УХВАЛА
5 лютого2021 року
м. Київ
справа №242/6199/18
провадження № 51-5844ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2020 року та ухвалу Донецького апеляційного суду від 26 березня 2020 року,
встановив:
20 січня 2021 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на вказані судові рішення поза межами строку на касаційне оскарження і у своєму клопотанні просить поновити йому пропущений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК процесуальний строк може бути поновлений лише у випадку, коли він був пропущений з поважних причин.
Таким чином, згідно із вказаною нормою, процесуальний строк може бути поновлений, якщо особа з поважних причин не вчинила відповідну процесуальну дію до його закінчення.
Під поважними причинами кримінальний процесуальний закон розуміє обставини непереборного характеру, наприклад такі, як стихійне лихо, тяжку хворобу або інші, в силу яких особа була позбавлена реальної можливості вчасно звернутися до суду із заявою чи скаргою.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження засуджений посилається на ту обставину, що копії оспорюваних судових рішень були отримані ним в суді першої інстанції лише 4 листопада 2020 року.
Однак ці причини не можуть бути визнані Верховним Судом (далі - Суд) поважними, оскільки за правилами ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Як убачається з матеріалів касаційної скарги та копій оскаржуваних судових рішень, на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_4 під вартою не перебував. У такому випадку строк на касаційне оскарження судових рішень для нього обчислюється з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції, а не з дня отримання копії судових рішень, як помилково вважає засуджений, та закінчився 30 червня 2020 року.
Наведені обставини не доводять наявність у засудженого таких причин непереборного характеру, в силу яких він був позбавлений реальної можливості подати касаційну скаргу у встановлений строк, а отже не можуть бути сприйняті Судом як поважні.

З урахуванням наведеного у задоволенні його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень слід відмовити, а касаційну скаргу з додатками повернути.
На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Селидівського міського суду Донецької області від 21 січня 2020 року та ухвали Донецького апеляційного суду від 26 березня 2020 року.
Касаційну скаргу разом з додатками повернути засудженому.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3