печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання прокурора про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речового доказу, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження автомобіля «Lexus LS 460», д.н.з. НОМЕР_1 ., який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21 липня 2020 року, до початку розгляду клопотання, стороною кримінального провадження, прокурором було подане клопотання про розгляд клопотання у його відсутність, також, у заяві прокурора зазначено, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить його задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе здійснювати розгляд клопотання прокурора без повідомлення власника майна, адже це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, приходжу до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування, а Офісом Генерального прокурора процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000493 від 23 травня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 23 травня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 , в паркінгу ЖК «Diamond Hill», адвокат ОСОБА_4 вчинила втручання в діяльність працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків за наступних обставин.

23 травня 2020 року заступник начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_5 , який є слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000072 від 22 листопада 2012 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 358 КК України, повідомив про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України, яке полягало у тому, що 23.05.2020 приблизно о 17 год. 45 хв. у ході перевезення до визначеного місця зберігання вилученого 22.05.2020 під час обшуку автомобіля марки «Mercedes-benz S 450», д.н.з. НОМЕР_2 , адвокат ОСОБА_4 , з метою перешкодити цьому, заблокувала виїзд із паркінгу своїм автомобілем марки «Lexus LS 460», д.н.з. НОМЕР_1 .

23 травня 2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в паркінгу ЖК «Diamond Hill» вилучено автомобіль марки «Lexus LS 460», з номером кузова НОМЕР_3 , з д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, слідчим суддею встановлено, що відповідно реєстраційної картки транспортний засіб - автомобіль марки «Lexus LS 460», з номером кузова НОМЕР_3 , з д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25 травня 2020 року постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України майора поліції ОСОБА_7 автомобіль марки «Lexus LS 460», з номером кузова НОМЕР_3 , з д.н.з. НОМЕР_1 , який вилучений 23 травня 2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , в паркінгу ЖК «Diamond Hill», визнано речовими доказами.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 липня 2020 року скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 травня 2020 року у справі № 757/21529/20-к, якою накладено арешт на вказаний автомобіль.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що вказаний автомобіль не є тимчасово вилученим майном, є предметом, який містять на собі сліди злочину, та з метою проведення експертного дослідження, збереження вказаного речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, а також з метою запобігання його приховування, використання, передачі, знищення, спотворення, а також з метою подальшого використання вказаного речового доказу під час проведення судових експертиз підлягає арешту, на підставі наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, але не виключно забезпечення речових доказів.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, приходить висновку, що прокурором доведено те, що вказане майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до відчуження майна.

Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Lexus LS 460», з номером кузова НОМЕР_3 , з д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1