Справа № 296/7/12- к
У Х В А Л А
Іменем України

02 вересня 2020 року.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Корольовського районного суду м.Житомира, надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В своїй заяві ОСОБА_4 просить скасувати вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 18 лютого 2014р.по справі №296/7/12-к за нововиявленими обставинами, винести новий вирок, яким повністю виправдати його, в зв`язку з тим, що в ході розгляду кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 , в суді першої та апеляційної інстанції брав участь прокурор ОСОБА_5 , без підтвердження своїх повноважень, відповідно до ст. 37 КПК прокурору ОСОБА_5 не було надано повноважень прокурора у кримінальній справі №296/7/12к, а тому прийняті ним процесуальні рішення та участь прокурора ОСОБА_5 в суді першої та апеляційної інстанції є незаконними.

В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні вказаної заяви.

Суд розглянувши вищевказану заяву, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінальної справи №296/7/12-к приходить до наступного.

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.191, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_4 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_4 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за ч.5 ст. 191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 не змінювати місце проживання та не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті вирок залишено без змін. Вирок та ухвала апеляційного суду набрали законної сили.

Заявник в своїй заяві посилається на ст. 37 КПК України та вказує, що відповідно до вказаної статті КПК, прокурор ОСОБА_5 приймав участь у розгляді кримінальної справи без підтвердження своїх повноважень, а тому прийняті ним процесуальні рішення та участь його в суді першої та апеляційної інстанцій є незаконним.

Крім того, в судовому засіданні заявник ОСОБА_4 пояснив, що згідно Наказу Генерального прокурора України від 11 грудня 2005 року № 5 гн, в п.3.5 вказано, що доручення про підтримання державного обвинувачення підлеглим прокурорам давати письмово, а такого доручення в матеріалах кримінальної справи 316 відносно нього не має.

Судом встановлено, що кримінальна справа надійшла до суду 03.03.2009 року та розглядалася судом згідно норм КПК які діяли на той час, а саме КПК 1960 року. Відповідно до норм КПК 1960 року, повноваження прокурора при розгляді кримінальної справи передбачено не було. В ст. 32 КПК 1960 року було вказано, що обвинувач прокурор, що підтримує в суді державне обвинувачення та дається визначення прокурора. В ст. 264 КПК 1960 року, вказано, що участь прокурора в судовому засіданні є обов`язковою та вказаною статтею не передбачено підтвердження повноважень прокурора. На думку суду застосування норм КПК 2012 року в даному випадку є некоректним.

Також судом проаналізовано Наказ Генерального прокурора України від 11 грудня 2005 року № 5 гн та встановлено, що згідно вказаного наказу, а саме п. 3.5 зазначено, при зміні підсудності державне обвинувачення підтримувати прокурором за місцем розгляду кримінальної справи, що на думку суду прокурором було повністю дотримане, так як справа розглядалася Корольовським районним судом м. Житомира, а обвинувачення підтримувалося прокурором Корольовської районної прокуратури. Також, згідно норм КПК 1960 року не передбачено будь яких письмових доручень прокурору на підтримання державного обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В ч.2 ст. 459 КПК України зазначено, що нововиявленими обставинами визнаються:

-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

За положеннями ст.459 КПК України обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами, мають бути абсолютно нові, раніше не відомі суду обставини, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування. Будь яких з вищевикладених обставин, передбачених в ст. 459 КПК заявником не наведено, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 .

Крім того, згідно з позицією Європейського Суду з прав людини у справах щодо України, відступи від принципу правової визначеності, виправдані лише у випадках необхідності, при обставинах істотного і непереборного характеру (згідно з пунктом 93 рішення у справі «Салов проти України», пунктом 26 рішення у справі «Проценко проти України», пунктом 45 рішення у справі «Кравченко проти Росії»). Зокрема, відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (згідно з пунктом 38 рішення у справі «Сутяжник проти Росії»). Зі змісту заяви ОСОБА_4 таких обставин Судом не виявлено.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.459 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд вироку Корольовського районного суду м.Житомира від 18 лютого 2014р. по справі №296/7/12-к за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Житомирської апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1