Справа № 159/5871/20
Провадження № 1-кп/159/560/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому підготовчому судовомузасіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001382 від 25.10.2020 року, та долучені до нього матеріали про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прилісне Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого підсобним робітником ДП "Маневицьке ЛГ", раніше не судимого, -

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -
в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, 24.10.2020 року, близько 16 год. 20 хв., у м. Ковелі Волинської області по вул. Незалежності, неподалік будинку № 156, екіпажем відділу організації несення служби у м. Ковелі УПП у Волинській області у складі поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які наділені повноваженнями, визначеними ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, під час вільного патрулювання на службовому автомобілі, було зупинено автомобіль марки «Вольксваген Пасат», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , у зв`язку із порушенням ним п. 8.10 Правил дорожнього руху.

У подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом свого автомобіля, під час роз`яснення поліцейським ОСОБА_6 суті вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, усно висловив поліцейському пропозицію надати неправомірну вигоду у вигляді 200 гривень за те, щоб він, як службова особа, з використанням наданої йому влади та службового становища, не виносив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. У відповідь поліцейський пояснив та попередив ОСОБА_4 про те, що за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність, переслідуючи корисливу мету ухилення від відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, ОСОБА_4 продовжував вчиняти дії, а саме - усні висловлювання, направлені на пропозицію неправомірної вигоди службовій особі, демонструючи тим самим поліцейському свою готовність надати неправомірну вигоду, будучи впевненим, що неправомірна вигода безперешкодно буде прийнята працівником поліції і що він її не відхилить, за невчинення відносно нього дій з використанням наданої поліцейському влади - не виносити постанови про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 369 КК України.

В ході досудового розслідування між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 30 жовтня 2020 року укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом даної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду беззастережно визнає свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення (злочину) відповідно до обставин і правової кваліфікації.

З врахуванням наявності обставин, що суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема: процесуальне спрощення розгляду справи; можливість прискорення судового розгляду; економія бюджетних коштів на витрати, пов`язаних з кримінальним провадженням; відсутність у справі потерпілих осіб, яким завдано шкоду; відсутність суспільного резонансу за фактом скоєння злочину, а також враховуючи відсутність судимостей, обставини, якіпом`якшують покарання - щире каяття у скоєному злочині, враховуючи інтереси суспільства і держави у цілому, практику призначення покарань судами в аналогічній категорії кримінальних проваджень, сторони домовились проможливість призначити покарання обвинуваченому у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши учасників судового провадження та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення (злочин), у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є нетяжким злочином (ст. 12 КК України). Правову кваліфікацію кримінального правопорушення органами досудового розслідування здійснено правильно і сторонами угоди не оспорюється.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру.

Потерпілих у даному кримінальному провадженні немає.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч. 1 ст. 369 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, її умови не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що не заперечував в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 . В суду відсутні обґрунтовані і достатні підстави вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування та в ході судового розгляду щодо ОСОБА_4 не застосовувались.
Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 30.10.2020 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001382 від 25.10.2020 року, укладену між прокурором Ковельської місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ - електронний носій інформації DVD-R, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1