Справа № 197/1216/20
Провадження № 1-кп/197/44/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши в залі суду в смт. Широке у відкритому судовому засіданні питання про доцільність тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Углове, Артемівського району, Приморського краю, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться у ДУ «Криворізька установа виконання покарань №3», за ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Широківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосований запобіжний захід - тримання під вартою, який ухвалою суду від 14.12.2020 продовжено, останній день тримання під вартою 11.02.2020 року.
На обговорення учасників судового розгляду поставлено питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Прокурор подав клопотання про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_6 , посилаючись на ризики, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу та відсутність міцних соціальних зв`язків. Обвинувачений та його захисник проти клопотання прокурора заперечували, захисник просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, письмового клопотання не подавав, зазначаючи, що обвинувачений буде проживати в АДРЕСА_2 , однак письмових документів на підтвердження цього факту не надано.

З`ясовано, що в ході досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому обирався та продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.02.2021, прокурор подав письмове клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою, посилається на ризики, передбачені п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати 60 днів, при цьому враховує, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу.
Вирішуючи клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, відсутність офіційного працевлаштування, обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення в період іспитового строку, також по кримінальному провадженню не допитані всі свідки, а це дає підстави вважати, що обвинувачений може у подальшому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тому інший більш м`який запобіжний захід не може в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.
Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, судовий розгляд справи триває і не може бути закінчений з об`єктивних передумов, оскільки у кримінальному провадженні не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі, не допитані усі свідки. Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 331 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо наявності міцних соціальних зв`язків роботи та постійного місця проживання у обвинуваченого ОСОБА_6 суд відхиляє, оскільки існування у обвинуваченого таких соціальних зв`язків (співмешканка), на думку колегії суддів, не є виключним стимулюючим фактором для запобігання ризикам визначеним ст. 177 КПК України, наявність роботи та постійного місця проживання не підтверджено ніякими доказами.

Суд також вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки судом встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим тяжкого інкримінованого злочину, а також наявний ризик можливого вчинення інших тяжких кримінальних правопорушень , тому суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вважаючи, що лише такий запобіжний захід спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується обвинувачений має досить високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого та, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. А відтак суд приходить до висновку про неможливість зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому термін дії заходу забезпечення кримінального провадження (запобіжного заходу) у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, підстави для зміни запобіжного заходу суд не встановив.
Керуючись ст. ст. 177, 181, 331 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до 08 квітня 2021 року включно.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, відмовити.
Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1