ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/304/21 (1-кс/953/321/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/206/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001551 від 08.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001551 від 08.11.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
Згідно ухвали накладено арешт на належне ОСОБА_8 , майно вилучене 05.01.2021 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- мисливський карабін марки АКММПУОС, серія КІИБ, № НОМЕР_1 , калібру 7,62 мм, з магазином з патронами у кількості 9 шт.;
- мисливську гладкоствольну рушницю марки АЛТАЙ, серія НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , калібру 12 мм., без набоїв;
- мисливський карабін марки HOWAHOGUE, серія В, № НОМЕР_4 , калібру 7,62 мм., без набоїв.
Зберігання арештованого майна визначено здійснювати в порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012р. «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» - у камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Харківській області.
На зазначену ухвалу слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_8 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 зазначає, що вважає ухвалу необґрунтованою та незаконною. Посилається на те, що вказане кримінальне провадження було зареєстроване ще 08.11.2020 і одразу в цей день була вилучена зброя, а саме карабін АКМС MS № НОМЕР_5 , калібру 7,62, яка належить ОСОБА_9 , та з якої він ніби то здійснював постріли. Орган досудового розслідування зазначив цю зброю у підозрі ОСОБА_9 , як зброю, з якої безпосередньо останній здійснював постріли. Чому саме зараз слідство вирішило вилучити ще зброю у ОСОБА_8 , у клопотанні не зазначено та не обґрунтовано. Зазначає, що ОСОБА_8 працює єгерем, а тому без вилученої в нього зброї не може здійснювати свою діяльність.

В судове засідання апеляційного суду власник майна ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явився.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю власника майна ОСОБА_8 , але за участю його представника адвоката ОСОБА_7 , який є апелянтом, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001551 від 08.11.2020 за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України з обставин надходження 08.11.2020 до чергової частини Куп`янського ВПГУНП в Харківській області повідомлення зі служби 2102» про звернення 08.11.2020 о 04.19 до приймального відділення Куп`янської ЦРЛ ОСОБА_10 , якій встановлений діагноз відкритий перелом обох кісток правої гомілки з наявністю стороннього тіла, вогнепальне поранення верхньої треті правої гомілки. Вказані тілесні ушкодження зі слів ОСОБА_10 вона отримала 07.11.2020 приблизно о 23.00 у с. Ковалівка Куп`янського району Харківської області в результаті випадкового пострілу мисливської рушниці.
06.01.2021 прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 05.01.2021 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , проведеному на підставі ухвали слідчого судді від 14.12.2020.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що вилучені речі та предмети, відповідно до протоколу обшуку від 05.01.2021 належать свідку ОСОБА_8 . Аналізом матеріалів кримінального провадження, слідів злочину, виявлених на місці пригоди, є достатні підстави вважати, що вилучені предмети можуть нести у собі сліди або інформацію, яка сприятиме встановленню особи злочинця та інших обставин скоєного злочину, тобто є речовими доказами. У зв`язку з тим, що вилучені під час обшуку предмети та речі необхідні для проведення відповідних експертних досліджень, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження, прокурор просив накласти на них арешт.
Постановляючи рішення про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції таке рішення мотивував тим, що вилучене під час обшуку майно може містити на собі сліди кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна.
Відповідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна, на які слідчим суддею накладено арешт, ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування в тому числі для проведення експертних досліджень. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Доводи адвоката ОСОБА_7 , що містяться в апеляційній скарзі стосовно того, що в клопотанні прокурора не зазначено чому саме зараз органом досудового розслідування вирішено вилучити ще зброю у ОСОБА_8 , не свідчать на цьому етапі досудового розслідування про несправедливість або незаконність рішення слідчого судді щодо накладення арешту на майно, оскільки такі доводи обов`язково будуть перевірятись в порядку чинного КПК України під час досудового розслідування.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі представник власника майна адвокат ОСОБА_7 , також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.
Крім цього, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.
Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення експертного дослідження, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді