КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0011943 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ? адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 29.03.2019 відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернички Козятинського р-ну Вінницької обл., громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого неофіційно охоронцем, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА
Вироком Солом?янського районного суду міста Києва від 29.03.2019 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вирок Солом?янського районного суду м. Києва від 14.12.2018 року в кримінальному провадженні №0011943 відносно ОСОБА_7 , скасувати. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0011943 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає що в ході розгляду кримінального провадження стороною обвинувачення, не доведено поза розумним сумнівом у встановленому законом порядку, наявність в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів щодо розміру заподіяної шкоди потерпілим.

За встановлених судом першої інстанції обставин, обвинувачений ОСОБА_7 15.10.2018, приблизно о 14.30 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Фора» по вул. Курській, 11 у м. Києві, побачив раніше незнайому ОСОБА_10 , у якої на шиї помітив золотий ланцюжок з кулоном. Реалізуючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , приблизно о 14.40 год., вийшов з магазину і почав очікувати на ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 вийшла з магазину «Фора» і пройшла повз, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 зі спини останньої, і, порівнявшись з ОСОБА_10 , правою рукою шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок, вартістю 4 000 грн., з золотим кулоном, вартістю 2 500 грн., тим самим відкрито викрав чуже майно. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди в сумі 6 500 грн.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 19.10.2018, приблизно о 15.25 год., перебуваючи біля буд. № 10/31 по вул. Смілянській у м. Києві, побачив раніше незнайому ОСОБА_11 , на шиї якої помітив золотий ланцюжок з кулоном. Реалізуючи умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_11 зі спини останньої і, порівнявшись з ОСОБА_11 , правою рукою шляхом ривка зірвав з золотого ланцюжка, який знаходився на шиї ОСОБА_11 , золотий кулон, вартістю 10 000 грн., тим самим повторно відкрито викрав чуже майно. ОСОБА_11 почала кликати на допомогу і вимагати від ОСОБА_7 повернення викраденого, на що останній не реагував та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 10 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанції, їх пояснення, вирішивши заявлені клопотанням, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Під час перевірки колегією суддів доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону ? в ході апеляційного розгляду вони свого підтвердження не знайшли.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 , в ході перегляду даної справи в апеляційному порядку, свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, зазначив, що при вчиненні правопорушення відносно ОСОБА_11 у нього був умисел на вчинення злочину, однак, він не зміг його вчинити.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушення, його вина повністю підтверджується доказами, дослідженими в суді.
- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.10.2018, у відповідності до яких 15.10.2018, приблизно о 14.40 год., по вул. Курській, 11 у м. Києві невідомий чоловік відкрито викрав її золотий ланцюжок з кулоном.
- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.10.2018, у відповідності до яких ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 15.10.2018, приблизно о 14.40 год., по вул. Курській, 11 у м. Києві відкрито викрала її майно.
- даними протоколу перегляду відеозапису від 25.10.2018, у відповідності до яких ОСОБА_10 і ОСОБА_7 15.10.2018, з 14.35 год. по 14.38 год., перебували у магазині «Фора» по вул. Курській, 11 у м. Києві, біля якого, в подальшому, ОСОБА_7 відкрито викрав майно ОСОБА_10
- показаннями потерпілої ОСОБА_11 суду, що 19.10.2018 проходила через арку буд. № 10/31 по вул. Смілянській у м. Києві. Зі спини до неї підійшов ОСОБА_7 , рукою схопився за золотий кулон, який знаходився на золотому ланцюжку на її шиї і декілька разів потягнув, намагаючись зірвати. Оскільки ланцюжок був міцний і широкий, ОСОБА_7 зірвав з ланцюжка золотий кулон ладанку і почав тікати. Розірваний золотий ланцюжок залишився на її шиї. Вона виказала ОСОБА_7 вимогу про повернення кулону, на що останній, зупинившись, тримаючи руки у кишенях, сказав: «А немає!» та втік. Вона почала кликати на допомогу. Надалі, ОСОБА_7 був затриманий і переданий поліції. На місці події кулону не було.
- показаннями свідка ОСОБА_12 суду, що у жовтні 2018 він працював в офісі буд. АДРЕСА_2 , де почув жіночий крик. Вибігши з офісу, побачив ОСОБА_11 , яка кричала «Віддай!» і двох хлопців, які побігли в одному напрямку. Знаючи, що будинок є прохідним, він побіг на перехоплення з іншої сторони. Побачив, що попереду біжить чоловік, який рухом руки щось викинув, і почав зупинятись, тому він наздогнав останнього. Вказаним чоловіком виявився ОСОБА_7 , якого він і ще двоє чоловіків затримали і передали поліції.
- даними протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 від 19.10.2018 про вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності до яких 19.10.2018, приблизно о 15.30 год., в арці буд. АДРЕСА_2 невідомий чоловік зірвав ланцюжок і відібрав золотий кулон.
- даними протоколу огляду місця події від 19.10.2019, у відповідності до яких на місці події ОСОБА_11 показала про обставини грабежу, вказала на затриманого ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила грабіж, передала працівникам поліції розірваний золотий ланцюжок.
- оглянутим в судовому засіданні відеозаписом огляду місця події від 19.10.2019.
- даними протоколу від 26.10.2018 огляду предмету ланцюжка з металу жовтого кольору, вилученого на місці події 19.10.2018.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупністю доказів у кримінальному провадженні, доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про те, що не встановлено розмір, заподіяної діями ОСОБА_7 , шкоди, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки для кваліфікації вчинених діянь за ч. 1 ст. 186 ч. 2 ст. 186 КК України, а саме, грабіж і в тому числі вчинений повторно, розмір завданої, вчиненим правопорушенням, шкоди не має значення.

На переконання суду апеляційної інстанції, в ході розгляду кримінального провадження, наявність, в діях ОСОБА_7 ознак кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України встановлено у поза розумний сумнів

Покарання обвинуваченому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням принципу індивідуалізації, враховуючи ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, позитивно характеризується з місцем служби і, остаточно правильно призначено із застосуванням положень ст. 70 КК України .

Істотних порушень вимог КПК, які б були підставою для безумовного скасування прийнятого судом першої інстанції судового рішення під час апеляційного розгляду не встановлено. Інших самостійних апеляційних вимог стороною захисту не заявлено . Відтак, враховуючи, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в ході їх перевірки свого підтвердження не знайшли, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного вироку, як про те просять апелянти.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА
Апеляційну скаргу зі змінами захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Солом?янського районного суду міста Києва від 29.03.2019, щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку. Касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.
Повний текст оголосити
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/29/2021
Категорія: ч.1, 2 ст.186 КК України
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_13
Суддя-доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1