Справа № 711/3732/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0002771 від 15.04.2018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Черкаси, приватного підприємця, пенсіонера, інваліда 2 групи, з

вищою освітою, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

із участю в судовому розгляді:
потерпілого - ОСОБА_7

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2018 року близько 20 години 07 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в місті Черкаси по бульвару Шевченка зі сторони вулиці Пастерівська в напрямку вулиці Криваліївська, поблизу перехрестя з вулицею Гуржіївська, неподалік будинку №17/334, проявив неуважність та порушив вимоги:
-п. 1.7. Правил дорожнього руху України, згідно до якого водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;
-п. 2.3.6) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Під час руху він керуючи автомобілем ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по бульвару Шевченка зі сторони вулиці Пастерівська в напрямку вулиці Криваліївська, поблизу перехрестя з вулицею Гуржіївська неподалік будинку №17/334, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та в момент виникнення небезпеки для його руху, а саме з моменту початку руху пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на проїзну частину бульвару Шевченка, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а продовжив свій рух, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину бульвару Шевченка зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/403 від 15.05.2020, отримав тілесні ушкодження: травма правого колінного суглобу з багато уламковими переломами великогомілкової та малогомілкової кісток, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма голови зі струсом головного мозку, раною, саднами м`яких тканин голови, рана лівого гомілко-ступеневого суглобу, гематома (крововилив) м`яких тканин правого стегна, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №4/34Е-20 від 25.05.2020, з порушенням водієм автомобіля ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 п.12.3 Правил дорожнього руху України.
Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286 ККУкраїни - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди визнає частково. Цивільний позов заявлений прокурором в інтересах ЧМР, третя особа КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР про стягнення матеріальної шкоди понесеної внаслідок надання медичної допомоги та лікування потерпілого визнає в повному обсязі. Від дачі показів відмовився.

Незважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , вина останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доводиться зібраними по справі доказами, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.
В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_7 , який суду показав, що в суботу 14.04.2018 року, він повернувся з дачі в м.Черкаси. Після того, як поставив машину в гараж, повертався додому близько 20 години вечора. При перетині бул.Шевченка, неподалік від перехрестя з вул.Гуржиївська, звернув увагу, що нікому не перешкоджає та почав перехід проїжджої частини. Через мить відчув сильний удар, в результаті якого втратив свідомість. До тями прийшов тоді коли вже перебував в лікарні. В подальшому, як виявилось його збив автомобіль ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . В подальшому він тривалий час проходив лікування, а саме близько 6 місяців. Цивільний позов заявлений ним до обвинуваченого підтримує в повному обсязі. Вважає, що в наслідок необережних дій обвинуваченого, в результаті яких він отримав тілесні ушкодження, йому завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює в 50000 гривень. Вказав, що під час лікування ОСОБА_4 надавав йому матеріальну допомогу в розмірі близько 70000 грн.
В судовому засіданні досліджені письмові докази, в частині заявленого потерпілим цивільного позову, що ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги, а саме:
-виписка з історії хвороби № 6854 КП «Третя міська лікарня швидкої медичної допомоги», нейрохірургічного відділення, згідно якої: ОСОБА_7 , 1950 р.н., проходив стаціонарне лікування з 14.04.2018 року по 26.04.2018 року в відділенні нейрохірургії. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку. Забійна рана правої лобно-тім`яної ділянки. Множинні садна, забої м`яких тканин голови, кінцівок. Алкогольне сп`яніння. Забійно-рвана рана з дефектом шкіри в проекції лівого гомілково-ступневого суглобу. Підшкірна гематома, забій правого коліна та стегна. Забійна рана І пальця лівої кисті. Вестибуло-атаксичний синдром. Анамнез: : травма внаслідок ДТП по вул. Т. Шевченка С.Кішки. Місцевий статус: забійна рана правої лобно-тім`яної ділянки. Множинні садна, забої м`яких тканин голови, кінцівок. Забійно-рвана рана з дефектом шкіри в проекції лівого гомілково-ступневого суглобу.
-медична довідка КПП Четвертий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги, згідно якої гр. ОСОБА_7 з 27.04.2018 року по 25.05.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні;

-виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 10270, КП «Третя міська лікарня швидкої медичної допомоги, нейрохірургічного відділення, згідно якої ОСОБА_7 , 1950 р.н., проходив стаціонарне лікування з 07.06.2018 року по 25.06.2018;
-виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 12643, КП «Третя міська лікарня швидкої медичної допомоги, нейрохірургічного відділення, згідно якої ОСОБА_7 , 1950 р.н., проходив стаціонарне лікування з 17.07.2018 року по 31.07.2018;
-виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 18266, КП «Третя міська лікарня швидкої медичної допомоги, нейрохірургічного відділення, згідно якої ОСОБА_7 , 1950 р.н., проходив стаціонарне лікування з 22.10.2018 року по 06.11.2018;
-витяг з єдиного Державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого ОСОБА_7 являвся приватним підприємцем з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, роздрібна торгівля деталей та приладдя для автотранспортних засобів. Припин діяльність 18.05.2018 року.

Судом також досліджені характеризуючі данні обвинуваченого ОСОБА_4 .

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань потерпілого, оскільки ці покази підтверджені дослідженими безпосередньо в судовому засіданні іншими доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження..

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст.66 КК України в якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості (на момент вчинення), з необережною формою вини; характеризується по місцю проживання позитивно; являється інвалідом ІІ групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого; його відношення до скоєного; наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а тому, на підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання у вигляді штрафу без застосування додаткового покарання, тобто без позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст.69 КК України, оскільки відсутні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, щоб дало можливість суду призначити йому основне покарання нижче від найнижчої межі або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, на підставі ст.69 КК України.

Суд вважає вказане покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченим ОСОБА_9 , та попередження вчинення ним нових злочинів, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме його особі.

Під час судового розгляду прокурором в інтересах ЧМР, третя особа КНП « Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього 24774,33 грн. матеріальної шкоди. Крім того, потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 50000,00 грн. моральної шкоди,

При вирішенні даного позову суд керується вимогами ст.ст.128, 129 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В ході судового розгляду встановлено, що у періоди з 14.04.2018 по 26.04.2018 року, з 27.04.2018 по 25.05.2018 року, з 07.06.2018 по 25.06.2018 року, з 17.07.2018 року по 31.07.2018 року, з 22.10.2018 по 06.11.2018 року, потерпілий ОСОБА_7 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня», що підтверджується виписками з медичних карток хворого. За час лікування ОСОБА_7 були витрачені кошти на надання первинної медико-санітарної допомоги придбання ліків на суму 24774,33 грн., а тому позов прокурора підлягає до задоволення.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, тривалим лікуванням. Порушенням звичайного способу та укладу життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч.3 ст.23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає частковому задоволеню, оскільки суд дійшов висновку, що підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 25000 грн. яка буде співрозмірною, справедливою і розумною.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого витрати на залучення експерта в сумі 3268,80 грн. за проведення судових експертиз.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на час ухвалення рішення не обирався.

Також у відповідності до ст.4 ст.174 КПК України, суд прийшов до висновку про скасування арешту на автомобіль ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_10 від 25.04.2018 року.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян що становить 3400 ( три тисячі чотириста) гривень, без позбавленням права керування транспортними засобами.

Цивільний позов прокурора в інтересах Черкаської міської ради, третя особа КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ЧМР про стягнення з ОСОБА_4 24774,33 грн. матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Черкаської міської ради кошти, які витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 , у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Черкаської міської ради на загальну суму 24774 грн. 33 коп. (двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят чотири гривні тридцять три копійки) та зарахувати їх на р/р 2256, код 05503705, Банк ГУДКСУ в Черкаській області, МФО 854018.
Цивільний позов заявлений ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 50000 моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 25000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_11 витрати на залучення експерта в сумі 3268,80 грн (рахунок: р/р НОМЕР_2 ; код ЄДРПОУ МФО 354347; банк отримувата АТ КБ «Приватбанк», вид платежу: за експертизу 4/34Е-20; отримувач коштів ОСОБА_11 ) .

Скасувати накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2108, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_10 від 25.04.2018 року.

Речові докази:

-два кросівка та чоловіча шапка чорного кольору які передані на зберігання в камеру речових доказів Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області повернути власнику ОСОБА_7 ;
-автомобіль ВАЗ-2108, реєстраційний номер НОМЕР_1 - переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 залишити за належністю останньому.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: ОСОБА_1