СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6459/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника скаржника а двоката ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій» про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000139 від 09.07.2020,
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій» про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000139 від 09.07.2020.
В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 20.07.2020 в рамках кримінального провадження № 0000139 накладено арешт на 100% корпоративних прав ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» та заборонено вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного товариства, зміни його засновників, адреси місцезнаходження, тощо. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій», яка діє від власного імені в інтересах та за рахунок Венчурного закритого недиверсифікованого пайового інвестиційного фонду «Дивіденд» є власником 1 відсотка корпоративних прав товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж», а отже вищевказаною ухвалою обмежено права товариства. Вказані обставини відповідно до ст. 64-2 КПК України надають права товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інститут портфельних інвестицій» на подання даного клопотання, як третій особі щодо майна якої вирішується питання про арешт. При цьому, заявник наголошує, що клопотання було розглянуто з порушеннями правил територіальної підсудності, оскільки Згідно офіційних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб місцезнаходження ГУНП в Київській області - Україна, 01601, місто Київ, вул.Володимирська, буд. 15, отже клопотання про накладення арешту повинно було розглядатись слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва. Крім того заявник звертає увагу, що клопотання про накладення арешту розглядалось 20.07.2020 в той час, коли інформація про кримінальне провадження внесена до ЄРДР 09.07.2020, а відповідно за такий стислий термін слідством не було проведено слідчих дій внаслідок яких було б здобуто докази вчинення кримінального правопорушення. Саме тому все обґрунтування, як клопотання, так і ухвали може зводиться лише до посилань на інформацію заявника, що може містити лише припущення про розкрадання бюджетних коштів. Будь-які інші аргументи для застосування заходів забезпечення кримінального провадження відсутні, обставин, визначених ст.132 КПК України доведено не було. Також, заявник вважає, що корпоративні права не відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. В рамках кримінального провадження № 0000139 від 09.07,2020, жодній особі не оголошено про підозру, що в наступний раз свідчить про безпідставність застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Окрім того, заявник акцентує увагу на тому, що корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укрбудмонтаж»: не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення; не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; не можуть бути використана у будь який спосіб як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій; не набуті кримінально протиправним шляхом; не отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відтак, корпоративні права не є та не можуть бути речовим доказом, оскільки у них відсутні будь які передбачені приписами КПК України ознаки речового доказу, відтак, арешт було накладено необгрунтовано, оскільки стороною обвинувачення не було доведено, що арештовані корпоративні права взагалі відповідають категорії речових доказів та взагалі мають будь яке відношення до обставин кримінального провадження № 0000139 від 09.07.2020. Також звертає увагу на те, що ст. 131 КПК України не передбачає таких заходів забезпечення кримінального провадження як заборона зміни керівника, місця знаходження, складу учасників, статутного фонду тощо. Вказані права не є «майном», на яке може бути накладено арешт, а є немайновими правами учасника товариства. На цих підставах, заявник просила задовольнити вказане клопотання.
В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому. Вказала, що про ухвалу слідчого судді дізнались випадково під час іншого спору в суді господарської юрисдикції. Вважає, що накладений арешт може суттєвим чином порушити права заявника, оскільки у разі виграшу вказаного спору, заявник не зможе скористатись своїми правами на корпоративні права з огляду на чинність оскаржуваної ухвали.
Прокурор в судовому засіданні проти скасування арешту майна заперечував, вказавши, що майно, на яке накладено арешт, визнано речовим доказом, а тому на даний час підстав для скасування арешту не вбачається. Постанова про визнання речовим доказом є чинною. Також вказав, що досудове розслідування на даний час триває, в подальшому застосуванні цього заходу наявна потреба з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування.
Дослідивши вказане клопотання, матеріали долучені до клопотання, оглянувши матеріали провадження 1кс/759/3714/20, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000139 від 09.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відтак, кримінальний процесуальний закон надає суду першої інстанції вичерпний перелік повноважень, при розгляді питання про скасування арешту майна, в частині перевірки підстав щодо наявності чи відсутності потреби в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а також підстав щодо обґрунтованості вжиття такого заходу.
Щодо наявності чи відсутності потреби в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, слід зазначити, що згідно з ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 20.07.2020 арешт на майно було накладено з метою вчинення дієвих заходів, спрямованих на забезпечення виконання встановлених статтею 2 КПК України завдань кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобіганню можливості приховування, знищення та відчуження майна, яке було здобуте злочинним шляхом.
Згідно з постановою прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 від 17.07.2020 корпоративні права (статутний капітал) ТОВ «БК «Укрбудмонтаж» визнано речовими доказами.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Так, стаття 190 Цивільного кодексу України визначає, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до статті 179 цього Кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Стаття 139 Господарського кодексу України надає визначення майна у сфері господарювання. Майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.
Крім того, відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Враховуючи вищенаведене, поняття «майно», яке використовується у законодавстві України, включає акції та частки у статутних капіталах, які є особливим видом майна.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, прокурора яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Постановою прокурора у кримінальному провадженні майно, на яке було накладено арешт, визнано речовим доказом. Постанова є чинною.
Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відтак, у даному випадку відсутні підстави вважати, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба,
В контексті розгляду питання обґрунтованості та аргументів заявника про порушення правил підсудності слід зазначити про таке.
Відповідно до ч.2 ст. 132 КПК України всі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів, подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування.
Згідно з постановою начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майора поліції ОСОБА_6 про визначення групи слідчих від 17.07.2020 місце проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000139 визначено за місцем знаходження відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області за адресою: м.Київ, вул. Святошинська, 2а.
В Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.06.2016 р. N 223-1650/0/4-16 було зазначено, що органом досудового розслідування, враховуючи системний аналіз положень п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК та ч. 1 ст. 38 КПК, є: 1) слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення) органів Національної поліції України, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України. У випадку проведення досудового розслідування слідчою групою клопотання щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження також розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування.
Відтак, доводи захисту щодо порушення територіальної юрисдикції під час подання клопотання про накладення арешту спростовуються матеріалами провадження.
При цьому, накладення арешту на нерухоме та рухоме майно не є припиненням права власності на них або позбавленням таких прав і жодним чином не обмежує реалізацію власником правомочностей щодо володіння та користування цим майном, окрім права розпоряджатися ним. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, яке полягає у тимчасовій забороні відчужувати майно, що за своєю сутністю є найменш обтяжливим способом арешту та не призведе до порушення конституційних прав особи, яка ним володіє. Отже таке обмеження є розумним і співмірним з огляду на завдання кримінального провадження.
З урахуванням досліджених обставин, в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи. Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Отже, таке обмеження є розумним і співмірним з огляду на завдання кримінального провадження.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що заявником не було доведено наявності правових підстав для скасування арешту майна, оскільки арештоване майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, а тому в цілях подальшого безперешкодного та своєчасного проведення досудового розслідування, в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.
На підставі встановленого, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголосити 21 грудня 2020 року о 15 год. 00 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1