Справа № 635/4298/20
Провадження № 1-в/635/619/2020
У Х В А Л А

03 вересня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 06.04.2018 Київським районним судом м. Харкова за ст. 395, ст.ст. 71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В :
Начальник ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок від 06.04.2018 відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII, яким унесено зміни до ч.ч. 1 та 2 ст. 309 КК України.

Засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)»в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій проти задоволення клопотання не заперечував.

Відповідно до положень ч. 4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, та призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2016 (яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки) і призначено остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно з вироком від 30.06.2016, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинене повторно; інкримінований злочин вчинено 17.05.2016.
ОСОБА_4 судимий 01.08.2000 за ч. 2 ст. 229-6 КК України (1960 року).
01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до частин 1 та 2 статті 309 КК України внесено зміни, згідно з якими:

- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч. 1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першої даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

Таким чином, з 01.07.2020 частиною 2 статті 309 КК України не передбачено кримінальну відповідальність за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно у строк понад рік після засудження за цією статтею.
Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст. 309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення ч.1 ст. 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Отже, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина 2 статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною 1 даної статті, у строк більше року після засудження за цією статтею, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною 2 статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які його засуджено вироком від 30.06.2016 за ч. 2 ст. 309 КК України, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вироку від 30.06.2016 щодо останнього у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини 2 на частину 1 статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, згідно з якою одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків необхідно визначити за правилами статті 71 КК України шляхом частково приєднання до покарання за вироком від 06.04.2018 невідбутої частини покарання за вироком від 30.06.2016 шляхом переведення менш суворого виду покарання у виді арешту у більш суворий у виді обмеження волі відповідно до приписів частини 1 статті 72 КК України.
Оскільки згідно з частиною 2 статті 71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього кодексу, призначене ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків не може перевищувати 5 років обмеження волі, що є максимальним строком для даного виду покарання згідно з частиною 2 статті 61 КК України.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КПК України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2016 за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2018 за ст. 395 КК України у виді 6 місяців арешту.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до визначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 30.06.2016, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років обмеження волі.

Відповідно до ст. 72, ч. 3 ст. 74 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді обмеження волі, визначеного даною ухвалою, покарання у виді позбавлення волі, відбуте за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.04.2018, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Відповідно до статті 58 КВК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання у виді обмеження волі, визначеного даною ухвалою, час слідування під вартою до виправного центру за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, - з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1