Номер провадження: 11-сс/813/1857/20
Номер справи місцевого суду: 509/5516/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001500 від 02 листопада 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст115 КК У країни, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів до 01 грудня 2020 року, без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що відсутні ризики, на які посилався слідчий, як на підставу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, понад 5 років перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та доньку цивільної дружини. З 1999 року працює будівельником, має постійне місце проживання, а саме орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник зазначила, що на теперішній час цивільна дружина ОСОБА_8 знаходиться у лікарні та не має можливості доглядати за своєю донькою.

Крім того, слідчим суддею не враховано, що своїми діями ОСОБА_8 захищав свою сім`ю, а також його поведінку після вчинення злочину, а саме те, що він не продовжив наносити потерпілому тілесні ушкодження та навпаки сприяв виклику поліції та швидкої допомоги.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, зобов`язані встановити, чи доводять задані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику, ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

ЄСПЛ неодноразово вказував, в тому числі і в рішеннях за скаргами проти України, що відповідно до п.п. "3" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язковою умовою взяття підозрюваного під варту, а також при продовженні строку тримання під вартою, невід`ємною частиною гарантій проти довільного застосування цього запобіжного заходу виступає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, не стільки за примхи слідства, скільки за оцінкою всіх поданих матеріалів до суду.

У рішенні «Влох проти Польщі» від 19 жовтня 2000 року, Європейський суд вказав на те, що наявність «обґрунтованої підозри» вимагає, щоб покладені в основу факти можна було обґрунтовано вважати такими, що вписуються до диспозиції однієї зі статей, які характеризують у Кримінальному кодексі кримінальну поведінку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України за таких обставин.

01 листопада 2020 року ОСОБА_8 , перебуваючи спільно зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_10 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , після запрошення прийняли гостинний візит до себе друзів ОСОБА_11 та його дружини ОСОБА_12 для проведення спільного відпочинку та спільного вживання алкогольних напоїв.

Цього ж дня приблизно о 21 годині 15 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час словесної перепалки, що виникла між ОСОБА_11 його дружиною ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , яка намагалася припинити вказаний конфлікт, став свідком того, як ОСОБА_11 умисно з метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень, дістав із кишені своїх штанів розкладний ніж, взявши його у праву руку наніс один удар вказаним ножем в область лівої сторони шиї його співмешканки ОСОБА_10 .

В цей час ОСОБА_8 , думаючи, що ОСОБА_11 заподіяв смерть його співмешканці ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклого злочинного умислу направленого на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вирішив помститися ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 наніс декілька ударів кулаком в область обличчя ОСОБА_11 , в результаті чого останній впав на підлогу, після чого відібравши у останнього складний ніж, взявши його у праву руку, наніс вказаним ножем один удар в область лівої сторони шиї, спричинивши проникаюче поранення ділянки шиї з ліва.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_8 вважав за необхідним для доведення злочину до кінця, смерть потерпілого ОСОБА_11 не настала з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 .

З метою повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи за клопотанням сторони захисту апеляційним судом була допитана свідок ОСОБА_12 , яка є дружиною потерпілого.

Свідок повідомила, що саме її чоловік потерпілий ОСОБА_11 виступив ініціатором конфлікту та першим своїм розкладеним ножем вдарив в шию ОСОБА_10 , яка є цивільною дружиною підозрюваного ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_8 захищаючи свою сім`ю, вихопив ніж у ОСОБА_11 та наніс ним удар потерпілому. Свідок повідомила, що її чоловік ОСОБА_11 близько десяти років зловживає спиртними напоями, внаслідок чого у стані алкогольного сп`яніння у нього проявляється неадекватна поведінка, яка виражається у проявах необґрунтованої агресії. Крім того, в стані алкогольного сп`яніння потерпілий ОСОБА_11 неодноразово застосовував насилля і до неї, внаслідок чого 4 рази притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).

Апеляційний суд зазначає, що закінчений замах на умисне вбивство особи може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто коли винна особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

В свою чергу апеляційний суд враховує обставини вчинення підозрюваним злочину, а саме те, що потерпілий ОСОБА_11 першим наніс удар ножем в шию цивільної дружини ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 , захищаючи свою дружину, відібрав ніж у потерпілого, та після нанесення єдиного удару не продовжив наносити інші тілесні ушкодження потерпілому.

Вказані обставини ставлять під сумнів обґрунтованість кваліфікації дій ОСОБА_8 саме за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, оскільки у разі наявності у останнього умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_8 мав безперешкодну можливість довести свій злочинний умисел до кінця, що ним зроблено не було.

Навпроти після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не намагався приховати ніж, а поклав його на стіл, самостійно двічі викликав поліцію та швидку медичну допомогу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою лише в частині нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, проживає разом зі своєю цивільною дружиною, має на утриманні двох рідних дітей та доньку цивільної дружини, неофіційно працює будівельником.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що у ОСОБА_8 наявні міцні соціальні зв`язки, а тому ризик того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду є мінімальним.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду прокурор не довів, що у даному кримінальному провадженні існують будь-які інші ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував до ОСОБА_8 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, беручи до уваги наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання в нічний час доби.

Апеляційний суд вважає, що застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризику, передбаченому пунктом 1) ч.1 ст.177 КПК України, та дасть змогу контролювати місце перебування підозрюваного під час здійснення досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 листопада 2020 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст115 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 01 грудня 2020 року без визначення розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1)не залишати місце проживання з 20:00 години по 06:00 годину ранку наступної доби;

2)з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_11 .

Звільнити підозрюваного ОСОБА_8 з під варти негайно.

Організацію виконання домашнього арешту ОСОБА_8 покласти на начальника Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали до 01 січня 2021 року включно в межах строку досудового розслідування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4