№ 1-кс/755/4612/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт Короп Чернігівської обл., українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженому, маючому на утриманні двох дітей: 2005 р.н. та 2014 р.н., працюючому неофіційно вантажником, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 05.09.2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи невідбутий строк покарання, не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за наступних обставин.
Так, 28.07.2020 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 6, побачив транспортний засіб, а саме - автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «1102», н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , котрий був припаркований біля під`їзду житлового будинку за вищевказаною адресою. У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 підійшов до вказаного автомобіля та продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, дістав належні йому ключі від свого автомобіля марки «ЗАЗ» та за їх допомогою відчинив водійські двері автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «1102», н.з. НОМЕР_1 . У подальшому, ОСОБА_4 сів на водійське сидіння автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «1102», н.з. НОМЕР_1 , вставив у замок запалювання належні йому ключі від свого автомобіля та почав рух, тим самим, вчинивши повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, після чого, з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши, тим самим, потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 8000 гривень 00 копійок.
Зокрема, 07.08.2020 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Жмаченка, 4, побачив транспортний засіб, а саме - автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «110307», н.з. НОМЕР_3 , червоного кольору, номер шасі НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_7 , який був припаркований біля під`їзду житлового будинку за вищевказаною адресою. У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, а саме - автомобілем марки «ЗАЗ», моделі «110307», н.з. НОМЕР_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «110307», н.з. НОМЕР_3 та виявив, що двері автомобілю замкнені й відсутні ключі у замку запалювання. Продовжуючи свої злочинні дії, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 дістав належні йому ключі від свого автомобіля марки «ЗАЗ» та за їх допомогою відчинив водійські двері автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «110307», н.з. НОМЕР_3 . У подальшому, ОСОБА_4 сів на водійське сидіння автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «110307», н.з. НОМЕР_3 , вставив у замок запалювання належні йому ключі від свого автомобіля «ЗАЗ», тим самим, привівши в дію двигун вищевказаного автомобіля та почав рух, тим самим, вчинивши повторне, незаконне заволодіння транспортним засобом, після чого, з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши, тим самим, потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 20000 гривень 00 копійок.
Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом - заявами про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події; протоколом обшуку; протоколами допиту свідків; протоколами проведення слідчих експериментів; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.
У діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 2 ст. 289 КК України. Підозрюваний ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також, запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків є те, що підозрюваний шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.
Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований та не має належного джерела прибутку.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи та проживання, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я, а також те, що останній вчинив вказані кримінальні правопорушення, перебуваючи на випробувальному терміні.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що кваліфікація є правильною, а також, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому, вважає, що запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зазначив, що він не збирається переховуватись від органу досудового розслідування та суду і доки триває досудове розслідування, прохав надати йому можливість побути зі своїми дітьми. Крім того, пояснив, що він свою вину визнає повністю, співпрацює зі слідством, шкодує про вчинене та жодного разу не уникав явки до органу досудового слідства і на перший же виклик з`являється до слідчого. Зокрема, зазначив, що хворіє цироз печінки, та потребує постійного лікування.

Прокурор після думки обвинуваченого зазначив, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 на перший же виклик з`являється до слідчого.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд з цим, положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою Цієї статті.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження за клопотанням прокурора.

Крім того, вимогами ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий мотивує клопотання, свідчать про наявність обгрунтованої підозри на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Так, відповідно до практики Європейського суду існує розширене трактування терміну обґрунтована підозра, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, 8eгieз А, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, що виправдати подальше розслідування або звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року). Будь-яка особа стороння особа може бути переконаною в тому, що ця особа причетна до даного кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому, з огляду на наведені в клопотанні слідчого дані, з урахуванням долучених до клопотання доказів, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у причетності ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною другою ст. 183 КПК України визначено перелік злочинів, підстав та умов, за наявності яких слідчий суддя має право задовольнити клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до якої тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, у разі, якщо особа переховувалася від органу досудового розслідування, перешкоджала кримінальному провадженню, тощо. Проте, таких обставин у справі не встановлено. Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ОСОБА_8 перешкоджав кримінальному провадженню.

Поряд з цим, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

Враховуючи, що інших достатніх та обґрунтованих підстав, крім тяжкості злочину, у клопотанні слідчого не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого запобіжного заходу взяття під варту.

З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи поряд з цим, що підозрюваний неофіційно працює, має постійне місце проживання у Київській області, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідчий в клопотанні та прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на хід розслідування справи кримінального провадження, а тому для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

А тому, клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, який з урахуванням обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, на даний час забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного й виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 відповідні обов`язки.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 208, 309, 310, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, у межах строку досудового розслідування, тобто до 17 жовтня 2020 року включно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: