.2016р. вже за підписом заступника начальника слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_18 є новоствореним документом, яка не була відкрита сторонам кримінального провадження, що було підтверджено прокурором в судовому засіданні.
Таким чином, судом об`єктивно встановлено, що на момент закінчення досудового розслідування кримінального провадження № 0013441 від 28.11.2016 в матеріалах справи була наявна постанова про створення групи слідчих не підписана посадовою особою, а наданий прокурором новостворений документ, в матеріалах досудового розслідування був відсутній та не був відкритий сторонам кримінального провадження.
Посилання апеляційної скарги прокурора, як на наявність відповідних повноважень слідчого Сейранова, на витяг з ЄРДР, на думку апеляційного суду, є необгрунтованими.
Зі змісту п. п. 2.1 - 2.3 та 3.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року слідує, що внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відбувається на підставі відповідних процесуальних рішень, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства.

Зокрема, п. 3. 1 цього Положення передбачає, що внесення відомостей до Реєстру про призначення слідчого, процесуального керівника, прийняття до провадження - здійснюється невідкладно.

При цьому, судом вірно зазначено, що реєстр є лише електронною базою даних відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук , узагальнення даних, зазначених у п.2.1 Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості внесені до Реєстру.
Отже сам факт внесення відповідних відомостей до реєстру не робить ці відомості юридично значимими; юридичну значимість відповідним відомостям надають належним чином оформлені процесуальні рішення, які і є підставою внесення цих відомостей до реєстру.
Процесуальне рішення, оформлене з порушенням вимог законодавства не може бути підставою для внесення цих відомостей до ЄРДР.
За таких обставин, суд обґрунтовано не взяв до уваги вказаний витяг з ЄРДР, підписаний реєстратором слідчим ОСОБА_16 , наявність процесуальних повноважень якого також не підтверджена належними доказами.
Погоджується апеляційний суд і з висновком суду про визнання недопустимими в силу положень ст.86 КПК України, доказами : висновку експерта № 19/111/12-743 від 16.12.2016р. щодо вартості автомобіля складений на підставі постанови слідчого ОСОБА_15 від 5.12.2016р.; змивів з керма та коробки передач, які визнані речовими доказами постановою слідчого ОСОБА_15 від 28.11.2016р; ; автомобіля ЗАЗ 1102 д.н.з НОМЕР_1 , визнаного речовим доказом постановою слідчого ОСОБА_15 від 28.11.2016р., оскільки вказані докази отримані в порядку не передбаченому КПК України, тобто не уповноваженою особою слідчим СВ Дарницького УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_15 .
Також судом обґрунтовано визнано недопустимим доказом протокол огляду місця події від 28.11.2016р., оскільки дослідженням змісту цього протоколу не можливо встановити підставу на якій проводився цей огляд.
Так, у протоколі не зазначено підставу для проведення такого огляду, слідчим не були виконані вимоги ст.233 ч.1 КПК України, зокрема, не було отримано добровільної згоди особи, яка володіла транспортним засобом і яка була відсутня на місці огляду, а також не було отримано ухвали слідчого судді на проникнення до автомобіля.
Крім того, обґрунтованими є і висновки суду про те, що доступ до матеріалів даного кримінального провадження був наданий обвинуваченому слідчим ОСОБА_15 , який як встановлено судом, не мав повноважень на здійснення досудового розслідування, що відповідно до ст.290 КПК України прирівнюється до не відкриття матеріалів.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про те, що стороною обвинувачення не надано допустимих доказів, які можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, а показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_10 , не вказують про доведеність стороною обвинувачення в передбаченому чинним кримінальним процесуальним законом спосіб та порядку винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Вказані порушення, допущені під час досудового розслідування, суд обґрунтовано визнав згідно зі ст. 412 КПК України істотними, які виключають постановлення у справі обвинувального вироку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду про визнання ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та виправдання його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення, є законним і обґрунтованим, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2019 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді __________________ __________________ ________________