КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001263 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 2 червня 2020 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мени, Чернігівської обл., громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2000 року за ч. 1 ст. 81, ст. 44 КК України (в редакції 1960 року), до покарання у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2001 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст.81, ст. 42, ст. 43 (в редакції 1960 року) до покарання у виді 3 років 2 місяці позбавлення волі;
- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2003 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Ялтинського районного суду Автономної Республіки Крим від 26 березня 2010 року за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;
- вироком Менського районного суду Чернігівської області від за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки;
- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 17 вересня 2018 року з місць відбування покарання по відбуттю по відбуттю строку покарання,
визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що, будучи раніше засудженим за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив нові умисні злочини. Так, ОСОБА_5 29 лютого 2020 року приблизно о 02 год., знаходячись на території Святошинського району міста Києва, з метою покращення свого матеріального становища та корисливих мотивів, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна з приміщень та з цією метою прослідував до просп. Перемоги в місті Києві. Після цього ОСОБА_5 по металевих гратах, розташованих з тильної сторони житлового будинку АДРЕСА_2 , піднявся на третій поверх, звідки потрапив на загальний балкон, після чого, піднявшись на 25 поверх через дах балкону проник на терасу 26-го поверху, звідки проник до офісного приміщення № 2620 В, в якому здійснює свою діяльність ТОВ «Рібс Діджитал». Знаходячись у вказаному офісному приміщенні, ОСОБА_5 повторно таємно викрав: ноутбук марки «MacBookAir», сріблястого кольору, із зарядним пристроєм, в кількості 1 шт., вартістю 12000 гривень; ноутбук марки «MacBookPro», сріблястого кольору, із зарядним пристроєм, в кількості 2 шт., вартістю 21800 гривень кожен, загальною вартістю 43600 гривень; ноутбук марки «Samsung RV-515», сріблястого кольору, із зарядним пристроєм, в кількості 1 шт., вартістю 5000 гривень; фотокамера марки «Зенит 12 СД», чорного кольору, вартістю 1500 гривень, із сумкою чорного кольору, вартістю 200 гривень, а всього майна на загальну суму 62 300 гривень. Після чого, ОСОБА_5 приблизно о 03 год. цієї ж ночі з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_5 17 березня 2020 року в нічний час з метою повторного таємного викрадення майна із приміщення по металевих гратах, розташованих з тильної сторони житлового будинку АДРЕСА_2 , піднявся на третій поверх, звідки потрапив на загальний балкон, після чого, піднявшись на 25 поверх через дах балкону проник на терасу 26-го поверху, звідки проник до офісного приміщення № 2620 , в якому здійснює свою діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_8 . Знаходячись у вказаному офісному приміщенні, ОСОБА_9 повторно таємно викрав: автомобільні покришки марки «Goodyear», розмірами 205/60 HR-15TL, в кількості 4 шт., загальною вартістю 18750 гривень. Після чого, ОСОБА_5 приблизно о 23 год. цієї ж ночі з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_5 1 квітня 2020 року в нічний час з метою повторного таємного викрадення майна із приміщення по металевих гратах, розташованих з тильної сторони житлового будинку АДРЕСА_2 , піднявся на третій поверх , звідки потрапив на загальний балкон, після чого, піднявшись на 25 поверх через дах балкону проник на терасу 26-го поверху, звідки проник до офісного приміщення № 2620 , в якому здійснює свою діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_8 . Знаходячись у вказаному офісному приміщенні, ОСОБА_9 повторно таємно викрав: автомобільні покришки марки «Hankook», розмірами 250/55 R-16, із алюмінієвими дисками, в кількості 4 шт., загальною вартістю 20000 гривень. Після чого, ОСОБА_5 приблизно о 22 год. цієї ж ночі з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 залишено без змін тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання обчислюється з 8 квітня 2020 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Цим же вироком вирішено питання цивільного позову, судових витрат та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити міру покарання, так як він страждає на два хронічних захворювання, а саме гепатит «С», туберкульоз, належного лікування він не отримує.
Посилається на те, що свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро кається, шкодує, що не став на шлях виправлення та не став чесним громадянином України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна с карга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення та розмір цивільних позовів під час судового розгляду ніким з учасників не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення та цивільні позови ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, повторно.

Що стосується доводів обвинуваченого про суворість призначеного покарання та неврахування судом при призначенні покарання інших даних, які пом`якшують його покарання, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував те, що обвинувачений вчинив три епізоди за ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого: його вік, сімейний стан, суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий, в т.ч. і за вчинення корисливих злочинів, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і покарання повинно бути пов`язане з позбавлення волі та визначено у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання враховані й ті обставини, на які посилається обвинувачений, а саме - щире каяття.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання стану його здоров`я та наявність тяжких захворювань, то зазначені обставини не підтверджуються наявними у справі доказами, як і не надано таких доказів стороною захисту під час апеляційного розгляду.

При цьому, визначаючи вид та розмір покарання, суд першої інстанції, з урахуванням особи обвинуваченого, обставин його щирого каяття, дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, наближеного до мінімального розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, врахувавши характер, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер дій обвинуваченого та спосіб вчинення злочину, відомості про особу обвинуваченого та інші наявні у провадженні дані, які його характеризують, вмотивовано обрав ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, і з таким висновком місцевого суду погоджується і колегія суддів, а відтак підстав для зміни вироку не вбачає.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважаєнеобґрунтованими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 2 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинувачений ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

___________________ __________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3