359/8687/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Бориспіль клопотання слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0001899 від 30.10.2020 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.239-2 КК України про накладення арешту

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Бориспільського ВП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , за згодою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в рамках у кримінальному провадженні № 0001899 від 30.10.2020 року за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст.239-2 КК.

Подане клопотання мотивує тим, що 29.10.2020 приблизно 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , па частині прибережної захисної смуги малої захисної дамби Київ - Проців, шлюз № 4 Канівського водосховища річки Дніпро виявлено факт добування піщано-ґрунтової суміші, тобто земель водного фонду невідомими особами за допомогою просторою кустарного виробництва, що призвело до тяжких наслідків.

30.10.2020 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 239-2 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відшкодування і вилучення предметів, а також інших речей, які мають значення для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду 29.10.2020 проведено огляд місця події прибережної зони шлюзу №4 Канівського водосховища річки Дніпро поблизу с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, в ході якого виявлено та вилучено пристрій для добування піщано-ґрунтової суміші (саморобний).

Вилучений предмет визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином у зв`язку з розслідуванням даного кримінального провадження, необхідністю доказування стороною обвинувачення фактів га обставин вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність накладенні арешту на вилучену річ.

В судове засідання слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 не з`явилась, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлялась належним чином. Подала заяву у який просила справу розглянути у її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

З витягу з витягу з ЄРДР (кримінальне провадження №0001899 від 30.10.2020 року за ч.3 ст.239-2 КК України ) вбачається що 29.10.2020 приблизно о 13 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , на частині прибережної захисної смуги малої захисної дамби Київ-Проців, шлюз №4 Канівського водосховища річки Дніпро, виявлено факт добування піщано-ґрунтової суміші, тобто земель водного фонду невідомими особами за допомогою пристрою кустарного виробництва, що призвело до тяжких наслідків.

02.11.2020 року пристрій для добування піщано-ґрунтової суміші (саморобний) визнаний речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів, 2) спеціальної конфіскації, 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначений матеріальний об`єкт може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому в силу ч. 2 ст. 91 КПК України підлягають пе ревірці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У зв`язку з викладеним та враховуючи, що вилучений пристрій для добування піщано-ґрунтової суміші (саморобний), вважається тимчасово вилученим майном, є предметом кримінального правопорушення, не застосування такого заходу забезпечення призведе до втрати речових доказів, а настання цих наслідків перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженню.

З огляду на зазначене, прихожу до висновку, що слідчим доведено необхідність застосування арешту до вищезазначеного майна.

Керуючись ст.ст.167,170-173,175 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на пристрій для добування піщано-ґрунтової суміші (саморобний), який був вилучений в ході огляду місця події прибережної зони шлюзу №4 Канівського водосховища річки Дніпро поблизу с. Вишеньки Бориспільського району Київської області.

Обов`язок зберігання пристрій для добування піщано-ґрунтової суміші (саморобний) на який накладено арешт, покласти на СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1