В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000560 від 10.11.2019 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поливанівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню освіту, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
08 листопада 2019 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кухні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_5 , під час раптово виниклої сварки, умисно наніс останній кулаком правої руки один удар в область лоба, після чого, через невеликий проміжок часу, коли сварка вже відбувалася в приміщенні літньої кухні, розташованої на території вказаного домоволодіння, продовжуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс не менше десяти хаотичних ударів руками та один удар правою ногою в область обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забиття м`яких тканин лоба, перелому кісток носа, перелому нижньої щелепи в області її кута, садна і синців обличчя, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як викликало тривалий розлад здоров`я на термін більш як на 21 день.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно 08 листопада 2019 р. близько 21 години 00 хвилин в приміщенні кухні житлового будинку та в приміщенні літньої кухні, розташованих по АДРЕСА_1 , під час сварки, що виникла у нього з його дружиною ОСОБА_5 , наніс їй тілесні ушкодження рукою та ногою. Усі обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. На даний час з потерпілою не спілкується, їх спільна дитина проживає з ним, з матір`ю спілкуватися не бажає.
Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, в якій прохала розглядати кримінальне провадження без її участі.
З`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді апеляційної інстанції.

В ході судового розгляду кримінального провадження, з урахуванням ст. 349 ч. 3 КПК України, суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують особу ОСОБА_4 , та дійшов до переконання, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, знайшла своє підтвердження повністю та в повному обсязі підтверджується сукупністю доказів, які були об`єктом судового розгляду, а також доказів, які не досліджувались в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та яким надано належну оцінку.

При встановлених обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, злочину, в судовому засіданні доведена повністю, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який працює, по місцю проживання характеризується посередньо, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, не є інвалідом, раніше не судимий, сприяв розкриттю злочину, має на утриманні малолітню дочку, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо подружжя.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК України, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. п. 1-5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7 (з наступними змінами), при призначенні покарання у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у скоєнні злочину, суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати тяжкість вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також враховуються вимоги ст. 5 КК України, згідно якої:
1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуються при призначенні покарання положення п. 6 ч. 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень»: у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи міркування прокурора та обвинуваченого, письмову заяву потерпілої, з урахуванням конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, його мети, суд дійшов висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе в умовах без ізоляції від суспільства і вважає за можливе відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що буде справедливим, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинуваченого від покарання, судом не встановлено.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на проведення експертних досліджень у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався, а тому питання про його дію суд не вирішує. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням строком в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п. 1, 2, ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід до засудженого не обирати.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1