Справа № 199/2093/20
Провадження (1-кп/199/211/21)
ВИРОК
іменем України

26.01.2021 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження №0002016 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропет-ровськ, громадянина України, освіта вища, одруженого, працюючого ПП «ПРИВАТ-ЕСКОРТ» на посаді директора, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджувався:

-25.03.2019 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки; на підставі ст.1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування покарання по амністії.

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2,3 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

30.08.2017, в денний період доби, ОСОБА_6 знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою, під приводом надання послуг, пов`язаних із оформленням документів для отримання у приватну власність для будівництва частини земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, що в перерахунку офіційного курсу валют встановленого Національним банком України становило 127200 гривень, про що надав ОСОБА_5 письмову розписку, та в подальшому своїх зобов`язань не виконав. Звернувши грошові кошти на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд, ОСОБА_6 заволодів майном ОСОБА_5 , завдавши таким чином своїми умисними діями значну матеріальну шкоду останньому на суму 5000 доларів США, що станом на момент скоєння злочину, а саме 30.08.2017 еквівалентно 127200 грн., згідно курсу, встановленого Національним банком України.

Після чого, 21.08.2018, в денний період доби, ОСОБА_6 знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , реалізовуючи повторно свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливу мету, шляхом зловживання довірою, під приводом надання послуг, пов`язаних із оформленням документів для отримання у приватну власність для будівництва частини земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи завчасно налагоджені довірливі відносини, заздалегідь не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання згідно домовленостей, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що в перерахунку до офіційного курсу валют становило 276900 гривень, про що надав письмову розписку ОСОБА_5 , та в подальшому своїх зобов`язань не виконав. Звернувши грошові кошти на свою користь та розпорядившись ними на власний розсуд, ОСОБА_6 заволодів майном ОСОБА_5 , завдавши таким чином своїми умисними діями останньому шкоду у великих розмірах на суму 10 000 доларів США, що станом на момент скоєння злочину, а саме 21.08.2018 еквівалентно 276900 грн., згідно курсу, встановленого Національним банком України.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину за ч.2,3 ст.190 КК України не визнав, суду показав, що він в 2000 році відкрив фірму «Приват Ескорт» та охороняв землю Міністерства Оборони, фірма з Києва викупила будівлі на території військової бази в 2008 році вони запропонували йому займатись на цій території, потім як стане територія їх, то вони розрахуються з його фірмою, а потім будуть далі займатись цією землею, там була частина землі, десь 70 соток яка вільна, йому запропонували знайти декількох людей, щоб вони отримали цю землю, там хотіли збудувати котеджне поселення, у нього запитували за землю, він говорив, що буде будуватись котеджне поселення, він пропонував ОСОБА_9 за неї, він сказав, як земля буде його то тоді будуть розмовляти, потім була розмова з ОСОБА_10 , він сказав, що є у нього знайомий, який може вкластись, потім вони проїжджали з ОСОБА_5 та була розмова, він надав йому кошти в кафе «Старий Парк», він платив девіденти ОСОБА_5 , він виплачував кошти через ОСОБА_10 , потім передавав кошти на картку дружині ОСОБА_5 , потім він попросив відстрочити виплату ОСОБА_5 , потім до нього прийшли документи від ОСОБА_5 , за якими йому потрібно вже віддавати не 42 тис гривень, а 244 тисячі, потім вони вже зустрілись та він писав розписку на 10 тис. доларів, тоді в машині поряд сидів ОСОБА_10 , він міг подзвонити та його могли змусити зробити це, потім був суд в якому його визнали винуватим, йому тоді дали цілодобовий арешт тільки за проханням потерпілого, його ніхто не допитував, підозру дуже швидко вручили, на сьогоднішній день земля, ті 70 соток виведені з власності Міністерства Оборони, на минулих засіданнях він ще віддав 1000 доларів, ця справа виникла не для того щоб його покарати, а для того щоб він віддав кошти, на другій розписці є дата виконання моїх обов`язків, що говорить про те що йому були поставлені жорстокі умови. Зазначає, що фізично він 10000 доларів не брав, його змусили написати цю розписку, аби анулювати попередню, визнає, що він не мав права розпоряджатися зазначеними земельними ділянками, цивільний позов визнає частково, в сумі 150 000 грн. матеріальної шкоди, моральну шкоду він не визнає в повному обсязі; вважає справа повинна бути закрита, а спір вирішуватися в цивільно-правому порядку.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, незважаючи на невизнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що в серпні 2017 року його знайомий ОСОБА_10 запропонував йому взяти участь у проекті, який організував ОСОБА_6 , його зацікавила ця пропозиція, і він разом із ОСОБА_10 приїхали до ПП «Приват-Ескорт», де він і познайомився з ОСОБА_6 , який розповів про майбутній проект, він сказав, що йому потрібно кошти для завершення проекту у сумі 5 тис. доларів, і він йому за це надасть земельну ділянку, ОСОБА_10 його запевнив, що все буде гаразд, в цей же день він передав ОСОБА_6 5000 доларів, а той у свою чергу пообіцяв, що поки вирішуватиметься питання з документами, він буду надавати йому девіденти, та написав йому розписку про отримання грошових коштів, але точну дату він не пам`ятає, після цього він з ОСОБА_6 ще зустрічались, через місяць він йому дав 4000 гривень, потім вони стали бачитись рідкіше, ОСОБА_6 говорив що скоро все вирішиться та у нього буде земельна ділянка, десь через рік ОСОБА_6 попросив у нього ще гроші, щоб завершити проект, він йому надав 10000 доларів, а ОСОБА_6 говорив, що якщо щось не вийде, то він продасть майно та віддасть йому грошові кошти, ОСОБА_6 справляв враження успішної людини, та він повівся на ці шахрайські дії, грошові кошти він передавав біля свого будинку в присутності ОСОБА_10 , про що ОСОБА_6 написав розписку, та обіцяв вернути гроші до 1 грудня 2018 року, потім ОСОБА_6 став зникати, а в квітні 2019 року у нього стали виникати сумніви, щодо ОСОБА_6 , та ОСОБА_10 також почав хвилюватись, він зайшов ЄДРСР, там побачив що ОСОБА_6 вже був судимий неодноразово за шахрайство, та потім він звернувся до поліції. Зазначає що на теперішній час він із ОСОБА_6 порозуміння не знайшли, грошові кошти йому не повернуті, уточнений цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, міру покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що з ОСОБА_6 він знайомий давно, багато років вони дружили та у них була спільна робота, декілька років тому його знайомий запропонував йому прийняти участь у бізнесі, була змога отримати вільні ділянки землі на АДРЕСА_5 , на що він згодився, перші гроші він передав своєму знайомому і все пройшло нормально, оговорювались відсотки, які б ми отримали, через декілька місяців його знайомий сказав, що ОСОБА_6 буде керувати цією ідеєю, та вони приїхали до ОСОБА_6 , він показав всі документи, земельна ділянка була в користуванні ОСОБА_6 та він мав право користуватись нею, його знайомий, він та ще декілька осіб вклали ще гроші для того щоб зробити документи, вони отримували девіденти, деякий час все було гаразд, потім з`явились додаткові проблеми, припинились виплати девідентів, були затримки з виплатами, а потім ОСОБА_5 вернувся з Криму і йому був потрібен дім, я сказав йому що є така змога, і запропонував зустрітись з ОСОБА_6 , вони приїхали до ОСОБА_6 він показав всі документи, і він при мені на АДРЕСА_3 передав ОСОБА_6 5000 доларів, і кошти повинні були працювати в бізнесі та на ділянку, було це в 2017 році, влітку, і щодо виплат девідентів уже ОСОБА_6 з ОСОБА_5 розмовляли на пряму, дерез деякий час він з ОСОБА_5 їздили по справам, та ОСОБА_5 запропонував заїхати до нього додому він сказав що йому потрібно передати ще ОСОБА_6 чи 10000 чи 15000 доларів, Котик виніс кошти, ОСОБА_6 вже був там, і ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 гроші, а потім почались проблеми з виплатами девідентів і у ОСОБА_5 . Зазначає, що перша розписка про отримання грошових коштів від ОСОБА_5 , ОСОБА_6 писалась в його присутності, а друга не в його присутності, але він її бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що в жовтні 2015 року ОСОБА_10 запропонував йому взяти участь в проекті ОСОБА_6 , так вони з ОСОБА_6 познайомились, 18 листопада 2015 року він передав ОСОБА_6 50000 гривень, він сказав поки розмови йдуть щодо землі він буде використовувати гроші в своїх справах, а він в свою чергу отримає земельні ділянки, потім він приїхав до нього ще і попросив ще гроші для викупу документів та віг йому надав 2000 доларів, ОСОБА_6 йому нічого не віддавав, потім він дізнався, що це не тільки у нього такі проблеми. Зазначає що свідком передачі коштів ОСОБА_5 . ОСОБА_6 він не був, про випадок ОСОБА_5 він дізнався в 2020 році;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що з ОСОБА_5 він познайомився в 1996-1997 році, він був працівником управління по боротьбі зі злочинністю, а він працював в прокуратурі, з ОСОБА_6 він познайомився також в 90-х, він працював начальником охорони в таксі, ОСОБА_12 йому знайомий, разом з ним вони працювали в УБОЗ, стосунки дружні, він спілкується з ОСОБА_6 постійно, йому не відомо, що ОСОБА_6 брав гроші в борг у ОСОБА_5 в 2017 році, в 2017 році ОСОБА_6 працював керівником приватної фірми, яка займалась охоронною діяльності, ця фірма знаходилась в районі вул. Робітничої, на території були два бараки там раніше була військова частина, він так розумів, що ця фірма охороняє цю територію, раніше ця територія належала Міністерству Оборони, а кому потім вона належала йому не відомо, ОСОБА_6 йому пропонував в 2012-2013 році придбати землю на тій території, він не надавав документи що має право користуватись цією землею, тоді київська фірма судилась за цю землю і він був її представником, ОСОБА_6 пропонував оформити на нього 10-15 соток, але він відмовився, тому що йшли спори, а в 2014 році він взагалі забув про це питання, в майбутньому він пропонував, але він сказав поки не буде оформлена земля він нічого не буду робити, він не приховував що земля йому не належала, він повинен був оформити документи, ОСОБА_6 в той час в борг у нього не прохав гроші, йому невідомо щодо браття коштів ОСОБА_6 у ОСОБА_5 10000 доларів в серпні 2018 року, до нього в 2018 році приїздив ОСОБА_6 та говорив що в нього сімейні проблеми, він говорив що позичив 5 чи 6 тис. доларів та його змусили написати розписку, він сказав, що віддав 1,5 чи 2 тис. доларів, та сказав що це його проблеми, він сказав що йому пригрозили та змусили написати розписку на 10 тис. доларів, він запитав чи зможу він допомогти відібрати розписку, сказав що там були ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , він сказав, що займатиметься цією справою син ОСОБА_10 , ті люди займались справами, та в них було провадження щодо викрадення людини, він сказав, що вмішуватись не буде, та сказав що є правоохоронні органи, ОСОБА_6 сказав, що йому погрожували бандитським угрупуванням, через нього ОСОБА_6 гроші не передавав ОСОБА_5 , а ОСОБА_10 він передавав разів 3-4, для чого ці гроші він йому не повідомляв, до цього дня претензій від ОСОБА_10 чи ОСОБА_6 не було до нього, потім він відмовився від цих передач, та сказав щоб передавав на пряму гроші, йому не відомо чи пропонував ОСОБА_6 ще комусь оформити землю;

- письмовою заявою ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення відносно нього, від 02.08.2019 року (т.2 а.п.11-12);

- лист Дніпровської міської ради від 19.09.2019 року на ім`я старшого слідчого СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до якої, станом на 13.09.2019 року, за результатами пошуку земельної ділянки по АДРЕСА_3 , у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо цивільно-правових угод, укладених між міською радою та фізичними або юридичними особами (т.2 а.п.31-32);

- довідкою національного банку України про офіційний курс гривні до іноземної валюти за станом на 30.08.2017 та 21.08.2018 року (т.2 а.п.56);

- письмовими розписками ОСОБА_6 про отримання грошових коштів у сумі 5000 дол., та 10000 дол., від 30.08.2017 та 21.08.2018 року (т.2 а.п.81,82);

- протоколом огляду предмету, а саме мобільного телефону що належить ОСОБА_6 , від 12.03.2020 року (т.2 а.п.132-134);

- речовими доказами розписками від імені ОСОБА_6 від 30.08.2017 та 21.08.2018 року (т.2 а.п.84).

Даючи оцінку наведеним доказам і встановленим обставинам, провина обвинуваченого ОСОБА_6 , незважаючи на невизнання ним своєї провини повністю підтверджується: показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який підтвердив факт надання ним ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 5000 та 10000 дол. за отримання земельної ділянки, та надання ОСОБА_6 відповідних розписок про їх отримання від 30.08.2017 та 21.08.2018 року; показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив факт надання потерпілим ОСОБА_5 обвинуваченому ОСОБА_6 грошових коштів у сумі 5000 та 10000 дол., та надання ОСОБА_6 відповідних розписок про їх отримання 30.08.2017 та 21.08.2018 року; письмовими розписками обвинуваченого ОСОБА_6 від 30.08.2017 та 21.08.2018 року, про отримання ним грошових коштів від потерпілого ОСОБА_5 у сумі 5000 та 10000 тис. дол. (т.2 а.п.81,82), іншими доказами та показами свідків у своїй сукупності. Показання свідка ОСОБА_9 , який не був очевидцем подій, також долучені обвинуваченим виписки з повідомленнями з мобільного телефону, ніяким чином не можуть спростовувати докази винуватості ОСОБА_6 .
Направленість дій ОСОБА_6 саме на шахрайство свідчить і позиція обвинуваченого про визнання того, що він не мав права розпоряджатися земельними ділянками, про які зазначає потерпілий, а також те, що він взагалі не визнає отримання 10000 доларів США від потерпілого ОСОБА_5 , незважаючи на те, що написав розписку в їх отриманні.
Наведені докази суд вважає належними, допустимими і достатніми.
Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України - суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішенням «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. - Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 , що виразилися у: заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому, за ч.2 ст.190 КК України; та заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах, за ч.3 ст.190 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) про відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 404 100 грн., заподіяної в результаті злочину на загальну суму 604 100 (шісот чотири тисячі сто) грн. (т.1 а.п.55-59). Потерпілий ОСОБА_5 , він же цивільний позивач, підтримав свої вимоги, викладені в позовній заяві. Пізніше, надав суду письмову заяву, в якій уточнив свої позовні вимоги, з урахуванням добровільно відшкодованих йому коштів обвинуваченим ОСОБА_6 , а саме у розмірі 27386 (двадцять сім тисяч триста вісімдесят шість) грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 не підтримав, матеріальну шкоду частково, в сумі 150 000 грн., моральну шкоду не визнає в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 у задоволенні цивільного позову просила відмовити, вважала його достатньо немотивованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що цивільний позов підлягає задоволенню, згідно уточненої позовної заяви потерпілого ОСОБА_5 .

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов, з урахуванням заявлених уточнень, згідно його заяви, суд враховує, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_6 вчинив два епізоди злочину, один з яких є тяжким, провину в яких не визнав, у вчиненому не розкаявся, раніше притягався до відповідальності за аналогічні дії за ст.190 ч.2 КК України, на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, характеризується задовільно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, речовими доказами суд вважає необхідним розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України (т.2 а.п.84).

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2,3 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь потерпілого ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 376 714 (триста сімдесят шість тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 00 коп., та моральної шкоди у сумі 100000(сто тисяч) грн. 00 коп. заподіяної в результаті злочину, всього на загальну суму 476 714 (чотириста сімдесят шість тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 00 коп.

Речові докази розписку від імені ОСОБА_6 про отримання грошових коштів зберігати в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.п.84).

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку надається обвинуваченому, прокурору, потерпілому негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1