Єдиний унікальний номер 185/8249/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року. м. Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської

області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001540 від 13.11.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,
уродженця с. Привовчанське
Павлоградського району,
Дніпропетровської області, громадянина
України, з повною середньою освіту, неодруженого,
непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за
адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.12.2011 року Павлоградським міськрайонним судом

Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 71 КК

України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений

13.11.2015 року з Синельниківської ВК № 94 по відбуттю

строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисинкиа ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 10.11.2020 року, приблизно о 17.30 год., більш точного часу слідством не встановлено, прийшовши на автобусну зупинку «ПШБ» неподалік автостанції, розташованої по вул. Дніпровській, м. Павлограда, побачив знайомого йому чоловіка ОСОБА_5 , який тримав в руці мобільний телефон та в нього виник прямий умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним мобільним телефоном. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, 10.11.2020 року близько 17.30 год. підійшов до ОСОБА_5 та перебуваючи з правого боку останнього, на автобусній зупинці «ПШБ», розташованої по вул. Дніпровській, м. Павлограда, шляхом ривка схопив мобільний телефон марки «ERGO F181 Step» чорного кольору вартістю 203,33 грн., який належить гр. ОСОБА_5 та побіг в бік автостанції. Вилучивши мобільний телефон і маючи реальну можливість розпоряджатися та користуватися ним, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 203,33 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Додав, що дійсно 10.11.2020 року о 17.30 год. на автобусній зупинці «ПШБ» по вул. Дніпровській, м. Павлограда, вирвав з рук мобільний телефон у ОСОБА_5 та втік. Телефон він здав у ломбард. У скоєному він щиро кається, шкоду відшкодував.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив покази обвинувачного ОСОБА_3 та суду додав, що останній йому телефон повернув, притензій до нього він не має, та просить не позбавляти його волі.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, суд вважає, що ОСОБА_3 винний у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненного повторно.

Його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 186 КК України.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин які ніким не оспорюються.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше судимий, не працює, не одружений, з 2005 року перебував на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом гостра реакція на стресс, знятий з обліку у 2018 році, за місцем проживання характерезується незадовільно, вину визнав у повному обсязі, шкоду відшкодував.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженним, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення останнього до того, що сталося, а також те, що шкоду потерпілому відшкодовано, та він притензій до обвинуваченого не має, та просить не позбавляти волі останнього, суд вважає, що його виправлення можливе без ізолювання від суспільства, та вважає можливим відповідно до ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, протягом якого він не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим принципом верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.
Речовий доказ у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «ERGO F181 Step» чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1