Справа № 161/531/18
Провадження № 1-кп/161/263/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 25 листопада 2020 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в колегіальному складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004462 від 23 вересня 2017 року, про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торчин, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законом № 270 VI від 15.04.2008),-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_9 , в період часу з 17 години 00 хвилин 22 вересня 2017 року по 01 годину 00 хвилин 23 вересня 2017 року, діючи з прямим умислом, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи на паркувальному майданчику, який знаходиться на території ринку «Пасаж», що в м. Луцьку по вул. Карпенка-Карого, 1, невстановленим способом, проник до автомобіля марки «Mersedes - Benz 614» номер шасі " НОМЕР_1 ", номерний знак " НОМЕР_2 ", 2003 року випуску, що на праві власності належить ОСОБА_11 , вартість якого, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 129 від 23.12.2017 року становить 272 605 грн. 35 коп., після чого запустив двигун та розпочав рух на даному транспортному засобі вулицями міста Луцька Волинської області. В подальшому, вказаним автомобілем направився по автомагістралі у напрямку м. Володимир-Волинський Волинської області, де на перехресті доріг, що неподалік дитячого табору «Ровесник» в с. Забороль Луцького району Волинської області, залишив автомобіль на узбіччі проїжджої частини дороги та направився у невідомому напрямку, таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом та заподіяв потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вищевказану суму.

Він же, близько 22 години 00 хвилин 22 жовтня 2017 року, діючи з прямим умислом, керуючись метою незаконного заволодіння транспортним засобом, повторно, перебуваючи на території «Мостозагін №60» ВАТ «Мостобуд», що знаходиться по вулиці Ківерцівській, 7а в місті Луцьку Волинської області, маючи вільний доступ до автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», номерний знак " НОМЕР_3 ", 2005 року випуску, номер шасі " НОМЕР_4 ", вартість якого, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №20/11/17/01 від 20.11.2017 становить 442 420 грн. 76 коп., власником якого є ОСОБА_12 , який був йому ввірений володільцем майна ОСОБА_15 з метою проведення ремонтних робіт, не маючи згоди власника та володільця транспортного засобу на керування ним за межами території «Мостозагін №60» ВАТ «Мостобуд», попередньо отримавши ключ від замка запалювання двигуна даного транспортного засобу, здійснив його запуск та направився у напрямку с. Усичі Луцького району Волинської області. Під час руху на вказаному автомобілі, знаходячись поблизу с. Всеволодівка Луцького району Волинської ОСОБА_9 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої даний транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, таким чином останній незаконно заволодів даним транспортним засобом та заподіяв потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоди на вищевказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілому, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України в редакції закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законом № 270 VI від 15.04.2008).

Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 своїми умисними діями, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілому, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України в редакції закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законом № 270 VI від 15.04.2008).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 289 КК України не визнав, по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Mitsubishi Pajero», що завдало великої матеріальної шкоди потерпілому показав, що до нього зателефонував друг - ОСОБА_16 та запитав чи не зможе він провести ремонт автомобіля його дружини марки «Mitsubishi Pajero», зустрівшись, вони з ОСОБА_17 порозмовляли і в ході розмови він дав згоду на ремонт автомобіля. ОСОБА_16 пригнав вищевказаний автомобіль на ремонт. Знявши бампер з автомобіля він почав проводити ремонтні роботи, однак даний бампер необхідно було приміряти до автомобіля, ОСОБА_16 підійшов, вони з ним поміряли бампер до автомобіля, однак його потрібно було ще доробити. Після чого, ОСОБА_16 дав йому ключі від автомобіля та показав як він заводиться, вони з ОСОБА_17 домовилися, що цей автомобіль він сам віджене на стоянку. Ближче до вечора, доробивши бампер він мав перегнати автомобіль на стоянку, однак вирішив на ньому поїхати додому, по дорозі злетів з дороги в кювет та розбив даний автомобіль. Прийшовши додому, він розповів що сталося, а з ранку зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що розбив автомобіль, однак останній відповів, щоб вони робили з даним автомобілем все що хотіли, сказав, що дану подію будуть з`ясовувати працівники поліції. Він разом з своїм вітчимом ОСОБА_19 викликали евакуатор та привезли автомобіль до свого будинку. На запитання учасників судового процесу відповів, що ОСОБА_16 надавав йому ключі від автомобіля та дав дозвіл щоб відігнати автомобіль від гаража. Повністю заперечує факт незаконного заволодіння, прямого умислу та мети заволодіння транспортним засобом. Цивільний позов повністю не визнає. По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Mersedes Benz 614», що завдало великої матеріальної шкоди потерпілому вини не визнав та показав, що 22 вересня 2017 року близько 20-21 год. вечора повертаючись з роботи він сів в маршрутку, приїхав до Там Таму, звідки пересів на іншу маршрутку та доїхав на вул. Володимирську, що в м. Луцьку, там більше двох годин прочекав іншу маршрутку, однак її не було, зупинив попутний бус це був «Mersedes Benz» білого кольору. Сівши в даний бус, вони почали їхати, по дорозі ще підібрали дівчину. Коли бус зупинився на обочині, для того, щоб висадити дівчину, то загруз і не зміг виїхати. В цей момент водій автомобіля пішов до села, шукати трактор, а він залишився, щоб стерегти даний автомобіль, коли стояв то біля нього зупинялися автомобілі, які їхали напроти, водії запитували, що сталось, на що він відповідав, що водій пішов в село за трактором. Не дочекавшись водія даного автомобіля, він спіймав попутний автомобіль та приїхав додому. Наступного дня, зранку їхавши на роботу, він побачив спалений автомобіль, який стояв на тій же самій обочині дороги. Стверджує, що коли він стояв біля автомобіля, ніхто з водіїв йому не допомагав та троса для буксирування даного буса не підчіплював. Повністю заперечує факт незаконного заволодіння, даним транспортним засобом. Цивільний позов повністю не визнає.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини, його винність у інкримінованих йому органами досудового розслідування злочинах, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.
З показань даних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_11 вбачається, що в вересні 2017 року йому зателефонував охоронець ринку та повідомив, що його автомобіль марки «Mersedes Benz 614», який знаходився на паркувальному майданчику, виїхав з території ринку «Пасаж», що в м. Луцьку, по вул. Карпенка Карого, 1. Через деякий час до нього зателефонували працівники поліції та повідомили, що вони знайшли його автомобіль марки «Mersedes Benz 614», який знаходився на обочині дороги, що в стороні с. Хорохорин, повністю спалений. Приїхавши на місце події, він побачив свій автомобіль, який стояв на трасі що в стороні с. Хорохорин, весь спалений. На запитання учасників судового процесу відповів, що його автомобіль марки «Mersedes Benz 614», який стояв на паркувальному майданчику на території ринку «Пасаж», що в м. Луцьку, по вул. Карпенка Карого, 1 був завжди зачинений, а ключі постійно знаходилися в нього. Просить повністю задовольнити цивільний позов. Наполягає на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого.

З показань даних в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_12 вбачається, в жовтні 2017 року вони з чоловіком ОСОБА_17 шукали майстра по ремонту її автомобіля марки «Mitsubishi Pajero», так як в ньому був пошкоджений бампер. Чоловік запропонував хорошого спеціаліста - обвинуваченого ОСОБА_9 і вони вирішили звернутися саме до нього. Питаннями ремонту автомобіля займався чоловік. ОСОБА_16 загнав даний автомобіль для ремонту ОСОБА_20 . Через деякий час обвинувачений сказав її чоловіку, що потрібно приміряти бампер до автомобіля, а для того, щоб це зробити, необхідно відкрити задні дверцята автомобіля. ЇЇ чоловік прийшов в майстерню до обвинуваченого, залишив ключі від автомобіля лише для того, щоб відкрити задню дверку від автомобіля та приміряти бампер. В понеділок чоловік пішов за автомобілем, однак його в майстерні не виявив, після чого зателефонував їй та повідомив, що автомобіль в майстерні відсутній, і що якийсь чоловік йому повідомив, що майстер тобто обвинувачений ОСОБА_21 поїхав на даному автомобілі. Після чого, вони з чоловіком відразу звернулись в поліцію та написали заяву про незаконне заволодіння її транспортним засобом. Через деякий час чоловіку зателефонував обвинувачений та повідомив, що він в`їхав в дерево та розбив даний автомобіль також повідомив, що її автомобіль знаходиться в дворі будинку його родичів. Тоді вони з чоловіком приїхали до будинку родичів ОСОБА_22 та забрали даний автомобіль. Ствердила, що власницею автомобіля являється вона, будь яких документів на автомобіль вона обвинуваченому не давала. ЇЇ чоловік ОСОБА_16 лише мав право керування даним автомобілем. Також ствердила, що її чоловік давав ключі від автомобіля обвинуваченому лише для того, щоб той відкрив задню дверку до автомобіля, щоб приміряти бампер, жодного дозволу ні вона ні її чоловік обвинуваченому на керування даним автомобілем вони не давали. Просить повністю задовольнити цивільний позов. Наполягає на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого.

Такі показання потерпілих, кожного зокрема, судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його непричетності до вчинення даних кримінальних правопорушень, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілих об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду дав показання про те, що в жовтні 2017 року він звернувся до обвинуваченого ОСОБА_9 , для того, щоб той відремонтував бампер в автомобілі марки «Mitsubishi Pajero» його дружини ОСОБА_23 на що обвинувачений дав свою згоду. В неділю обвинувачений зателефонував та повідомив, що бампер готовий, однак потрібно його приміряти до автомобіля, а для того, щоб це зробити, необхідно відкрити задні дверцята автомобіля. Приїхавши в майстерню до обвинуваченого, відкривши автомобіль, обвинувачений приміряв бампер і сказав, що його потрібно ще доробити, сказав залишити ключі від автомобіля, а він вже сам доробить бампер. Він залишив ключі від автомобіля лише для того, щоб відкрити задню дверку від автомобіля та приміряти бампер. В понеділок зранку він пішов за автомобілем, однак його в майстерні не виявив, після чого зателефонував дружині та повідомив, що автомобіль в майстерні відсутній. Через деякий час йому зателефонував обвинувачений та повідомив, що він в`їхав в дерево та розбив даний автомобіль. Стверджує, що жодних документів на автомобіль він обвинуваченому не давав. Також ствердив, що давав ключі від автомобіля обвинуваченому лише для того, щоб той відкрив задню дверку до автомобіля, щоб приміряти бампер, жодного дозволу обвинуваченому на керування даним автомобілем він не давав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду дав показання про те, що в вересні 2017 року близько 00 год. ночі він разом з дружиною автомобілем поверталися з святкування Дня Народження, позаду ще їхав автомобілем його колега ОСОБА_25 . По дорозі Луцьк Торчин він побачив що на обочині стояв автомобіль марки «Mersedes Benz», білого кольору. В той момент він зупинився, колега який їхав позаду, теж зупинився. Біля буса стояв обвинувачений ОСОБА_21 , він запитав у нього що сталося на що обвинувачений відповів, що його занесло, оскільки тоді була слизька дорога, і він загруз автомобілем на обочині дороги. Тоді обвинувачений дістав з даного автомобіля троса та підчепили його до його автомобіля, сам обвинувачений сів за кермо, завів бус, однак трос порвався, а автомобіль витягти не вдалося. В цей момент вони з колегою запропонували обвинуваченому підвезти його додому, однак той заперечував, говорив, що не залишить автомобіль один. Тоді вони поїхали. Наступного дня вранці він бачив, що даний автомобіль стояв на обочині дороги спалений. На запитання учасників судового процесу відповів, що обвинувачений ОСОБА_9 стояв біля водійських дверей автомобіля, більше нікого з ним не було, крім того, салон автомобіля та водійське місце був пустим. Стверджує, що саме біля автомобіля був ОСОБА_26 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду дав показання про те, що в вересні 2017 року вночі він автомобілем повертався з святкування Дня Народження, попереду ще їхав автомобілем його колега ОСОБА_24 . По дорозі Луцьк Торчин він побачив що на обочині стояв автомобіль марки «Mersedes Benz», білого кольору. В той момент ОСОБА_24 зупинився, і він зупинився також. Біля автомобіля стояв обвинувачений ОСОБА_21 , колега запитав у нього що сталося на що, обвинувачений відповів що його занесло, оскільки тоді була слизька дорога, і він загруз автомобілем на обочині дороги. Тоді обвинувачений дістав з даного автомобіля троса та підчепили його до його автомобіля, сам обвинувачений сів за кермо, завів бус, однак трос порвався, а автомобіль витягти не вдалося. В цей момент вони запропонували обвинуваченому підвезти його додому, однак той заперечував, говорив, що не залишить автомобіль один.

Показання даних свідків суд бере до уваги та вважає їх показання, відповідно до ст.85, 86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні свідок захисту - ОСОБА_27 суду дала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_21 являється її сином. Зі слів сина їй було відомо, те, що 22 вересня 2017 року їй зателефонував ОСОБА_21 та повідомив, що він стояв на вул. Володимирській, чекав маршрутне таксі, однак його досить довго не було, і він зупинив попутній автомобіль. Однак по дорозі, даний автомобіль з`їхав з дороги на обочину і застряг, водій автомобіля разом з дівчиною пішли шукати транспорт, щоб витягнути автомобіль, а він пішов додому.

Допитаний в судовому засіданні свідок захисту - ОСОБА_19 суду дав показання про те, що обвинувачений ОСОБА_21 являється його пасинком. Зі слів ОСОБА_22 йому було відомо, що у жовтні 2017 року клієнт дав йому ключі від автомобіля, а він вирішив даним автомобілем проїхатися додому. Однак по дорозі додому, в`їхав в дерево та розбив даний автомобіль. Прийшовши ввечері додому, обвинувачений все йому розповів, а вранці він разом з ОСОБА_28 викликали евакуатор та привезли автомобіль до свого будинку. Тоді ОСОБА_21 зателефонував ОСОБА_18 і розповів що сталося однак той сказав, щоб вони робили з даним автомобілем все що хотіли, сказав, що дану подію будуть з`ясовувати працівники поліції. Стверджує, що йому відомо було, що ОСОБА_16 давав ключі від автомобіля обвинуваченому для того, щоб той перегнав його на стоянку. Також показав, що йому було відомо, що 22 вересня 2017 року повертався з роботи додому, де підсів в попутний автомобіль. Показав, що обвинувачений не керував даним автомобілем, а їхав як пасажир.

Крім цього, винність ОСОБА_9 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 3 ст.289 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.09.2017, з якого вбачається, що на підставі заяв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 289 ч. 3 КК України.

Протоколом огляду місця події від 23.09.2017 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється територія для паркування автомобілів, яка знаходиться навпроти головного входу до ринку «Пасаж», що за адресою: м. Луцьк, вул. Карпенка Карого, 1. В ході огляду було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Mersedes Benz 614» та технічний паспорт до автомобіля марки «Mersedes Benz 614»

Протоколом огляду місця події від 23.09.2017 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється автомобільна дорога сполученням « Устилуг Луцьк Рівне» в напрямку м. Устилуг. В ході огляду було виявлено та вилучено пожежне сміття на транспортний засіб.

Протоколом огляду місця події від 23.09.2017 року з якого вбачається, що об`єктом огляду являється транспортний засіб марки «Mersedes Benz 614» та технічний паспорт до автомобіля марки «Mersedes Benz 614», який розташований на відстані близько двадцяти метрів від зупинки Ровесник, що між населеними пунктами с. Всеволодівка с. Антонівка на правому узбіччі автодороги Луцьк Устилуг у напрямку до с. Антонівка. На момент проведення огляду вказаний транспортний засіб був пошкоджений.

Висновком експерта № 749 від 06.12.2017 року, з якого вбачається, що на наданому на дослідженні пожежному смітті чорного кольору, що знаходилось у двох пакетах із полімерного матеріалу та у паперовому конверті, залишків нафтопродуктів не виявлено.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31 жовтня 2017 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_25 впізнає особу ОСОБА_9 під № 2, як такого, який представився водієм автомобіля «Mersedes Benz».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31 жовтня 2017 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_24 впізнає особу ОСОБА_9 під № 4, як такого, який був біля автомобіля «Mersedes Benz».

Висновком експерта № 129 від 23.12.2017 року з фототаблицями, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Mersedes Benz 614 Vario» 2003 реєстраційний н.з. НОМЕР_2 , 2003 року випуску станом на 22.09.2017 року складала 272 605,35 грн. (двісті сімдесят дві тисячі шістсот п`ять грн. 35 коп.); вартість матеріального збитку (шкоди) завдана власнику автомобіля марки «Mersedes Benz 614 Vario» 2003 реєстраційний н.з. НОМЕР_2 , 2003 року випуску внаслідок пошкодження, складає 272 605,35 грн. (двісті сімдесят дві тисячі шістсот п`ять грн. 35 коп.).

Протоколом огляду місця події від 23.10.2017 року з фототаблицями, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється подвір`я будинку АДРЕСА_2 . В ході огляду було виявлено пошкоджений автомобіль марки «Mitsubishi Pajero».

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 20/11/17/01 від 20.11.2017 року, з фототаблицями, з якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля марки «Mitsubishi Pajero WG», н.з. НОМЕР_3 , 2005 року випуску станом на 22.10.2017 року до моменту пошкодження в ДТП становила 442420,076 (чотириста сорок дві тисячі чотириста двадцять) грн. 76 коп.; Вартість відновлюваного ремонту (часткова, оскільки повну неможливо визначити на момент складання експертного висновку без забезпечення підрозбирання, перевірки, діагностування досліджуваного КТЗ) автомобіля марки «Mitsubishi Pajero WG», н.з. НОМЕР_3 , 2005 року випуску на дату пошкодження 22.10.2017 року становить 1373405,37 (один мільйон триста сімдесят три тисячі чотириста п`ять) грн. 37 коп. Вартість відновлюваного ремонту (часткова) з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля марки Mitsubishi Pajero WG», н.з. НОМЕР_3 , 2005 року випуску на дату пошкодження 22.10.2017 року становить 479075,91 (чотириста сімдесят дев`ять тисяч сімдесят п`ять) грн. 91 коп. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Mitsubishi Pajero WG», н.з. НОМЕР_3 , 2005 року випуску, внаслідок його пошкодження у ДТП 22.10.2017 року, визначається у розмірі ринкової вартості цього автомобіля на момент пошкодження, яка в цінах на дату ДТП 22.10.2017, становила: 442420 (чотириста сорок дві тисячі чотириста двадцять) грн. 76 коп.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 грудня 2017 року, з фото таблицями, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнає особу ОСОБА_9 під № 2, як такого, якому він передав ключі від автомобіля дружини «Mitsubishi Pajero WG» для ремонту.

Дані докази, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню та мають значення у даному провадженні, а також отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Колегія суддів не бере до уваги показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_19 , кожного зокрема, оскільки ОСОБА_27 являється матір`ю обвинуваченого ОСОБА_9 , а свідок ОСОБА_19 являється вітчимом обвинуваченого ОСОБА_9 , а отже перебувають в близьких відносинах з останнім та являються зацікавленою стороною у вирішенні даного кримінального провадження.

Також колегія суддів критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність з його боку факту незаконного заволодіння, прямого умислу та мети заволодіння транспортним засобом марки «Mitsubishi Pajero WG», оскільки останній вказав, що даного злочину він не вчиняв, оскільки ОСОБА_16 давав йому ключі від автомобіля та дав дозвіл щоб відігнати автомобіль від гаража, а звертає увагу на таке.

Сутність мотиву полягає у тому, що він завжди пов`язаний з певними спонуканнями, які викликали у, особи рішучість вчинити злочин. Мотив - це не просто спонукання до дій, а спонукання усвідомлене, обумовлене бажанням досягнути певної мети.

Отже, мотив злочину можна визначити як усвідомлене спонукання особи, яке викликало у неї рішучість вчинення злочину.

Мотив злочину значною мірою характеризує не лише особу злочинця, але і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним діяння. Мотивом злочину називаються спонукання до вчинення злочину.

Мета злочину - це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винний та бажав їх настання, можливо лише при ретельному аналізі складу вчиненого злочину та виявленні його елементів і всіх обставин справи. Порушення цієї вимоги породжує серйозні помилки щодо кваліфікації злочину.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту" №14 від 23.12.2005 року, незаконне заволодіння транспортним засобом - це умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 не маючи згоди від власника та володільця автомобіля «Mitsubishi Pajero WG» на керування ним, попередньо отримавши ключ від замка запалювання двигуна даного транспортного засобу, 22 жовтня 2017 року здійснив його запуск та направився у напрямку с. Усичі, Луцького району, Волинської області. Під час руху на вказаному автомобілі, знаходячись поблизу с. Всеволодівка, Луцького району, Волинської області ОСОБА_21 скоїв дорожньо транспортну пригоду, внаслідок якої даний транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Дане також стверджується дослідженим під час судового розгляду, який визнаний відповідно до ст. 85, 86 КПК України належним і допустимим, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 грудня 2017 року, з якого чітко слідує, що свідок ОСОБА_15 впізнає особу ОСОБА_9 під № 2, як такого, якому він передав ключі від автомобіля дружини «Mitsubishi Pajero WG» для ремонту. Крім того твердження обвинуваченого з приводу того, що ОСОБА_16 дійсно давав йому ключі від автомобіля та дав дозвіл щоб відігнати автомобіль від гаража повністю спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_15 , кожного зокрема, які відповідно до вимог ст.ст. 23, 95 КПК України показали в судовому засіданні те, що ключі від автомобіля «Mitsubishi Pajero WG» давалися обвинуваченому лише для того, щоб той відкрив задню дверку до автомобіля, щоб приміряти бампер, жодного дозволу обвинуваченому на керування даним автомобілем не давалося. Крім цього в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 і сам не заперечував цього факту, що завів двигун автомобіля і відправився ним додому.

Зважаючи також на те, що заволодіння транспортним засобом може вчинятися як таємно, так і відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, а також те, що ОСОБА_9 не мав права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому та розумів протиправність дій, суд вважає, що в діях ОСОБА_9 наявний склад злочину, передбаченого ч. 3 ст.289 КК України.

Крім того, суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він не причетний до незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Mersedes Benz 614», оскільки їхав в даному автомобілі як пасажир, а не водій. Так як в судовому засіданні свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , кожен зокрема, чітко вказали, що їдучи по дорозі Луцьк Торчин вони бачили що на обочині дороги стояв автомобіль марки «Mersedes Benz», білого кольору, біля даного автомобіля, а саме біля водійських дверей стояв лише обвинувачений ОСОБА_21 , сторонніх людей, як біля автомобіля, так і в салоні даного автомобіля не було, більше того, обвинувачений повідомив що його занесло, оскільки тоді була слизька дорога, і він загруз автомобілем на обочині дороги. Також, при буксируванні автомобіля «Mersedes Benz» сам же обвинувачений сідав за кермо та заводив двигун даного автомобіля. При цьому свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , запропонували обвинуваченому підвезти його додому, однак той заперечував, говорив, що не залишить автомобіль один, про нібито інших осіб він жодним чином не згадував. Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений повністю заперечував той факт, що коли він стояв біля автомобіля «Mersedes Benz», ніхто з водіїв йому не допомагав та троса для буксирування даного буса не підчіплював тоді як його заперечення повністю спростовується ствердними показаннями під час судового розгляду свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , кожного зокрема, які вказували, що надавали допомогу обвинуваченому ОСОБА_9 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини за ч. 3 ст. 289 КК України суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що потерпілі: ОСОБА_11 , ОСОБА_29 , свідки: ОСОБА_15 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , кожен зокрема, давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у даних осіб оговорювати ОСОБА_9 немає.

Колегія суддів також звертає увагу на щирість, змістовність та послідовність показів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_29 , в судовому засіданні про обставини події, які повністю узгоджуються з характером розвитку подій, які викривають обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України і є на думку суду достовірними і правдивими. Суд не вбачає, що у потерпілих, кожного зокрема, є мотиви говорити неправду.

Згідно ст. 370, 373 ч. 3 КПК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і доказах, отриманих незаконним шляхом, і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши всебічно, повно та неупереджено досліджені докази, які визнані судом належними, допустимими та достовірними, суд приходить до висновку про доведеність в судовому засіданні, що в діях ОСОБА_9 дійсно є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законом № 270 VI від 15.04.2008), за ознаками вчинення умисних дій, які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілому та у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненими повторно, що завдало великої матеріальної шкоди потерпілому.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд не вбачає.

Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_9 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує інформацію про стан його здоров`я, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце реєстрації та проживання, вину не визнав, однак, ним вчинено особливо тяжкі умисні злочини, що завдали великої матеріальної шкоди потерпілим, шкода потерпілим повністю не відшкодована, потерпілі, кожен зокрема, наполягають на суворій мірі покарання, зважаючи на конкретні обставини вчинення даних правопорушень, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законом № 270 VI від 15.04.2008) у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів, так і іншими особами.

Будь-яких підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, тобто для застосування ст.69 КК України, суд не знаходить, оскільки відсутні по справі, як зазначено у цьому законі, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Разом з цим, підстав для застосування ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_9 , суд не знаходить.

На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу слід задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_12 442 420 грн. (чотириста сорок дві тисячі чотириста двадцять) гривень 76 коп. матеріальної шкоди. Крім цього, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь потерпілої ОСОБА_12 понесені останньою витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) грн., 00 коп. що підтверджено документально.
На підставі ст.ст.128, 129 КПК України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_11 272 605 грн. (двісті сімдесят дві тисячі шістсот п`ять) гривень 35 коп. матеріальної шкоди.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 .

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції закону № 2903-IV від 22.09.2005; із змінами, внесеними згідно із Законом № 270 VI від 15.04.2008) та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_14 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_12 442 420 грн. (чотириста сорок дві тисячі чотириста двадцять) гривень 76 коп. матеріальної шкоди. Крім цього, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 в користь потерпілої ОСОБА_12 понесені останньою витрати на правову допомогу адвоката в сумі 4000 (чотири тисячі) грн., 00 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 в користь ОСОБА_11 272 605 грн. (двісті сімдесят дві тисячі шістсот п`ять) гривень 35 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 889 (вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 83 коп., для проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 7142 (сім тисяч сто сорок дві) грн. 40 коп., для проведення судової експертизи дослідження нафтопродуктів та паливно мастильних матеріалів в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 48 коп., а всього на загальну суму, слід стягнути 8427 (вісім тисяч чотириста двадцять сім) грн. 71 коп.

Речові докази: транспортний засіб «Мерседес Бенц 614» та свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ залишити за належністю ОСОБА_11 ; транспортний засіб «Mitsubishi Pajero WG» - залишити за належністю ОСОБА_15 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:

Судді: