Справа № 635/5499/20
Провадження № 1-в/635/784/2020
УХВАЛА

22 грудня 2020 року Харківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк Донецької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-26 червня 1996 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ст.104 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 місяців, звільнений 28.02.1997 по відбуттю строку покарання;
-08 січня 1998 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.206 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік; 04.02.1998 вирок суду скасований ухвалою Полтавського обласного суду та направлений для досудового розслідування 16.03.1998 звільнений з-під варти;
-14 квітня 1998 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.106, ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ч.1 ст.145 ч.1 ст.222, ст.198, ч.2, ст.229-6 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ст.42, ст.94 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років з конфіскацією майна та штрафу 300 грн.;
-27 вересня 1999 року Київським районним судом м. Донецьк за ч.3 ст.222 КК України (в ред.1960 року) із застосуванням ч.3 ст.42 КК України (в ред.1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років 6 місяців з конфіскацією майна та штрафу 300 гривень; звільнений 17.02.2012 по відбуттю строку покарання,
-24 лютого 2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік;
-09 жовтня 2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці,
засудженого 20 лютого 2019 року Зіньківським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, ?

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 , в якому останній просить суд пом`якшити призначене йому покарання вироком Зінківського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2019 року у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України, у зв`язку з набранням чинному вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.
Прокурор, представник установи та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , прийшов до наступного висновку.
Вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України та на підставі ст.70 КК України йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, зокрема, за ч.1 ст.309 КК України ? у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік.
09 жовтня 2017 року Зіньківським районним судом Полтавської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного за відповідним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Зіньківського районного суду від 24.02.2017 і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці. Згідно зі змісту вироку, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчинене повторно.
Також, вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2019 року ОСОБА_4 було визнано винним, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та за вирком Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року, остаточне покарання ОСОБА_4 визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
На сьогоднішній день, ОСОБА_4 відбуває покарання в Держаній установі «Темнівська виправна колоні (№100)» призначене за вироком Зіньківським районним судом Полтавської області від 20 лютого 2019 року.
Згідно із Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (надалі по тексту ? Закон № 2617-VIII), який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частин першої, другої статті 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відтак, з 01 липня 2020 року кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 309 КК України, виходячи з санкції частини відповідної статті, перестало бути злочином та тепер відноситься до категорії кримінальних проступків, адже в новій редакції відповідна санкція викладена в наступній редакції: «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція ж частини першої статті 309 КК України в редакції чинній до 01 липня 2020 року передбачала покарання, зокрема, у виді позбавленням волі строк до трьох років. Отже, санкція частини першої статті 309 КК України в реакції Закону № 2617-VIII передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.
Крім того, в редакції Закону № 2617-VIII диспозиція частин першої та другої статті 309 КК України викладена в наступній редакції:
- ч.1 ст. 309 КК України - незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років;
- ч. 2 ст. 309 КК України - ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.
Разом з тим, частиною другою статті 309 КК України в редакції чинній до 01.07.2020, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою даної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Відтак, оскільки в редакції Закону № 2617-VIII санкція частини першої статті 309 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність осіб, засуджених за вчинення відповідного кримінального правопорушення, а диспозицією частини другої статті 309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно, вказаний закон має зворотну дію у часі в тій частині, в якій пом`якшує становище особи.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи приведене вище, ОСОБА_4 вважається засудженим, поміж іншим, також за ч.1 ст.309 та ч.2 ст.309 КК України за діяння, які вчинено до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене за сукупністю, покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Оскільки санкція ч.1 ст.309 КК України в редакції Закону № 2617-VIII не передбачає покарань у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки. У зв`язку з тим, що остаточне покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року визначено із застосуванням положень ст. 70 КК України та призначено ОСОБА_4 до відбуття до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, суд не змінює остаточно визначене судом покарання.
Крім того, приймаючи до уваги, що з 01.07.2020 частина друга статті 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених частиною першою даної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01.07.2020), у діях ОСОБА_4 , за які він зокрема засуджений 09.10.2017 за ч. 2 ст. 309 КК України та які входять в сукупність, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини другої на частину першу статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч.1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч.1 ст.72 та ч.3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років. У зв`язку з тим, що остаточне покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року визначено за сукупністю вироків (ст.71 КК України) шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року у виді позбавлення волі на строк 2 місяці, виходячи з правил статей 65 та 72 КК України, остаточне покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_4 слід визначити у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.
Разом з тим, оскільки на сьогоднішній день ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2019 року, яке йому призначено за сукупністю, до якої, поміж іншим, також ввійшли вироки Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року та від 09 жовтня 2017 року, виходячи з правил статті 72 та 74 КК України, остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 слід визначити таким, яке раніше призначене вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2019 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяців.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, ?

постановив:

Клопотання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення призначеного покарання у випадку, передбаченому частиною третьої статті 74 КК України відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року покарання за ч.1 ст.309 КК України ? у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки, а остаточне покарання за відповідним вироком залишити раніше призначене ? у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України з призначеним покаранням у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) років, а остаточне покарання за вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 8 (вісім) місяців.
Остаточне покарання ОСОБА_4 до якого за сукупністю ввійшли також вироки Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2017 року та від 09 жовтня 2017 року, залишити раніше призначене вироком Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2019 року, а саме, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяців.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1