Справа № 344/3930/19
Провадження № 11-кп/4808/255/20
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №0004679, №0003673 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_11 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, українця, громадянина України, не працюючого, раніше неодноразово судимого, остання судимість 11.09.2019 року вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ст.185 ч.2 КК України до п`яти місяців арешту,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України чотири роки шість місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України два роки шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком чотири роки шість місяців .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано обвинуваченому в строк покарання, покарання відбуте частково за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2019 року та призначено остаточне покарання чотири роки шість місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу затримання з 02 березня 2019 року.

Зараховано в час відбуття покарання, час перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою з 02 березня 2019 року по 27 грудня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередню домашній арешт відповідно до ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27.12.2019 року до вступу вироку в законну силу.

Цивільні позови потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду. Роз`яснено потерпілому його право на заявлення цивільного позову в цивільному порядку.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб; вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Злочини вчинено за наступних обставин.

ОСОБА_8 разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження при невстановленому слідством місці та обставинах познайомилися з ОСОБА_13 .

09.10.2018 року ОСОБА_14 разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження направилися до квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 та в якій проживає його син ОСОБА_13 .

Зайшовши до приміщення вищевказаної квартири ОСОБА_8 разом з особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження та ОСОБА_13 направилися до кухні, де почали розпивати спиртні напої.

В подальшому, скориставшись тим, що ОСОБА_13 , перебував у безпорадному стані через надмірну кількість вжитих алкогольних напоїв знаходився в стані сну, ОСОБА_8 вступив в злочинну змову разом особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження з метою вчинення крадіжки майна, яке знаходилося у приміщенні квартири АДРЕСА_3 . У цю мить в ОСОБА_8 та особи, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 спільно з особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, користуючись тим, що ОСОБА_13 спить, а потерпілий ОСОБА_10 в приміщенні квартири відсутній, та за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно викрали двокамерний холодильник марки «SAMSUNG» модель «RL28DBSI», серійний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-523/18 від 25.10.2018 року становить 1900 грн., музичний центр марки «Thompson» VTCD 780, сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-523/18 від 25.10.2018 року становить 783 грн., електрочайник марки «Amica» KD 1011, білого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-523/18 від 25.10.2018 року становить 187 грн., пральну машину із горизонтальною загрузкою, марки «Indesit» WIPT-82EU, білого кольору, вартість якої згідно висновку експерта № 4.3-523/18 від 25.10.2018 року становить 1767 грн., телевізор марки «Samsung» CS-21V10MLR, сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 4.3-523/18 від 25.10.2018 року становить 1283 грн.

В подальшому, ОСОБА_8 разом із особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділено в окреме провадження, покинули приміщення квартири АДРЕСА_3 , а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5920 грн.

31 грудня 2018 року близько 04.00 годин ОСОБА_8 спільно з потерпілим ОСОБА_12 перебував в парку по вулиці Молодіжна-Паркова в місті Івано-Франківську, де вживали алкогольні напої та проводили свій вільний час.

Перебуваючи на вказаному місці, в ході вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_8 побачив у потерпілого ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S8 SM-G950FD» чорного кольору, після чого у нього виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_8 , діючи умисно з метою полегшення доступу до майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи безпосередньо біля потерпілого ОСОБА_12 умисно штовхнув його у спину, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю.

Після цього ОСОБА_8 усвідомлюючи те, що потерпілий лежить на землі та не чинить йому опору, діючи умисно та повторно, різким рухом руки відкрито вирвав із рук ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S8 SM-G950FD» чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/109/28-33ТВ/19 від 18.01.2019 року становить 1 643 гривень, після чого із викраденим майном покинув місце вчинення злочину.

В подальшому, ОСОБА_8 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану вище суму.

Не погодившись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 та заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року, оскільки вважає його суворим.

Зокрема зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що потерпілий ОСОБА_12 заявив в суді про відсутність до нього претензій за завдану ним моральну та матеріальну шкоду внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Разом з тим, стверджує, що його вина за ч.2 ст.185 КК України є недоведеною, а ґрунтується тільки на припущеннях сторони обвинувачення, жодного прямого доказу його причетності до даного злочину немає. Просить суд врахувати те, що він є батьком двох неповнолітніх дітей, яким буде важко рости без батька.

Заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_11 просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання: за ч.2 ст. 186 КК України п`ять років позбавлення волі; за ч.2 ст. 185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі строком шість років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.10.2019, призначити остаточне покарання шість років позбавлення волі. Зарахувати обвинуваченому в строк покарання, покарання відбуте частково за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2019.

Зокрема стверджує, що дані, які характеризують особу обвинуваченого, не давали суду підстав для призначення ОСОБА_8 покарання у виді лише 4 років 6 місяців позбавлення волі. Судом не недостатньо враховано те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє 11.10.2019 вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185 КК України на 5 місяців арешту. Вважає, що фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення свідчать про його суспільну небезпеку, а покарання не відповідає його меті. А також вважає, що призначене обвинуваченому покарання не буде достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

На думку прокурора, суд безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Вказує, що судом помилково вказано при призначенні покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України на вирок Коломийського міськрайонного суду від 11.09.2019, хоча ОСОБА_8 засуджений вироком Коломийського міськрайонного суду від 11.10.2019, чим неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора;

- прокурор підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

Згідно доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , він визнає свою вину у вчиненні грабежу щодо потерпілого ОСОБА_12 , проте стверджує про непричетність до крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 . Вказані доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, які обвинувачений наводив в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи ОСОБА_8 щодо невинуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які свого підтвердження не знайшли.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Зокрема, показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо заперечення вчинення ним крадіжки майна ОСОБА_10 спростовуються дослідженими в суді першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 09 жовтня 2018 року відбулася крадіжка майна з його квартири АДРЕСА_3 . Напередодні крадіжки він був в квартирі та бачив, що з його сином сиділи на кухні обвинувачений та ще один чоловік, вони їли, вживали спиртне. В той день він поїхав на дачу, а в квартирі залишився його син ОСОБА_15 , який проживає в цій квартирі та чоловіки, які з ним вживали алкоголь. Наступного дня зі слів сусідки ОСОБА_16 йому стало відомо про те, що вона бачила як невідомі їй чоловіки виносили його холодильник. З квартири викрали речі, що вказані в обвинувальному акті в той час коли його син спав.

Вищевказані показання потерпілого ОСОБА_10 є послідовними та узгоджуються з даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2018 року (т.2 а.п. 110), за змістом якого він заявляв про те, що 09.10.2018 року в період часу з 10.00 годин до 10.20 годин невідомі йому особи таємно шляхом вільного доступу з квартири АДРЕСА_3 викрали холодильник, телевізор, пральну машинку, музичний центр, мікрохвильову піч.

Крім того, суд першої інстанції послався на пояснення свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , надані в судовому засіданні, які є послідовними, узгоджуються між собою, не є суперечливими, а тому на думку колегії суддів, обґрунтовано були взяті за основу у визнанні винуватості ОСОБА_8 за ч.2 ст. 185 КК України.

Так, свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він проживає за адресою АДРЕСА_4 . 09.10.2018 року з квартири було викрадено майно, а саме: двокамерний холодильник марки «SAMSUNG» сірого кольору, музичний центр марки «Thompson» сірого кольору, електрочайник, пральну машину марки «Indesit», білого кольору. До викрадення майна обвинувачений ОСОБА_20 та чоловік на ім`я ОСОБА_21 вживали з ним спиртне в його квартирі, коли від надмірної кількості випитого він заснув, то вони викрали майно. Інших осіб в квартирі не було. До цього вони проживали в його квартирі тиждень та всі разом вживали спиртне.

Свідок ОСОБА_17 , сусідка потерпілого ОСОБА_10 , суду пояснила, що 09 жовтня 2018 року з 8 до 10 години була вдома, дивилася у вікно і побачила, що приїхав білий бус. Обвинувачений ОСОБА_8 та ще один чоловік винесли холодильник та погрузили його. Вона відразу зателефонувала до потерпілого. Обвинуваченого та чоловіка, з яким він виносив холодильник вона бачила на протязі тижня, вони ходили до квартири потерпілого, в якій проживає його син ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що йому зателефонував його товариш ОСОБА_19 та попросив допомогти привезти холодильник. Він приїхав за адресою АДРЕСА_5 . Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 та ще один чоловік винесли холодильник, погрузили його в бус. Далі він відвіз холодильник до будинку ОСОБА_19 .

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив, що 09.10.2018 року він пив каву на зупинці по вулиці Миколайчука в місті Івано-Франківську. До нього підійшли два хлопці, один з них обвинувачений ОСОБА_8 , запропонували придбати холодильник. Він запитав чи холодильник не крадений, на що хлопці сказали, що він їхній, що мають на нього документи. Він погодився придбати холодильник та подзвонив своєму знайомому ОСОБА_18 , попросив його перевезти холодильник з вулиці Івасюка в м. Івано-Франківську. Холодильник придбав за 1800 гривень, не може пригадати кому саме давав кошти. Наступного дня холодильник у нього забрали працівники поліції та повідомили що він крадений.

Показання вищевказаних свідків повністю підтверджують те, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв спільно з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано на підтвердження встановлених фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 , послався на сукупність письмових доказів у кримінальному провадженні, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності доказів.

Зокрема, згідно протоколу огляду місця події від 09.10.2018 року з доданими фото таблицями (т.2 а.п. 111-114), в ході огляду квартири по АДРЕСА_4 виявлено відсутність холодильника, пральної машинки, телевізора, а також виявлені із поверхні дверей сліди пальців рук, які відповідно до висновку експерта від 17.01.2019 року №СЕ-109/14-17Д/19 (т.2 а.п.143-156), залишені ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події від 10.10.2018 року(т.2 а.п.120-121) проведеного на території Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, навпроти чергової частини відділу поліції на асфальтному покритті знаходиться холодильник сірого кольору марки «SAMSUNG», біля якого знаходиться чоловік, який представився як ОСОБА_19 та повідомив, що добровільно видає холодильник та документи на нього, оскільки він дізнався, що придбаний ним холодильник був викрадений.

Відповідно до висновку експерта від 25.10.2018 року (т.2 а.п. 133-139, 140-142) ринкова вартість станом на 09.10.2018 року наступних речей становить: холодильника марки «SAMSUNG» модель «RL28DBSI», серійний - НОМЕР_1 , сірого кольору, придбаного 25.03.2008, за грошові в сумі 3500 грн., з урахуванням відсоткового зносу станом на 09.10.2018 року, становить 1 900,00 гривень (одна тисяча дев`ятсот гривень 00 коп.); музичного центра марки «Thompson» модель «VTCD 780» сірого РУ, придбаний в 2007 році, за грошові кошти в сумі 2000 грн., з урахуванням відсоткового зносу станом на 09.10.2018 року могла становити 783,00 (сімсот вісімдесят три гривні 00 копійок); електрочайника марки «Amica» модель «KD 1011», білого кольору, придбаного в 2007 році, за грошові кошти в сумі 500 грн., з урахуванням відсоткового зносу станом на 09.10.2018 року могла становити 187,00грн (сто вісімдесят сім гривень 00 копійок); пральної машини із горизонтальною загрузкою, марки «Indesit» модель «WIPT-852EU», білого кольору, придбаної в 2007 році, за грошові кошти в сумі 4000 грн., з урахуванням відсоткового зносу станом на 09.10.2018 року могла становити 1 767,00 (одна тисяча сімсот шістдесят сім гривень 00 копійок); телевізора марки «Samsung» модель «CS-1V10MLR» сірого кольору, придбаного в 2007 році, за грошові кошти в сумі 3500 грн., з урахуванням відсоткового зносу станом на 09.10.2018 року могла становити 1283,00 (одна тисяча двісті вісімдесят три гривні 00 копійок).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2018 року (т.3 а.п.69-70) свідок ОСОБА_17 впізнала на фотографії під №3 обвинуваченого ОСОБА_8 якого вона бачила 09.10.2018 року близько 10.00 годин поруч із будинком АДРЕСА_5 та який із іншим чоловіком виносив з другого під`їзду вказаного будинку холодильник сірого кольору, який в подальшому погрузили в автомобіль сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 .

За змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2019 року (т.3 а.п.72-73) свідок ОСОБА_22 впізнав на фотографії особу під №2, обвинуваченого ОСОБА_8 , який приніс йому мобільний телефон «Самсунг» , котрий від здав в ломбард.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.10.2018 року (т.3 а.п.75-76) свідок ОСОБА_19 на фотографії під №3 впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 як особу, який 09.10.2018 року разом з іншим чоловіком поруч з магазином «Оболонь» на вулиці Миколайчука в місті Івано-Франківську запропонував йому придбати холодильник, який в подальшому погрузив в автомобіль Мерседес Спринтер» НОМЕР_5 .

Отже, суд першої інстанції, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу недоведеності вчинення ним крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 спростовуються показаннями потерпілого та свідків, які повністю узгоджуються між собою та сукупністю інших доказів, досліджених судом першої інстанції та наведених у вироку, які є детальними та послідовними, що свідчить про їх правдивість та відповідність фактичним обставинам.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 в категоричній формі наполягав на тому, що викрадені речі, дійсно перебували у його власності та були викрадені одночасно з холодильником, який в подальшому йому було повернуто.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що потерпілий або свідки мали мотиви для обмови обвинуваченого у вчиненні злочину, який він не вчиняв.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що допомагаючи вивозити холодильник він не здогадувався про те, що допомагає його викраденню, оскільки вони повністю спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено судом першої інстанції та наведено у мотивувальній частині вироку та свідчать про те, що вчиняючи злочин він діяв спільно з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

В той же час, ні обвинуваченим, ні його захисником не було надано доказів, які б спростовували свідчення вказаних осіб і доводили невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та прокурор вказують на незаконність вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання і вважають його несправедливим.

Колегія суддів вважає доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, непереконливими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, зокрема те, що обвинувачений позитивно характеризується, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про його стійку направленість на вчинення злочинів даної категорії його молодий вік, думку потерпілих щодо призначення покарання, а також обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів та відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Що стосується апеляційних доводів прокурора про те, що суд безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки відсутні достатні докази, які підтверджують, що ОСОБА_8 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України двох років шести місяців позбавлення волі, тобто у межах санкцій вказаних статей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі за ч.2 ст.186 КК України фактично призначено у мінімальних межах санкції цього закону.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 70 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим, не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.

Посилання прокурора на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, оскільки в резолютивній частині вироку вказав про призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувавши в строк покарання, частково відбуте покарання за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.09.2019 року, хоча ОСОБА_8 був засуджений вироком цього ж суду від 11.10.2019, свідчить про наявність описки, яка є очевидною, має суто технічний характер і може бути виправлена судом першої інстанції в порядку ч.1 ст.379 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та підстав для його пом`якшення чи звільнення від відбування покарання, колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Окрім цього, під час апеляційного розгляду колегією суддів не виявлено даних які б давали підстави вважати, що по кримінальному провадженні допускалися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування судового рішення, та які б перешкоджали чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 березня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5