№ 204/5419/13-к
№ 1-кп/204/68/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000140 від 25.12.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Даманка Кримського району Краснодарського краю, громадянина України, освіта вища, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України;

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_9 , 07 вересня 2012 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, керуючи власним технічно справним автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Дніпропетровську по вул. Героїв Сталінграду, з боку вул. Шинної у напрямку вул. 152-ї Дивізій.
Під час свого руху, ОСОБА_9 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 і дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, розміщеному на проїзній частині вул. Героїв Сталінграду, в районі електроопори № 128, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перетинали проїзну частину зліва направо по ходу його руху по пішохідному переходу, не зупинив керований ним транспортний засіб, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_11 було заподіяно смертельну травму. Згідно висновків судово-медичної експертизи № 1810/190-Е від 11.10.2012 року, смерть потерпілої ОСОБА_11 наступила від внутрішньочерепної травми, яка супроводжувалась крововиливами під оболонку та у речовину головного мозку з забоєм головного мозку.
Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилось в тому, що ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать: п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», що знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали в результаті даної дорожньо-транспортної події.
Дії ОСОБА_9 , які виразились в порушенні Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_11 , кваліфікуються, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
ОСОБА_9 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої по суті не визнав. Суду пояснив, що 07.09.2012 року, після 23 години, на автомобілі «Деу Ланос» разом з донькою та дружиною, рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год по вул. Героїв Сталінграда у напрямку вул. 152-ї Дивізії зі сторони вул. Шинна у м. Дніпро. Не доїжджаючи до вул. Перемоги у м. Дніпро, приблизно 300-350 метрів, побачив посередині проїзної частини (на трамвайній колії) два силуети. Він прибрав ногу з педалі газу та натиснув на гальма, внаслідок чого автомобіль почав котитися. Перед автомобілем пробіг силует, коли його автомобіль перетнув обидва пішохідних переходи (до перехрестя та після) на відстані приблизно 15 метрів від останнього переходу, промайнула тінь та стався удар. Він зупинився, ввімкнув аварійку та вийшов із автомобіля, підійшов подивитися і побачив у «кармані» тіло потерпілої. Біля неї навприсядки знаходилась свідок ОСОБА_10 , від якої був запах алкоголю. Там же була сумка з курткою, яку в подальшому з місця пригоди забрала свідок ОСОБА_10 . Він намагався обережно повернути потерпілу, але вона почала хрипіти, тому він залишив її та почав викликати швидку допомогу. У цей час, поряд проїжджала машина швидкої допомоги, яку він зупинив. Коли потерпілу забрали у автомобіль швидкої допомоги, він підійшов до лікарів запитати чи є при ній якісь документи, чи телефон щоб зателефонувати родичам, на що лікарі повідомили, що нічого не має. Приїхали працівники поліції, після чого один з чоловіків повідомив, що він є братом загиблої. Йому та брату загиблої працівники поліції запропонували прийняти участь під час здійснення замірів та складання процесуальних документів. Були проведені всі слідчі дії, машину забрали на штраф-майданчик. Його діти зустрічалися з родичами загиблої, він надав останнім допомогу на поховання. Після чого, йому повідомили родичі потерпілої, що у загиблої залишився син, якому треба придбати квартиру у місті. На думку обвинуваченого, між потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_10 виникло якесь непорозуміння, потерпіла намагалась забрати сумку з рук свідка, тому несподівано потрапила під удар автомобіля.
Про винність обвинуваченого ОСОБА_9 , суд робить висновок виходячи з наступного.
Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що загибла ОСОБА_11 була її донькою. У ОСОБА_12 залишився син ОСОБА_13 , який проживав разом з нею. Після загибелі доньки вона оформила опіку та отримувала пенсію на онука. До загибелі донька надавала їм допомогу. Вона бачила відеозапис з камер з місця дорожньо-транспортної пригоди, на відео її донька разом зі своєю колегою ОСОБА_10 підходять до магазину «Мажор», який розташований по вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпро, магазин виявився зачиненим і вони пішли до дороги та вийшли на пішохідний перехід через вул. Героїв Сталінграда. ОСОБА_10 йшла трохи попереду, а ОСОБА_12 позаду. Коли вони перетинали дорогу ОСОБА_12 збив автомобіль. Куртку та сумку доньки їй передала ОСОБА_10 , бо ці речі були у ОСОБА_12 на момент дорожньо-транспортної пригоди. Завдану їй шкоду внаслідок смерті доньки ніхто не відшкодував та навіть не намагався.
Потерпілий ОСОБА_5 суду розповів, що він є сином загиблої ОСОБА_14 07.09.2012 року йому подзвонили з номеру телефону мами, він віддав слухавку бабусі і їй вже повідомили, що сталося. За яких обставин сталась дорожньо-транспортна пригода йому не відомо. До загибелі мами він жив разом із бабусею. Після загибелі мами, бабуся стала його опікуном.
Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.09.2012 року, схеми та фототаблиці до протоколу, встановлено обставини наїзду автомобіля «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілу ОСОБА_11 , зроблено відповідні заміри з прив`язкою до орієнтирів на місці пригоди. Зазначений протокол і схема засвідчені підписом обвинуваченого. (а.п. 4-8, 27-29 т.1)
При цьому, згідно акту було обстежено дорожні умови на ділянці автомобільної дороги (а.п. 51 т.1)
Крім того, за участю представника потерпілого було проведено згідно протоколу огляду місця події від 24.11.2014 року (а.п.89-97 т.3 судового провадження)
Відповідно до протоколу огляду та перевірки технічного стану транспорту від 08.09.2012 року, зафіксовані механічні ушкодження на автомобілі, зокрема деформація кришки капоту розбито лобове скло, та пластикова накладка капоту. (а.п. 9-12 т.1)
Згідно протоколу огляду від 07.09.2012 року, було оглянуто труп потерпілої ОСОБА_11 в кареті швидкої допомоги, яка знаходилась в районі дому АДРЕСА_2 (а.п. 13-16 т.1)
Відповідно до акту судово-медичного дослідження трупа № 1810 від 08.09.2012 року, висновку експерта № 1810/190-Е від 11.10.2012 року, на тілі потерпілої ОСОБА_11 виявлені такі тілесні ушкодження: вогнищевий слабко виражений субарахноїдальний крововилив, крововиливи у речовину головного мозку, рвано-забиті рани під нижньою губою та на підборідді, перелом шийок передніх зубів, відрив основи носу, садна та синці на лобі, щоках, сліди ковзання у напрямку зверху вниз на правій половині тіла, відкритий перелом правого плеча, закриті переломи кісток правої гомілки, розриви печінки, 300 мл рідкої крові у черевній порожнині, садна і синці на тілі та кінцівках. Усі наявні ушкодження за своїм характером прижиттєві, виникли незадовго до настання смерті від ударів тупими твердими предметами, або при ударах о такі, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля при зіткненні пішохода з ним у напрямку справа наліво по відношенню до положення тіла постраждалого. Постраждала у момент наїзду рухалась у вертикальному положенні. Найбільш вірогідний механізм травми представляється таким: наїзд на пішохода та удар виступаючими передніми частинами автомобіля по ногам постраждалої з утворенням закритих переломів кісток правої нижньої кінцівки в ділянці лівої гомілки, закидання тіла на капот, ковзання та удар правою половиною тіла о тверду поверхню капоту автомобіля з утворенням саден у вигляді слідів ковзання на животі праворуч у напрямку зверху до низу, відкритого перелому правого плеча, розриву печінки. Послідуюче відкидання, розворот тіла та удар передньою поверхнею тіла о тверде покриття дороги з утворенням рвано-забитих ран під нижньою губою та на підборіддя, перелому шийок передніх зубів, відриву основи носу, саден та синців на лобі, щоках. Виявленні ушкодження мають ознаки тяжких. У момент первинного контакту потерпіла була повернена до автомобілю правим боком. При судово-токсикологічному дослідженні крові виявлений етиловий алкоголь у концентрації 3,22 %, що могло викликати сильну ступінь алкогольного сп`яніння.(а.п.61-70 т.1)
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що 07.09.2012 року, приблизно о 23 годині, вона разом із ОСОБА_11 через дорогу підійшли до магазину «Мажор», який розташований на вул. Героїв Сталінграда у м. Дніпро, але він виявився зачиненим. Вони вирішили повернутися і пішли по пішохідному переходу через вул. Героїв Сталінграда. Перетинаючи проїзну частину, вона йшла трохи попереду, а ОСОБА_12 позаду, перетнувши трамвайні колії, вона встигла вийти на бордюр, як почула удар та звук гальмування. Повернувшись, вона побачила, як ОСОБА_12 відлетіла та опинилась у кармані зупинки громадського транспорту. Вже після дорожньо-транспортної пригоди, вона зрозуміла, що то був автомобіль «Деу Ланос» зеленого кольору. Вона підійшла до ОСОБА_12 , але та не рухалась і не дихала. Вона побігла додому, який знаходиться неподалік, щоб покликати свого співмешканця. Приблизно через 3-5 хвилин, вона повернулась на місце події. На той час, вже приїхала швидка медична допомога та поліція. Світлана перебувала у машині швидкої допомоги. Потім на місце дорожньо-транспортної пригоди приїхав брат ОСОБА_14 . Речі потерпілої вона віддала її брату. Того вечора, ОСОБА_12 була вдягнута у куртку, футболку та джинси, крім того мала сумку. Під час руху через пішохідний перехід між ними не було жодних суперечок. За яких обставин вона підібрала речі загиблої, тобто сумку та куртку вже не пам`ятає. Свідок не заперечує, що того вечора, приблизно о 21 годині вони вживали пиво. Щодо освітлення на зазначеній ділянці дороги, свідок пояснила, що окрім ліхтарів біля магазину «Мажор», ні якого іншого освітлення не було.
Судом за участю свідка ОСОБА_10 було переглянуто відео, яке надано представником потерпілої з камер відео спостереження магазину. ОСОБА_10 підтвердила, що разом з потерпілою, вона переходила проїзну частину вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпро, через пішохідний перехід, при цьому йшла трохи попереду потерпілої, коли на останню скоїв наїзд автомобіль, що відображено на відеозаписі.
Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 07.11.2012 року, свідок ОСОБА_10 вказала на відомі їй обставини зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а.п.81-84 т.1), після того, за участю свідка проведено слідчий експеримент від 23.11.2014 року, в ході якого свідок вказала на місце розташування автомобіля на проїзній частині, та місце де знаходилось тіло потерпілої (а.п. 107-111 т.3 с.п.)
Відповідно до протоколу відтворення обстановки та обставин події від 07.11.2012 року, водій ОСОБА_9 вказав на обставини дорожньо-транспортної пригоди за його участі. (а.п.85-88 т.1)
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1567-13 від 25.07.2013 року, у заданій постановою слідчого дорожній обстановці, водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_9 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України. У заданій постановою слідчого дорожній обстановці водій автомобіля «Деу Ланос» ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти технічному характеру заданої дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїзду на пішохода ОСОБА_11 . При заданих вихідних даних в діях водія ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з технічним характером заданої дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїздом на пішохода ОСОБА_11 . В частині обраної водієм ОСОБА_9 швидкості руху, то в його діях невідповідностей вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не вбачається. (а.п.212-220 т.1)
Експерт ОСОБА_15 підтвердив суду наданий ним висновок судової автотехнічної експертизи № 1567-13 від 25.07.2013 року. Пояснив, що експертиза проведена за вихідними даними, зазначеними слідчим, які були достатні для висновку. У даному випадку досліджувався механізм зближення автомобіля та пішохода до первинного контакту (параметри руху, швидкість, шлях до зупинки автомобіля). За вихідних даних, згідно протоколу огляду місця події точно встановити експертним шляхом місце наїзду не можливо, оскільки відсутні конкретні дані щодо слідової інформації, бо не зафіксовано де було розташовано тіло, який осип, його характер, тощо.
Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , в якості слідчих 07.09.2012 року були присутні на місці даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_17 складав протокол огляду місця пригоди, а ОСОБА_16 схему пригоди до протоколу. Автомобіль, який здійснив наїзд на потерпілу стояв поблизу пішохідного переходу, на місці була розмітка та дорожні знаки. На автомобілі було пошкоджено лобове скло, деформація капоту. На місці пригоди була свідок ОСОБА_10 , яка разом з потерпілою переходила проїзну частину, були родичі загиблої та представники телеканалу. Свідок ОСОБА_16 приймав участь у досудовому розслідуванні у справі. Більш конкретні пояснення, за давністю події, свідки надати не змогли.
Під час судового розгляду було переглянуто відеозапис із камери зовнішнього відеоспостереження, розміщеній на магазині «Мажор», відеозапис з телеканалу НТН щодо обставин дослідженої дорожньо-транспортної пригоди.
Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до наступного.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України.
Обставини пригоди суд вважає встановленими на підставі протоколу огляду місця події від 07.09.2012 року, показів свідка ОСОБА_10 про те, що вона з потерпілою ОСОБА_11 перетинала проїзну частину через нерегульований пішохідний перехід; висновку судової автотехнічної експертизи № 1567-13 від 25.07.2013 року, пояснень експерта ОСОБА_15 , відповідно до яких, в діях водія ОСОБА_9 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з технічним характером заданої дорожньо-транспортної пригоди, а саме наїздом на пішохода ОСОБА_11 . Зазначені докази, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає можливим покласти в основу обвинувального вироку.
Покази обвинуваченого про невизнання своєї вини, суд розцінює, як бажання уникнути відповідальності за вчинений злочин та критично ставиться до його пояснень в судовому засіданні щодо місця наїзду на потерпілу поза межами пішохідного переходу, відсутності у нього технічної можливості уникнути на неї наїзду, оскільки таке твердження не ґрунтується на матеріалах справи та беззаперечних доказах.
Суд не приймає до уваги наступні досліджені матеріали справи.
Протоколи відтворення обстановки та обставин події від 09.11.2012 року, протоколи проведення слідчого експерименту від 23.03.2013 року, за участю свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 (а.п.89-92, 93-96, 115-119, 120-128 т.1), які не були допитані безпосередньо в даному судовому розгляді. Судом прийняті всі відповідні заходи щодо виклику у судове засідання свідка ОСОБА_19 , на допиті якого наполягала сторона захисту. Однак, свідок в судове засідання не з`явився, поштова кореспонденція повернута за минуванням терміну зберігання, та за відсутністю останнього за вказаною адресою, тому суд позбавлений можливості перевірити пояснення свідка та надати їм відповідну оцінку.
Суд не приймає до уваги висновок експерта № 70/27-849 від 24.12.2012 року (а.п.102-105 т.1), висновок судово-технічної експертизи № 1110-13 від 30.04.2013 року (а.п. 137-144 т.1), висновок комісійної судової автотехнічної експертизи № 1804-14 від 24.07.2014 року (а.п. 15-25 т.3 с.п.), оскільки надані експертами висновки виходять за межі пред`явленого обвинувачення і однозначно спростовують його. Відповідно суд не приймає протокол проведення слідчого експерименту від 03.04.2014 року (а.п.235-241 т.2 с.п.), на підставі якого було проведено останній експертний висновок, не прийнятий судом із зазначених підстав.
Висновок експерта № 101 від 26.06.2013 року (а.п.12-16 т.2, 98-107 т.1 с.п.), щодо стану сп`яніння потерпілої не впливає на кваліфікацію діяння, а тому не приймається судом до уваги.
Висновок експерта № 007-13 від 20.05.1913 року (а.п.17-27 т.2), № 007-13 від 20.05.2013 року (а.п.130-14- т.1 с.п.), № 012-13 від 02.08.2013 року (а.п. 113-121 т.1 с.п.), які були виконані експертом ОСОБА_20 на замовлення сторони захисту, суд не приймає у зв`язку з відсутністю об`єктивних вихідних даних для експертного дослідження.
Протокол проведення слідчого експерименту від 14.03.2014 року (а.п.54-57 т.2 с.п.), суд не приймає із-за невідповідності погодних умов, тим, які мали місце на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, та відмови від його проведення.
Таким чином, суд надав оцінку всім дослідженим доказам в ході даного судового розгляду, та прийшов до переконання про можливість прийняття процесуального рішення по суті.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є тяжким, але не умисним, вчинене з необережності, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно. Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе тільки в умовах ізоляції, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати ступеню тяжкості та характеру вчиненого кримінального правопорушення.
Достатніх підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення не встановлено, а враховуючи обставини скоєння злочину, ставлення обвинуваченого до скоєного, неприйняття заходів щодо відшкодування потерпілим завданої шкоди, у суду не виникає переконання в тому, що виправлення обвинуваченого можливе без реального виконання покарання.
Зважаючи на суспільну небезпеку скоєного діяння та тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілої, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення експертиз, згідно наданих довідок.
В ході судового розгляду кримінального провадження представником потерпілих заявлений цивільний позов про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Країна» на користь потерпілого ОСОБА_5 відшкодування, у зв`язку із втратою годувальника та моральну шкоду, а також на користь потерпілої ОСОБА_4 компенсацію за похоронні витрати і моральну шкоду. Позовні вимоги потерпілих про стягнення шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Країна», суд вважає за необхідне залишити без розгляду, для вирішення вимог в порядку звернення до страхувальника чи в порядку цивільного судового провадження, оскільки представник страхової компанії в судове засідання не з`явився.
Крім того, потерпілими заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди, та на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду, затрати на поховання, суми на довічне утримання у зв`язку із втратою годувальника, і судові витрати, в тому числі на оплату правової допомоги.
Позовні вимоги потерпілих про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого, суд вважає доведеними, але такими, що підлягають задоволенню частково, а саме в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають стягненню затрати пов`язанні з похованням; в частині відшкодування моральної шкоди частково, з урахуванням ступеню та характеру моральних страждань потерпілих, вимог розумності та справедливості. Не підлягають задоволенню на користь потерпілої судові витрати, в тому числі на оплату правової допомоги, у зв`язку з тим, що вони не є конкретизованими.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Строк відбуття покарання відраховувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироком чинності.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави фактичну вартість експертиз: № 70/27-849 від 24.12.2012 року, у сумі 1 226 гривень; № 1110-13 від 30.04.2013 року у сумі 1958 гривень 40 копійок; № 1567-13 від 25.07.2013 року у сумі 1958 гривень 40 копійок; № 1804-14 від 24.07.2014 року у сумі 3936 гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень, а також часткову компенсацію витрат на поховання у розмірі 2 446 гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 300 000 гривень.
У стягненні щомісячних сум на довічне утримання потерпілої ОСОБА_4 , та судових витрат, в тому числі на оплату правової допомоги з обвинуваченого ОСОБА_9 відмовити.
Позовні вимоги потерпілих про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Країна» - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1