Ухвала
Іменем України

01 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 619/4458/18
провадження № 51-5541 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Потерпілий ОСОБА_4 16 листопада 2020 року звертався до Верховного Суду

із касаційною скаргою на судові рішення щодо ОСОБА_5 .
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі Верховного Суду від 23 листопада 2020 року касаційну скаргу потерпілого,

у зв`язку з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), було залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків.
Проте, зазначених в ухвалі суду недоліків потерпілий у своїй повторній скарзі

не усунув, а тому ухвалою від 21 грудня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК була повернута.
На адресу Верховного Суду від потерпілого ОСОБА_4 23 грудня 2020 року знову надійшла касаційна скарга на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду

від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 24 грудня 2020 року повторну касаційну скаргу потерпілого,

у зв`язку з недотриманням вимог, передбачених ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), залишив без руху та надав йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.
Поміж іншого, в ухвалі суду було вказано, що у поданій скарзі не містилося обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону,

що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвали законні та обґрунтовані судові рішення, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412, 413, 419 КПК; крім того, потерпілий просив скасувати обвинувачення ОСОБА_5 за ст. 128 Кримінального кодексу України та закрити провадження у справі за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України з відповідним покаранням, що не узгоджується

з указаними вище нормами закону; а також потерпілий не додав до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржує.
Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення містяться відомості щодо отримання ОСОБА_4 05 січня 2021 року копії ухвали від 24 грудня 2020 року.
У межах наданого судом строку від ОСОБА_4 надійшов лист, датований потерпілим від 20 січня 2021 року, тобто після отримання ним копії ухвали, якою його попередня касаційна скарга залишалась без руху для усунення зазначених

у ній недоліків.
Проте, вказані в ухвалі суду недоліки потерпілий так і не усунув, оскільки його повторне звернення до суду касаційної інстанції на судові рішення щодо

ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 427 КПК.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
При цьому, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку касаційного оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 30 березня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3