Справа № 333/3953/17
Провадження № 1-кп/333/17/20
ВИРОК

Іменем України
26 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0001550 відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого незакінчену вищу освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення при наступних обставинах.
10 квітня 2017 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебував на проїжджій частині на перехресті вул. Космічна і вул. Сергія Серікова у м. Запоріжжі. Так, в ході виниклої конфліктної ситуації з потерпілим ОСОБА_5 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у зв`язку з дорожньою ситуацією, яка склалась, у ОСОБА_8 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Далі, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшовши до автомобіля, в якому на водійському місці перебував потерпілий ОСОБА_5 та через відчинене скло водійських дверей, діючи умисно, почергово наніс два прямих удари кулаками правої і лівої руки в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичних відколів 11, 21, 22, 23 зубів та синця в ділянці лівої скроневої кістки, які у своїй сукупності, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 945 від 14.04.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою незначну, стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 10 %. Після цього, ОСОБА_8 зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.
Такі умисні дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав, пояснив, що жодного з умисних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив, хоча і не заперечував факт конфлікту з ОСОБА_5 , і стверджував, що 10.04.2017 року, приблизно у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., він на автомобілі «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його матері, рухався по вул. Космічній, від зупинки громадського транспорту «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м. Запоріжжі. Разом з ним в автомобілі знаходилися його друзі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і його бабуся ОСОБА_12 . Він рухався по лівій стороні дороги, приблизно зі швидкістю 60 км/год. Коли він проїжджав під залізничним мостом, на зелений сигнал світлофору, з лівої сторони на червоний сигнал світлофору виїхав автомобіль «Samand», тим самим створив для нього аварійну ситуацію. Він змістився вправо і загальмував, таким чином уникнув зіткнення. За ним рухався автомобіль, начебто «Оpel», сірого кольору, який також знаходився у лівому ряду і зупинився за ним. Після цього він звуковим сигналом дав сигнал водію автомобіля «Samand» про зупинку. Проїхавши приблизно 50-70 м від світлофору, вони зупинилися навпроти один одного. Він зупинився частиною автомобіля в лівій полосі, а частиною в правій, так щоб його могли об`їхати автомобілі з правої сторони. Автомобіль «Samand» зупинився в лівій полосі дороги, а частиною на зустрічній. Він вийшов, підійшов до передньої частини автомобіля, зупинився біля капоту і почав вимагати від водія, щоб той вийшов поговорити. ОСОБА_5 відкрив вікно автомобіля на 10-15 см і виразився на його адресу нецензурною лайкою, після чого закрив вікно. Він зачекав ще приблизно 10-15 секунд з вимогою, щоб водій вийшов. Однак ОСОБА_5 цього не зробив. Після цього він зі злістю вдарив кулаком по капоту автомобіля потерпілого, сів до свого автомобілю і поїхав з місця подій. Він не підходив до дверей автомобіля потерпілого, так як той знаходився на зустрічній полосі руху, де його могли збити. В автомобілі потерпілого вікна не були затоновані. В ньому нікого, крім водія, не було. Після цього він висадив свою бабусю з автомобіля, щоб вона знайшла свідків подій, а сам поїхав додому. Автомобіль «Оpel» стояв за ним, поки він не поїхав, так як в правому ряду був потік автомобілів. Коли він рухався в бік свого дому, то бачив, як ОСОБА_5 поїхав за ним, на місце події він поліцію не викликав. А коли він зупинився, потерпілий поїхав далі. Він точно пам`ятає, що ці події відбувалися приблизно у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., оскільки до 14 год. 00 хв. він знаходився на тренуванні в центрі, а потім поїхав в Комунарський район, щоб зустрітися з друзями і забрати свою бабусю. Вікна його автомобілю затоновані. Ніяких слідчих дій з ним у відділенні поліції не проводилося, ніхто його не впізнавав. В той день він був одягнутий в чорну кофту фірми «Адідас» і світло-сині джинси. На думку обвинуваченого ОСОБА_5 обмовляє його з почуття помсти за пошкоджений капот і з метою отримати від нього гроші, у зв`язку з чим просив суд його виправдати. Цивільний позов, заявлений потерпілим про стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 25 894 грн. 83 коп., моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., компенсації за сплату правової допомоги адвокату у розмірі 2 500 грн. 00 коп., не визнав у повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що приблизно о 13 год. 00 хв. 10.04.2017 року, він разом зі своїми співробітниками керівником підприємства ОСОБА_13 , бухгалтером ОСОБА_14 , юристом ОСОБА_15 , виїжджав з двору будинку АДРЕСА_2 на зелений сигнал світлофору. Зробивши лівий поворот і побачивши, що ззаду нього рухається автомобіль «Honda»», він прийняв максимально можливо в лівий ряд, щоб пропустити даний автомобіль справа. Метрів через 30-50, спереду, приблизно в метрах 10 від нього, на великий швидкості загальмував автомобіль «Honda». Після зупинки з автомобілю «Honda» вийшов водій ОСОБА_8 і підбіг до його вікна. Він відкрив вікно на повний обсяг вважаючи, що останній хоче до нього звернутися. В цей час ОСОБА_8 , нічого не коментуючи і нічого не питаючи, наніс йому два удари з лівої і правої руки по обличчю, сів в автомобіль і поїхав далі. Він з автомобіля не виходив. В роті він відчув уламки зубів, а з носа пішла кров. Поки він привів себе в порядок, автомобіль «Honda» вже почав рухатися. Він наздогнав його у районі Автовокзалу і його колега сфотографувала номер. Ввечері він за допомогою соціальних мереж з`ясував марку, власника автомобіля і особу водія. Вранці він написав заяву до поліції. Саме ОСОБА_8 наніс йому тілесні ушкодження. Він впізнає його за зростом, рисами обличчя. Вікна в його автомобілі затоновані з початку його придбання з 2007 року. Удари були прямі в обличчя з одного боку і з іншого. ОСОБА_8 ударив його по зубам. В результаті цих ударів йому було нанесено пошкодження зубів, носа, гематоми в області щоки і скроні, а також було почуття дискомфорту в голові. Коли він проходив експертизу, у нього була ще гематома в області щоки. Чому експерт це не відмітив, він не знає. Можливо у зв`язку з її незначністю. Коли він давав пояснення, не було ще висновку стоматолога. За його відчуттями у нього було пошкоджено лише три зуби, а не чотири. Спочатку його лікар відмовився давати довідку про пошкодження, посилаючись на те, що вони таких довідок не дають. Потім йому видали таку довідку тією датою, коли був проведений первинний огляд. До подій він був у стоматолога десь за місяць. Поліцію він не викликав на місці подій тому, що спочатку хотів зафіксувати номер автомобіля, провести медичний огляд і встановити, які саме пошкодження йому було нанесено. Свідки також поліцію не викликали. Експертизу він проходив один раз. Експерту він сказав, що йому нанесли два прямих удари в область обличчя зліва і справа. Інших тілесних пошкоджень перед подією і після, у нього не було. Ніякого удару по капоту обвинувачений не наносив, ніяких пошкоджень у його автомобіля немає. Автомобіль «Samand» зареєстрований на підприємство «Інком Стандарт», де він раніше працював, і експлуатується ним з 2007 року за домовленістю з керівником підприємства. Цивільний позов потерпілий підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що вона працює разом з потерпілим. 10.04.2017 року, в обідній час, вона разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_13 і ОСОБА_15 на автомобілі потерпілого виїхали з двору будинку АДРЕСА_2 . Вона сиділа в автомобілі ззаду пасажирського сидіння. Коли вони виїхали з двору, повернули в сторону Автовокзалу, десь напроти медичного центру «Аура», перед ними зупинився великий автомобіль як джип і з нього вийшов високий молодий худий чоловік у спортивному одязі. Нічого не кажучи, він підійшов до водія і вдарив останнього через вікно кулаком по обличчю в лівий бік, потім ніби зробив шаг назад, але передумав і вдарив ще раз. Вони всі злякалися. Потім чоловік сів до свого автомобілю і поїхав. Обличчя чоловіка вона не запам`ятала. Коли той підійшов до автомобіля, ОСОБА_5 відчинив вікно. Крім цього чоловіка, з його автомобіля більше ніхто не виходив. Автомобіль стояв попереду них і перекривав їм шлях. Вона бачила лише задню частину автомобіля. У ОСОБА_5 був розбитий ніс, йшла кров. Він витер кров, попив воду і вони поїхали далі. Чи наздоганяли вони потім інший автомобіль, вона не пам`ятає. До подій у потерпілого тілесних пошкоджень не було.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона працювала керуючим санацією підприємства, де працює потерпілий. 10.04.2017 року, на початку обідньої перерви, приблизно з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., вони разом зі співробітниками виїхали з двору будинку АДРЕСА_2 . Вона сиділа за водієм. Разом з нею сиділа бухгалтер ОСОБА_14 . Юрист ОСОБА_15 сиділа спереду разом з водієм. Автомобіль потерпілого темно-сірого кольору, вікна були закриті, не тоновані. Їх обігнав чорний автомобіль і водій зупинився перед ними. Вона бачила лише задню частину іншого автомобіля. З нього вийшов молодий чоловік. Їх водій, коли відчинив вікно, отримав тілесні пошкодження. Це були чи удари, чи поштовхи. Ударів було один чи два. Вона бачила лише в салоні дві руки. Ніхто не нахилявся. Вона не може впізнати чоловіка, який наніс тілесні пошкодження, оскільки не бачила його обличчя. Він був одягнутий по сезону, не в офісному стилі. Все відбувалося досить швидко. Вона була в шоковому стані. ОСОБА_5 після цього попросив витерти щось з лиця. Вона сиділа ззаду, обличчя потерпілого не бачила. Після цього вони поїхали за чорним автомобілем, а потім роз`їхалися в різні сторони. Вона не бачила, щоб водій випльовував кусок зуба. Вона не намагалася викликати поліцію.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона працює разом з потерпілим. 10.04.2017 року, приблизно о 13 год. 00 хв., вона в одній машині разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 виїжджали з двору будинку АДРЕСА_2 . На світлофорі вона вийшла з автомобілю і натиснула зелену кнопку. Коли вона повернулася і одягала ремінь, то побачила чорний автомобіль. ОСОБА_5 сказав, що бачить його і він йому не заважає. Автомобіль проїхав і зупинився прямо перед ними. З нього вийшов молодий чоловік, високий, на вид 20-22 роки, в темному одязі. Цей чоловік підійшов до водійських дверей. В цей час ОСОБА_5 опустив вікно, злегка нахилився і запитав у чоловіка, чому той зупинився. Молодий чоловік, нічого не говорячи, наніс потерпілому два удари. З її боку у потерпілого почала з носу текти кров. Після цього, вони наздогнали автомобіль десь біля автовокзалу і вона сфотографувала його номер. Вони їхали на автомобілі «Samand», сірого кольору. ОСОБА_14 в автомобілі сиділа за нею, а ОСОБА_13 за водієм. Після подій у ОСОБА_5 була припухла частина обличчя і він сплюнув на серветку емаль, з носа текла кров, під оком був легкий набряк, який з`явився на інший день. Чоловік наносив удари потерпілому руками. Він не нахилявся. Він одразу наніс два удари поспіль в ліву частину обличчя потерпілого. В їхньому автомобілі були затоновані вікна. В іншому автомобілі вона нікого не бачила, вікна також були затоновані. Під час проведення слідчого експерименту вона не завжди була поруч з потерпілим, вона відходила. Вона впізнає обвинуваченого як особу яка вдарила потерпілого за носом і рисами обличчя. Впізнання особи на досудовому слідстві з нею не проводили.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що обвинувачений є її внуком. 10.04.2017 року, після 15 год. 00 хв., вона, її внук ОСОБА_8 і два його друга ОСОБА_11 , ОСОБА_10 рухалися на автомобілі «Honda» по вул. Космічній зі сторони кінотеатру «Космос» в сторону Автостанції-1 у м. Запоріжжі. Проїжджаючи під залізничним мостом, автомобіль «Honda» рухався по лівій полосі дороги на зелений сигнал світлофора. В цей час, виїжджаючи з прибудинкової території, на заборонений сигнал світлофору, рухався автомобіль темного кольору, тим самим створивши аварійну ситуацію. Її внук слідкував за дорогою. Побачивши це, він пропустив той автомобіль, різко пішовши вправо, а потім, викрутивши кермо, вирівняв автомобіль прямо. Автомобілі їхали паралельно один одному. Після цього внук подав звуковий сигнал водію іншого автомобіля про зупинку. Лівий бік автомобіля темного кольору їхав по зустрічній полосі. Коли автомобіль темного кольору зупинився, оскільки на зустріч йому їхав «ВMW», її внук вийшов і підійшов до капоту того автомобіля. Він не міг фізично підійти до водійських дверей автомобіля, тому що по зустрічній полосі їхали інтенсивно інші автомобілі. Її внук став казати, щоб водій під`їхав до автосалону «Кіа» чи «Шевроле», щоб поговорити. Але інший водій не вийшов, лише виразився нецензурною лайкою. Після цього її внук стукнув по капоту, сів в автомобіль і вони поїхали в сторону автовокзалу. Біля салону автомобілів «Кіа» вона вийшла і повернулася на місце, де все відбувалося, щоб знайти свідків. Вікна того автомобіля не були затоновані, там нікого, крім водія, не було. Вона знаходилася в автомобілі ззаду за водієм, біля неї сидів ОСОБА_11 , а ОСОБА_10 знаходився спереду. Автомобілі стояли паралельно один одному, їх автомобіль стояв справа. Крім її внука, ніхто з автомобіля не виходив. Вона кричала внуку, щоб він сів у автомобіль. Скоріш за все вона відкривала двері автомобіля, щоб бачити внука, коли той вийшов з автомобілю. Вікна в їхньому автомобілі тоновані.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що обвинувачений є його другом. 10.04.2017 року він разом з ОСОБА_11 були у нього вдома. ОСОБА_8 після тренування заїхав за ними, а потім вони заїхали за бабусею обвинуваченого у Комунарському районі і всі разом поїхали у місто. Вони їхали із зупинки «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м. Запоріжжі по вул. Космічній. Коли вони проїжджали під залізничним мостом на зелений сигнал світлофору по лівій полосі, на червоний сигнал світлофору виїхав темний автомобіль. В цей час ОСОБА_8 ухилився від нього вправо. Темний автомобіль лівою частиною корпусу рухався по зустрічній полосі і через це зупинився. Автомобілі стояли паралельно один одному. ОСОБА_8 вийшов з автомобіля і кричав на водія. Останній з автомобіля не виходив, так як по зустрічній полосі рухався потік автомобілів. Автомобіль потерпілого був не затонований. В ньому, крім водія, нікого не було. Після цього вони поїхали далі. Біля автосалону в районі Автовокзалу вони зупинилися і стояли декілька хвилин. Потім ОСОБА_12 вийшла з автомобіля. В цей час до них ніхто не під`їжджав. В автомобілі він сидів спереду і з автомобіля не виходив. Коли ОСОБА_8 вийшов, його бабуся відкривала двері і кричала йому, щоб той повернувся.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що обвинувачений є його другом. 10.04.2017 року, у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., вони разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 їхали в автомобілі по вул. Космічній зі сторони зупинки громадського транспорту «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м. Запоріжжі, по лівій полосі дороги. Коли вони проїжджали під залізничним мостом на зелений сигнал світлофору, з тротуару на червоний сигнал світлофору виїхав темний автомобіль. Щоб уникнути зіткнення, ОСОБА_8 різко вивернув кермо вправо, а потім прямо, і продовжив рух прямо, паралельно автомобілю, з яким вони трохи не зіткнулися. Той автомобіль їхав наполовину по зустрічній полосі. На зустріч йому їхав «BМW» і у зв`язку з цим автомобіль темного кольору зупинився. Вони зупинилися разом з ним. Після цього ОСОБА_8 вийшов з автомобілю і підійшов до капоту. В цей час ОСОБА_12 відкрила двері і кричала йому, щоб він не виходив на дорогу, так як по зустрічній полосі йшов потік автомобілів. ОСОБА_8 не міг фізично підійти до дверей водія. Між ним і водієм темного автомобіля відбувалася словесна перепалка. Після цього, ОСОБА_8 , повертаючись до свого автомобіля, вдарив по капоту, сів в автомобіль і вони поїхали. Потім вони зупинилися біля автосалону, де ОСОБА_12 вийшла. Автомобіль був темного кольору, марку він не знає. Крім водія, в автомобілі нікого не було, вікна були не затоновані.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що з обвинуваченим і потерпілим не знайомий. 10.04.2017 року, після 15 год. 00 хв., він рухався по вул. Космічній у напрямку Автовокзалу у м. Запоріжжі. Попереду нього їхав автомобіль «Honda», чорного кольору. Коли він проїхав під мостом, з боку млину вискочив автомобіль «Samand», сірого кольору. Вони рухалися на зелений колір світлофору. Виїзд був несподіваний. Автомобіль «Honda» пішов в сторону. Відстань між ними дозволила йому не врізатися, однак прийшлось загальмувати. Далі рух продовжився. Через деякий час автомобілі змістилися в ліву сторону. Автомобіль «Samand»» виявився майже на зустрічній полосі. Проїзд йому був загороджений, тому довелося чекати. Він стояв за автомобілем «Samand», приблизно метрів 7-10 від нього, однак на лівій полосі. Автомобіль «Honda» став паралельно до автомобіля «Samand», можливо трохи більш вперед на пів-корпусу. З автомобіля «Honda» вийшов молодий чоловік і підійшов до переду автомобіля «Samand». З автомобіля «Samand» ніхто не виходив. В автомобілі «Honda» відчиняли задні ліві двері і щось кричали. Водій автомобіля «Honda» до водія автомобіля «Samand» не підходив, там була вже зустрічна полоса, він знаходився лише біля капоту з боку водія і щось кричав у вікно. Потім автомобіль «Honda» поїхав, а він вже поїхав за автомобілем «Samand». Він і автомобіль «Samand» поїхали майже одразу за автомобілем «Honda». В автомобілі «Samand» був лише водій, вікна були не затоновані. Його автомобіль «Оpel», сірого кольору. Приблизно два-три місяці назад йому зателефонував адвокат. Він якось знайшов його за номером автомобіля.
Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 пояснила суду, що вона працює лікарем судово-медичним експертом відділу комісійних експертиз Запорізького обласного бюро судових медичних експертиз, стаж роботи 5 років. Особу під час проведення експертизи може бути встановлено за посвідченням особи, якщо там є фотокартка цієї особи. Під час проведення експертизи вони не запитують конкретно щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, цим займаються слідчі органи. Вони запитують лише взагалі. Інформація щодо механізму нанесення не може вплинути на ступінь тяжкості тілесних пошкоджень. Потерпілий надав експерту виписку зі стоматологічної клініки «Бліц». Утворення відколів зубів у ОСОБА_5 внаслідок захворювання зубів не виключається. Проте даних за будь-які хронічні захворювання зубів у потерпілого в наданих експерту матеріалах, не було. Тілесні ушкодження в області зубів визначаються згідно з Інструкцією про організацію і проведення лікарсько-страхової експертизи за 1986 рік, тому що у подальшому може бути втрата зуба, а тілесні ушкодження в виді синця згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Стійка втрата загальної працездатності менш ніж на 10 % була визначена за довідкою вузького спеціаліста стоматолога. На запитання захисника експерт відповіла, що за інструкцією вона повинна була проводити експертизу за медичною карткою, а не за випискою, і витребувати її особисто зі стоматологічної клініки чи у слідчого. Якщо буде встановлено, що є втрата загальної працездатності, має бути проведена комісійна експертиза. Встановлювати особу під час проведення експертизи можна лише за паспортом, або документом, що його замінює. Вона не є спеціалістом в області стоматології. Те, що відколи були травматичні, це було встановлено лікарем-стоматологом. Давність строку пошкоджень зубів визначалось за медичними документами випискою. Синці зберігаються на тілі приблизно 7 днів. Під час огляду, це через 4 дні після отримання тілесних пошкоджень, у ОСОБА_5 були виявлені лише синець в ділянці лівої скроневої кістки і відколи зубів. Не помітити синця з-під окавона не могла, оскільки вони все ретельно описують. Механізм нанесення тілесних ушкоджень встановлюється під час слідчих дій, а не під час експертизи. Вона не направила потерпілого в державну стоматологію, оскільки останній повідомив їй про те, що лікується вже в стоматологічній клініці «Бліц». Пошкоджень в області губ і слизових оболонок употерпілого не було. Скоріш за все під час нанесення тілесних пошкоджень був відкритий рот.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що працює старшим слідчим Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області. У зв`язку з тим, що пройшов тривалий час, конкретну дату він сказати не може. Потерпілий прибув до райвідділку із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Після того, як він отримав заяву від співробітника, який її прийняв, він вніс її до ЄРДР. Після цього він провів допит потерпілого і призначив судово-медичну експертизу для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Потім йому стало відомо, що після внесення ним матеріалів до ЄРДР, вони не були перевірені начальником слідчого відділення і були підтверджені через деякий час, тому виникла розбіжність у даті призначення експертизи і початку її проведення. Він видає постанову під підпис потерпілому і той направляється з нею до установи судово-медичної експертизи, де за потребою працівник установи робить запит до відповідної медичної установи, де потерпілий проходив лікування, і вони самостійно отримують ці записи. Слідчий може отримати документи з медичної установи лише за ухвалою слідчого судді. Він пам`ятає, що до слідчого судді не звертався. Впізнання він не проводив. З постановою про призначення експертизи ОСОБА_8 він не знайомив. Він перевірив номер автомобіля, заявленого свідком ОСОБА_12 , по базам, наявним у райвідділу, однак не знайшов такий автомобіль.
Крім показів потерпілого, експерта і свідків, судом досліджені наступні докази обвинувачення і захисту.
Так, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 13.04.2017 року, встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності водія автомобіля «Honda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якого він впізнав як ОСОБА_19 , який 10.04.2017 року, о 13-00 годині, на проїжджій частині біля будинку № 30 по вул. Сергія Серікова у м. Запоріжжі, наніс побої в область обличчя.
Із заяви ОСОБА_5 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення від 13.04.2017 року встановлено, що останній близько 13-00 години 10.04.2017 року на службовому автомобілі виїжджав з двору по вул. Сергія Серікова, буд. 30, у м. Запоріжжі. Коли він виїхав на проїжджу частину, рухаючись в сторону автовокзалу, з правого боку його обігнав автомобіль «Honda», чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинився перед ним, перекривши шлях. З автомобіля вийшов водій, приблизно 20 років, високого зросту, коротка стрижка, лице продовгувате, і почав рух в його сторону. Коли він опустив вікно, з метою з`ясувати причини зупинки, водій автомобіля «Honda», не попереджуючи, умисно вдарив його 2 рази кулаком в лице (спочатку з лівої руки, через декілька секунд з правої), що завдало йому різкого фізичного болю і пошкодило 3 зуба. Після цього, водій повернувся в автомобіль і поїхав у бік автовокзалу. На світлофорі він його наздогнав і сфотографував номерний знак. Зазначений автомобіль належить ОСОБА_20 . З соціальних мереж він впізнав водія автомобілю як ОСОБА_19 , сина власника машини. З ним в автомобілі були його співробітники ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , які стали свідками протиправних дій ОСОБА_19 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2017 року встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 і свідок ОСОБА_15 , в присутності понятих, на проїжджій частині на перехресті вул. Космічна і вул. Сергія Серікова у м. Запоріжжі, розповіли про події, що мали місце 10.04.2017 року, близько 13 год. 00 хв., за вказаною вище адресою. Під час слідчої дії ОСОБА_5 пояснив, що в той день він їхав на своєму автомобілі разом зі свідками. Коли він виїхав з території біля будинку № 30 по вул. Сергія Серікова на вул. Космічну і почав рухатися в сторону пр. Соборного у м. Запоріжжі, його «підрізав» автомобіль «Honda», чорного кольору, із затемненими вікнами. Із зазначеного автомобілю вийшов раніше невідомий йому хлопець і почав підходити до його автомобіля. В цей час він відчинив вікно свого автомобілю. Вказаний чоловік вдарив його руками обох рук (кулаками) в обличчя, в результаті чого у нього з носу пішла кров, утворився крововилив під оком і відкололися зуби. Свідок ОСОБА_15 підтвердила слова потерпілого та повідомила, що дійсно вікна автомобіля «Honda» були затоновані, тому вона не бачила, чи був ще хтось у вказаному автомобілі.
Висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 945 від 04.05.2017 року встановлено, що травматичні відколи 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою незначну, стійку втрату загальної працездатності менш ніж на 10 %. Синець в ділянці лівої скроневої кістки у ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи.

Висновком додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 946-д від 04.05.2017 року встановлено, що виникнення вищевказаних пошкоджень у ОСОБА_5 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень. Враховуючи локалізацію видимих пошкоджень у ОСОБА_5 експерт вважає, що йому було нанесено не менше 2-х травматичних впливів.

Висновком судово-медичної експертизи (за матеріалами кримінального провадження) № 491/к від 28.05.2020 року встановлено, що згідно з даними наданого висновку експерта № 945 від 14.04.2017 року та карти стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_21 у ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження: 1.1 синець в ділянці лівої скроневої кістки у ОСОБА_5 кваліфікується як легке тілесне ушкодження згідно з п. 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого предмету, за морфологічними характеристиками давність утворення синця відповідає періоду 3-5 діб; 1.2 відколи ріжучого краю 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили незначну стійку втрату працездатності (п. 2.3.1.а Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Але зважаючи на те, що емаль зубів не здатна до регенерації, а також немає морфологічних ознак, що характеризують давність утворення її ушкоджень, в даному випадку 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 не можуть бути віднесені до певної дати травмування. За даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_22 від 10.06.2017 року: невідомий чоловік, підійшовши до автомобіля потерпілого через відкрите вікно наніс ОСОБА_5 два удари кулаками обох рук в ділянку обличчя. За даними звукозапису судового засідання від 13.12.2017 року під час надання свідчень потерпілий ОСОБА_5 вказує на те, що невідомий чоловік, підійшовши до його автомобіля, через відкрите вікно наніс йому два удари кулаками обох рук в ділянку обличчя. Зважаючи на загальний збіг за характером і локалізацією виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 із вказаною зоною травматичного впливу та характером травмуючого предмета, виникнення виявлених тілесних ушкоджень у потерпілого не виключається за механізмом, викладеним у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_15 від 10.06.2017 року та механізму, зазначеному під час надання свідчень потерпілим ОСОБА_5 у судовому засіданні від 13.12.2017 року. Утворення відколів 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 внаслідок захворювання зубів не виключається. Проте даних за будь-які хронічні захворювання 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 в наданій картці стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_21 не виявлено. Утворення відколів 11, 21, 22, 23 зубів без пошкодження слизової губ та ротової порожнини у ОСОБА_5 , в результаті травматичного впливу, не виключається, за умови безпосереднього контакту різцевої частини вище вказаних зубів з травмуючим предметом. Об`єктивних медичних даних про те, що потерпілий мав тілесні ушкодження до 10.04.2017 року в наданих для дослідження матеріалах справи не міститься.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

Стороною захисту було заявлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не отримував обвинувальний акт відносно себе 13.07.2017 року, розписку про це слідчому не надавав, підпис в розписці підроблено і з матеріалами кримінального провадження останній в той день взагалі не знайомився. В провадженні слідчих ГБР знаходиться кримінальне провадження № 0000172, внесене до ЄРДР 07.05.2018 року, щодо факту підробки підпису та зловживання службовим становищем слідчим СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Єною. Згідно з копією журналу обліку доставлених, відвідувачів і запрошених до Комунарського ВП, наданої т.в.о. начальника Комунарського ВП на запит ОСОБА_8 , останній і адвокат ОСОБА_23 13.07.2017 року прибули до відділення о 09:05 годині і вийшли з нього о 10:13 годині і о 10:14 годині відповідно.

Відповідно до положень ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч. 1). Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання (ч. 2).
Оголошення сторонам про завершення досудового розслідування і відкриття матеріалів іншій стороні є процесуальною гарантією здійснення права на захист підозрюваним та одночасно одним із засобів перевірки повноти і всебічності проведеного досудового розслідування. Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.
Поряд з тим сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9 ст. 290 КПК України).
При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження (зокрема, права вимагати відкриття матеріалів провадження та права на ознайомлення з цими матеріалами).
Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику.

Як на підтвердження виконання стороною обвинувачення вимог ст. 290 КПК України прокурор послався на протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 13.07.2017 року, в якому зазначено, що в приміщенні кабінету № 2 Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області слідчий 13.07.2017 року надав доступ ОСОБА_8 і його захиснику ОСОБА_23 до матеріалів досудового розслідування в 1 томі на 56 аркушах, і розписку ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, в яких міститься підпис обвинуваченого.
Доказів про те, що підпис, який міститься в протоколі про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 13.07.2017 року і в розписці ОСОБА_8 про отримання копії обвинувального акту, не належать ОСОБА_8 , а підписано іншою особою, суду надано не було. Також під час підготовчого судового засідання сторона захисту не вказувала на наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених в ході досудового розслідування, та не наводила жодних доводів з цього приводу. Обвинувачений і захисник не заперечували щодо призначення справи до судового розгляду.
Проаналізувавши безпосередньо дослідженні та перевірені під час судового засідання надані стороною обвинувачення щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачатся на її користь.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, що визначено ч. 1 ст. 2 КК України.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 85 КПК України, яка врегульовує питання щодо належності доказів «Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів».

Доказ не буде належним, якщо він не здатний встановлювати факт, що має значення для кримінального провадження.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні доказуванню підлягають подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, та, в установлених цим Кодеком випадках на потерпілого, що передбачено ч. 1 ст. 92 КПК України.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ і постановлення вироку» з наступними змінами зазначено: вказати судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності його обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до п. п. 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» суд має суворо додержуватися принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.

Кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 125 КК України настає за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило незначну втрату працездатності.
Обвинувачений заперечував свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому.
На підтвердження версії сторони обвинувачення вказували показання потерпілого, а також свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , які є колегами потерпілого. Останні у судовому засіданні показали, що приблизно о 13 год. 00 хв. 10.04.2017 року на автомобілі потерпілого вони виїхали з двору будинку АДРЕСА_2 . Перед ними зупинився автомобіль, чорного кольору. З нього вийшов молодий чоловік, який підійшов до водія і вдарив останнього через вікно по обличчю один-два рази.
При цьому свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_13 повідомили суду, що не можуть впізнати чоловіка, який наніс тілесні пошкодження, оскільки не бачили його обличчя він був вище автомобіля і не нахилявся. Свідок ОСОБА_13 описала його лише як молодого чоловіка, одягнутого по сезону, в не офісний одяг, а свідок ОСОБА_14 як високого молодого худого чоловіка у спортивному одязі. Також свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 не змогли назвати державний реєстраційний номер і марку автомобіля вказаної особи, а лише повідомили, що автомобіль був чорного кольору. Свідок ОСОБА_15 під час судового слідства впізнала обвинуваченого як особу яка вдарила потерпілого за носом і загальними рисами обличчя. Зазначені свідки і потерпілий повідомили суду, що пред`явлення особи для впізнання на досудовому слідстві з ними не проводили. Це ж підтвердив і допитаний у судовому засіданні в якості свідка слідчий.
Також щодо наявності у потерпілого тілесних пошкоджень після нанесення йому тілесних ушкоджень свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що після подій у ОСОБА_5 була припухла частина обличчя і він сплюнув на серветку емаль, з носа текла кров, під оком був легкий набряк, який з`явився на інший день. Свідок ОСОБА_14 повідомила суду, що бачила лише, що у ОСОБА_5 був розбитий ніс, йшла кров. Свідок ОСОБА_13 під час судового слідства повідомила, що ОСОБА_5 після подій попросив витерти щось з лиця, і так як вона сиділа ззаду, обличчя потерпілого не бачила. Також вона не бачила, щоб водій випльовував кусок зуба. Сам потерпілий пояснив суду, що у результаті ударів йому було нанесено пошкодження зубів, носа, гематоми в області щоки і скроні, а також було почуття дискомфорту в голові.
При цьому згідно з висновком судово-медичної експертизи № 945 від 04.05.2017 року у ОСОБА_5 було встановлено травматичні відколи 11, 21, 22, 23 зубів і синець в ділянці лівої скроневої кістки. Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 пояснила суду, що синці на тілі зберігаються приблизно 7 днів. Під час огляду, це через 4 дні після отримання тілесних пошкоджень, у ОСОБА_5 були виявлені лише синець в ділянці лівої скроневої кістки і відколи зубів. Не помітити синця з-під ока вона не могла, оскільки вони все ретельно описують.

Крім того, до показань свідка ОСОБА_15 суд відноситься критично, оскільки вона була присутня на досудовому слідстві під час проведення слідчого експерименту з потерпілим і могла чути його покази під час проведення вказаної слідчої дії, що могло у подальшому вплинути на об`єктивність наданих нею у суді показів.
На підтвердження версії сторони захисту вказували показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_12 (бабуся обвинуваченого), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (друзі обвинуваченого), які пояснили суду, що 10.04.2017 року, у період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., вони їхали в автомобілі «Honda», чорного кольору, по вул. Космічній зі сторони зупинки громадського транспорту «Південний ринок» в напрямку до Автовокзалу у м. Запоріжжя, по лівій полосі дороги. Коли вони проїжджали під залізничним мостом на зелений сигнал світлофору, з тротуару на червоний сигнал світлофору виїхав автомобіль, темного кольору. ОСОБА_8 уникнув зіткнення. Інший автомобіль їхав наполовину по зустрічній полосі і через деякий час зупинився. Вони зупинилися разом з ним і стали паралельно один одному. Після цього ОСОБА_8 вийшов з автомобілю, підійшов до капоту спереду і кричав на водія. Той автомобіль був не за тонований. У ньому, окрім водія, нікого не було. ОСОБА_8 лише грюкнув по капоту, ніяких тілесних ушкоджень водію не наносив. Обвинувачений не міг фізично підійти до дверей водія, так як по зустрічній полосі рухався потік автомобілів.
Таким чином допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 і свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 дали абсолютно протилежні покази щодо подій. При цьому суд бере до уваги, що усі вище перелічені свідки є або колегами, або родичами, або друзями потерпілого чи обвинуваченого, а отже можуть мати зацікавленість.
Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставин за відсутності будь-якої зацікавленості. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися.
На підтвердження версії сторони захисту вказував ще один допитаний у суді свідок ОСОБА_16 , який зазначив, що з обвинуваченим і потерпілим не знайомий. Будь-яких даних про його зацікавленість у матеріалах кримінального провадження не міститься і суду учасниками процесу надано не було, а тому його покази суд вважає найбільш об`єктивними і правильними.
Даний свідок пояснив суду, що 10.04.2017 року, після 15 год. 00 хв., він рухався на автомобілі «Оpel», сірого кольору, по вул. Космічній у напрямку Автовокзалу у м. Запоріжжі. Попереду нього їхав автомобіль «Honda», чорного кольору. Коли він проїхав під мостом, з боку млину вискочив автомобіль «Samand», сірого кольору. Автомобіль «Honda» уникнув зіткнення. Через деякий час автомобілі змістилися в ліву сторону. Автомобіль «Samand» виявився майже на зустрічній полосі. Проїзд був загороджений, тому йому довелося стати за автомобілем «Samand», приблизно метрів 7-10 від нього. Автомобіль «Honda» став паралельно до автомобіля «Samand». З нього вийшов молодий чоловік і підійшов до переду автомобіля «Samand». З автомобіля «Samand» ніхто не виходив. Водій автомобіля «Honda» до водія автомобіля «Samand» не підходив, там була вже зустрічна полоса, він знаходився лише біля капоту з боку водія і щось кричав у вікно. В автомобілі «Samand» був лише водій, вікна були не затоновані.
Отже, покази свідка ОСОБА_16 повністю узгоджуються з показами обвинуваченого і свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 .
Потерпілий одразу на місці подій поліцію не викликав, звернувся із заявою щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення лише 13.04.2017 року, тобто після спливу трьох днів.
Статтями 84, 86 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Оцінюючи висновки судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 945 від 04.05.2017 року і додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 946-д від 04.05.2017 року, суд виходить з наступного.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Коем проти Бельгії» від 22.06.2000 року зазначив, що основне призначення процесуальних норм захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою.
Як передбачено п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України, слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.
Зі змісту зазначених висновків експерта встановлено, що експертизи проводились на підставі постанов слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області від 13.04.2017 року, в період з 14.04.2017 року по 04.05.2017 року, одноособово лікарем судово-медичним експертом відділу СМЕ ОСОБА_17 . При цьому відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 14.04.2017 року. Як пояснив допитаний у судовому засіданні слідчий ОСОБА_18 , після внесення ним матеріалів до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вони не були перевірені начальником слідчого відділення і були підтверджені через деякий час, тому виникла розбіжність у даті призначення експертизи і у даті внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Частиною 2 ст. 214 КПК України чітко регламентовано, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 3 ст. 214 КПК України).
У судовому засіданні експерт ОСОБА_17 пояснила, зокрема, що особу освідуванного вона встановила за посвідченням особи, а не за паспортом громадянина чи документом, що його замінює, як це передбачено чинним законодавством України. Впізнати потерпілого як особу відносно якої вона проводила експертизу, вона не може, у зв`язку зі спливом значного часу. За інструкцією вона повинна була провести експертизу за медичною карткою, а не за випискою, як це зробила. Крім того, у разі встановлення, що є втрата загальної працездатності, має бути проведена комісійна експертиза. Давність строку пошкоджень зубів визначалась лише за випискою. Вона не направила потерпілого в державну стоматологію, як повинна була б це зробити, оскільки останній повідомив їй про те, що вже лікується в стоматологічній клініці «Бліц».

Експерт має право керуватись виключно тими даними та досліджувати тільки ті докази, які йому надані стороною кримінального провадження. У даному випадку, оскільки судово-медична експертиза була призначена слідчим, тож виключно слідчий був уповноважений визначати не лише перелік питань, які підлягають вирішенню експертом, а і тих осіб, речі та документи, які мають бути досліджені експертом. До повноважень експерта чинним законодавством не віднесено опитування осіб та з`ясування у них відомостей щодо часу, обставин та механізму отримання тілесних ушкоджень. Такі відомості мав отримати слідчий, наприклад шляхом проведення допиту потерпілого, проведення слідчого експерименту, тощо, з подальшим направленням відповідних протоколів експерту з зазначенням про це у постанові про призначення експертизи та відповідним формулюванням питань. Якщо наданих матеріалів недостатньо для вирішення поставлених перед експертом питань, він має право порушувати клопотання перед особою, яка призначила експертизу, про надання додаткових матеріалів та документів, які необхідні для її проведення. Натомість слідчим не надавались експерту будь-які інші документи для проведення експертизи, зокрема, протокол допиту потерпілого або інших осіб, медична картка. З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що слідчий або прокурор з клопотанням до слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів, а саме до медичної документації щодо ОСОБА_5 не звертались, такого дозволу в установленому порядку не отримували. Зі слів експерта, допитаного у судовому засіданні, виписку зі стоматологічної клініки «Бліц» надав особисто потерпілий.
За клопотанням сторони захисту, у зв`язку з наявністю великої кількості вищезазначених процесуальних порушень при проведенні судово-медичних експертиз, судом було призначено комісійну судово-медичну експертизу ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 491/к від 28.05.2020 року остання була проведена за матеріалами кримінального провадження, зокрема, на підставі даних, отриманих з висновків судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 945 від 04.05.2017 року і додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_5 № 946-д від 04.05.2017 року, а також картки стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_21 , наданої експертам на відповідний запит суду.
Згідно з висновками даної експертизи, зважаючи на те, що емаль зубів не здатна до регенерації, а також немає морфологічних ознак, що характеризують давність утворення її ушкоджень, в даному випадку 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 не можуть бути віднесені до певної дати травмування. Даних за будь-які хронічні захворювання 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 в наданій картці стоматологічного хворого № 15158/167 із СПД ОСОБА_21 не виявлено.

Отже, за висновком судово-медичної експертизи № 491/к від 28.05.2020 року однозначно встановити, що відколи ріжучого краю 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 утворилися внаслідок подій, про які зазначає потерпілий, не можливо. Це лише припущення на підставі відсутності відомостей про будь-які хронічні захворювання 11, 21, 22, 23 зубів у ОСОБА_5 .
За такого, інших доказів, які б підтверджували вчинення підсудним злочину проти здоров`я потерпілого, окрім його показань, не встановлено. Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , про те, що вони 10 квітня 2017 року, приблизно о 13 год. 00 хв., знаходилися в автомобілі потерпілого, оскільки вони суперечать зібраним у ході судового розгляду доказам, зокрема, показам свідка ОСОБА_24 , який в даному кримінальному провадженні є незаінтересованою особою, та його покази співпадають з показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 і ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_8 .
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Дослідивши зібрані по справі докази та отриманих безпосередньо в суді показань свідка захисту ОСОБА_16 , висновку судмедекспертизи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про не встановлення події злочину.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в зв`язку з відсутністю події злочину.
Також суд вважає, що не підлягає до задоволення клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки, ОСОБА_8 проти цього заперечує.
Частиною 2 ст. 129 КПК України визначено, що у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. Зважаючи на зазначене, цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу, задоволенню не підлягає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 118, 128, 129, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України виправдати в зв`язку з відсутністю події злочину.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, витрат на правову допомогу відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1