Справа № 305/1901/19
Номер провадження 1-кп/305/189/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2019 за № 0000815 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, одруженого, у розумінні ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «Ford Focus» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки склав та видав ОСОБА_5 довідку №62 від 25.01.2017 про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 02.12.2016 по 25.12.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався ОСОБА_5 .

Крім того, 28 січня 2017 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «Mercedes Benz» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки, повторно склав та видав ОСОБА_6 довідку №60 від 28.01.2017 про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 14.12.2016 по 28.01.2017, яку посвідчив власним підписом, в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався ОСОБА_6 .

Крім того, 28 січня 2017 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «Volkswagen Passat» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки, повторно, склав та видав ОСОБА_7 довідку №59 від 28.01.2017 про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 08.11.2016 по 28.01.2017, яку посвідчив власним підписом, в той час коли зазначений транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався ОСОБА_7

21 листопада 2016 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_4 » перебуває у правному стані, за допомогою комп`ютерної техніки склав та видав ОСОБА_8 довідку №52 від 21.11.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 17.11.2016 до 21.11.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався ОСОБА_9

17 січня 2017 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького, 5, Рахівського району, Закарпатської області, діючи умисно, повторно, з метою використання даного документу ОСОБА_10 при перетині державного кордону, достовірно знаючи, що автомобіль марки "Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_5 , Литовської Республіки, перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки виготовив офіційний документ - довідку №57 від 17.01.2017, в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний вище автомобіль перебував на СТО даного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н, с. Верхнє Водяне, Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб не перебував на ремонті ФГ «Кісь» та перебував в справному стані.

24 вересня 2016 року, в смт. Великий Бичків, урочище Ілино Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького, 5 Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «Volvo VS-40», державний реєстраційний номер « НОМЕР_6 », номер кузова « НОМЕР_7 » перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки виготовив довідку № 28 від 24.09.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 20.07.2016 по 24.09.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н, с. Верхнє Водяне, Фермерське господарство «Кісь» 34909463» в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався.

25 серпня 2016 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «PEUGEOT 306». державний реєстраційний номер « НОМЕР_8 » номер кузова « НОМЕР_9 » перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки виготовив довідку № 35 від 25.08.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 18.07.2016 по 25.08.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався.

13 серпня 2016 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «МАZDА-323», державний реєстраційний номер « НОМЕР_10 » номер кузова « НОМЕР_11 » перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки виготовив довідку № 30 від 13.08.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 28.12.2015 по 13.08.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався.

21 листопада 2016 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино. Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «OPEL ZAFIRA», державний реєстраційний номер « НОМЕР_12 » номер кузова « НОМЕР_13 » перебуває у справному стані за допомогою комп`ютерної техніки виготовив довідку № 53 від 21.11.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 15.11.2016 по 21.11.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався.

11 жовтня 2016 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «OPEL VECTRA», державний реєстраційний номер « НОМЕР_14 » номер кузова « НОМЕР_15 » перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки виготовив довідку № 33 від 11.10.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 17.09.2016 по 11.10.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався.

29 вересня 2016 року, в смт. Великий Бичків урочище Ілино, Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем розташування станції технічного обслуговування фермерського господарства «Кісь», що зареєстроване за адресою с. Верхнє Водяне, вул. Богдана Хмельницького 5, Рахівського району Закарпатської області, діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що автомобіль марки «HYUNDAI SANTA FE», державний реєстраційний номер « НОМЕР_16 » номер кузова « НОМЕР_17 » перебуває у справному стані, за допомогою комп`ютерної техніки виготовив довідку № 29 від 29.09.2016 в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль перебував на СТО вищевказаного господарства у зв`язку з виконанням ремонтних робіт з 24.05.2016 по 29.09.2016, яку посвідчив власним підписом та відтиском печатки «Україна Закарпатська обл., Рахівський р-н с. Верхнє Водяне Фермерське господарство «Кісь» 34909463», в той час коли вищевказаний транспортний засіб перебував в справному стані та використовувався.

Будучи допитаним у судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, зазначені в обвинувальному акті.

Зокрема пояснив, що він був директором фермерського господарства «Кісь», яке має станцію технічного обслуговування. Так, до нього зверталися люді з проханням видати довідку про те, що їх автомобілі перебували на ремонті. Бажаючи допомогти людям він видавав такі довідки, хоча автомобілі, зазначені у цих довідках на ремонті не перебували та були у справному стані. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, він та інші учасники судового провадження не оспорюють докази щодо обставин справи, суд, з`ясувавши, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів у даному провадженні, тому розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено досудову доповідь, складену стосовно ОСОБА_4 , а також документи, які характеризують його особистість.

Так, з досудової доповіді, складеної фахівцем І категорії Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області ОСОБА_11 , стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що згідно зібраної інформації на обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушень, а також середньої оцінки ризику ймовірного вчинення повторного правопорушення, його виправлення можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів у межах визначених законодавством.

Згідно характеристики, виданої Верхньоводянською сільською радою, ОСОБА_4 проживає у с. Верхнє Водяне. Як громадянин села ОСОБА_4 показав себе із посередньої сторони. В громадському житті села участі не приймає. Депутатом сільської ради не є. До адміністративної відповідальності адмінкомісією сільської ради не притягувався.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Верхньоводянською сільською радою, сім`я ОСОБА_4 складається з наступних осіб: ОСОБА_12 , мати.

Згідно вимоги ВОІ УМВС України ОСОБА_4 у розумінні ст. 89 КК України не судимий.

Згідно довідок Рахівської районної лікарні ОСОБА_4 на обліках при психіатричному, фтизіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

Вимогами ст. 85 КПК України регламентовано, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

При цьому, докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. (Рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йойкало проти України»).

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.

Оскільки, показання обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового слідства послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, так як вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України». З огляду на викладене, суд вважає, що вказані показання обвинуваченого ОСОБА_4 є належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06.12.1998 (пункт 253), "Козинець проти України" від 06.12.2007 (пункт 54), "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 (пункт 150), "Зякун проти України" від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого ОСОБА_4 , за обставин, зазначених органом досудового розслідування, в обвинувальному акті, відтак, дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 358 КК України як підроблення іншого офіційного документа, який видається громадянином-підприємцем, який надає права або звільняє від обов`язків з метою використання іншою собою такого документа та ч. 3 ст. 358 КК України як підроблення іншого офіційного документа, який видається громадянином-підприємцем, який надає права або звільняє від обов`язків з метою використання іншою особою такого документа, вчинене повторно.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Окрім цього, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Окрім цього, відповідно до п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, дослідивши матеріали справи, суд на підставі вимог ст. 66 КК України, визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які у відповідності до вимог ст. 67 КК України, обтяжували б покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому, призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_4 суд враховує правові позиції Верховного Суду щодо судової дискреції, у яких зазначено, що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

Таким чином, при призначенні виду, міри покарання та можливості застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, з урахуванням положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії злочинів невеликої тяжкості, не перебування ОСОБА_4 на спеціальних обліках, те, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем свого проживання, а також, досудову доповідь, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства та окремих громадян не становить високої небезпеки, то суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі у розмірі, наближеному до мінімальної межі визначеної санкцією статті, з подальшим звільненням його від відбування покарання з іспитовим строком буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

При цьому, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, то йому необхідно призначити покарання з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити засудженому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча суддя: ОСОБА_1