Номер провадження:1-в/521/135/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Одеси клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Біляївського районного суду Одеської області від 16.12.2013 року, за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ДУ «ОВК №14» - ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції)

захисника - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_3 , (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся засуджений ОСОБА_3 з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, посилаючись на наявність підстав, передбачених ст. 82 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Представник ДУ «ОВК №14» залишив на розсуду питання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений та його захисник у судовому засіданні підтримали клопотання, просила задовольнити.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши заявлене клопотання та долучені матеріали, суд приходить до висновку.

Положеннями частини 1 та 6 статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 237 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно з положеннями п. 3 ч.2 ст. 82 КПК України можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Єдиною і достатньою підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є та обставина, що засуджений став на шлях виправлення і для закріплення досягнутих результатів необхідний вплив на нього, але вже в умовах відбування більш м`якого виду покарання.

Свідченням того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Відповідно до матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_3 за період відбування покарання у ДУ «ОВК №14» з 26.11.2016 року на виробництві установи не працевлаштований, але до праці залучався згідно п. 5 ст. 118 КВК України.

Разом з тим, у характеристиці, наданій установою виконання покарань, яка міститься в матеріалах кримінального провадження, зазначено, що ОСОБА_3 неодноразово допускав порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності 15 разів, але відповідно до п. 14 ст. 134 КВК України визнавався таким що не має стягнень, але після чого допустив ще 2 порушення режиму утримання. Має 8 заохочень.

Суд враховує, що на цей час більшість зазначених стягнень вважаються погашеними, але визнає їх такими, що характеризують поведінку ОСОБА_3 , та наявність не погашених двох стягнень, також вказують на відсутність результатів виховного впливу покарання.

З огляду на викладені обставини, твердження засудженого про те, що він став на шлях виправлення, є такими, що не відповідають дійсним обставинам.

За змістом ст. 82 КК України заміна невідбутої частини призначеного судом покарання більш м`яким покаранням - є правом, а не обов`язком суду, і така заміна повинна сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Таким чином, оцінюючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання в сукупності, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого не дає підстав вважати, що він став на шлях виправлення, що свідчить про відсутність підстав для заміни невідбутної ним частини покарання більш м`яким покаранням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1