н/п 1-кс/766/7235/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні клопотання дізнавача СДХерсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

встановила:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Мercedes-benz GL 500 4Matic», номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , власником якої є гр. ОСОБА_6 та користувачем якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , на якій саме підставі вищевказаний громадянин користувався автомобілем досудовим розслідуванням встановлено не було, та заборонити розпорядження та користування вказаним майном, або його відчуження у будь-який інший спосіб.

Обґрунтування клопотання:

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Херсонського ВП надійшло повідомлення про те, що 05.08.2020р. близько 09:25год. за адресою: м. Херсон, вул. Карбишева, 22, за порушення ПДД було зупинено автомобіль марки "Мерседес-бенц", д/н НОМЕР_4 , під управлінням гр. ОСОБА_8 . При перевірці транспортного засобу за обліками було виявлено механічне втручання поза умов заводу-виробника.

Виїздом СОГ ХВП ГУНП в період часу з 10 год. 59 хв. по 11 год. 29 хв. 05.08.2020р., слідчим СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено: автомобіль марки «Мercedes-benz GL 4Matic», номер шасі НОМЕР_5 , номерний знак « НОМЕР_2 », який поміщено на відомчий майданчик для зберігання транспортних засобів за адресою: м. Херсон, вул. Бериславське шосе, 13, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 було упаковано до паперового конверту.

06.08.2020р. слідчим СВ ХВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 винесено постанову про визнання та залучення до матералів кримінального провадження речових доказів, а саме: автомобіль марки «Мегcedes-benz GL 500 4Matiс», номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

За тих обставин, які свідчать, що речові докази (автомобіль марки «Mercedes-benz GL 500 4Matic», номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 ), можуть бути знищені та/або перетворені, з метою збереження речових доказів, є необхідність вжиття процесуальних рішень, направлених на збереження доказів у кримінальному провадженні.

З метою встановлення чи спростування використання як засобу чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також речей, які можливо набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність в накладені арешту на: автомобіль марки «Mercedes- benz GL 500 4Matic», номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , власником якої є гр. ОСОБА_6 та користувачем якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , на якій саме підставі вищевказаний громадянин користувався автомобілем досудовим розслідуванням встановлено не було.

Так, арешт на зазначене майно необхідний задля забезпечення в подальшому проведення необхідних експертиз, які будуть доказами по кримінальному провадженню.

Доводи сторін у судовому засіданні:

Дізнавач у судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити за підставами викладеними у клопотанні. Пояснив, що арешт автомобіля необхідний для забезпечення проведення експертизи щодо механічного втручання. Крім того, невідомо яким чином до ОСОБА_11 перейшло право керування вилученим автомобілем, і ці обставини підлягають з`ясуванню.

Прокурор просив клопотання задовольнити.

Представник власника майна заперечував проти клопотання. На обґрунтування своїх заперечень послався на те, що автомобіль був зупинений працівниками поліції без жодних на те підстав, оскільки водій не порушив жодних правил, доказом чого є те, що протокол про адміністративне правопорушення не складався. Не було правових підстав для огляду, оскільки не було жодної події. Транспортний засіб було безпідставно вилучено. Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси в іншому кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_8 , накладено арешт на вказаний автомобіль із забороною розпорядження автомобілем, автомобіль переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .. За вказаних обставин автомобіль не може бути відчужений, а оскільки ОСОБА_8 є законним користувачем автомобіля у нього немає намірів приховувати, пошкодити чи зіпсувати автомобіль, зазначені слідчим ризики відсутні. Він надавав автомобіль експерту для проведення експертизи в іншому кримінальному провадженні, і готовий надавати автомобіль експерту для проведення всіх видів експертизи, які будуть призначені слідчим

Мотивація суду:

Заслухавши пояснення сторін, письмові матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171КПК України у клопотанні слідчого, серед іншого, повинно бути зазначено підстави та мету відповідно до положень статті 170цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Клопотання лише тільки частково відповідає вимогам, визначеним у ч.2 ст.171КПК України, оскільки не містить належного обґрунтування необхідності арешту автомобіля.

Із змісту клопотання вбачається, що арешт необхідно накласти з метою збереження речового доказу. Накладення арешту з метою збереження речових доказів передбачено п.1 ч.2 ст.170КПК України.

Відповідно до ч.3 ст170КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98КПК України.

У клопотанні дізнавач процитував статтю 98КПК України, але при цьому не зазначив, яким саме критеріям речового доказу відповідає автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, не конкретизував значення автомобілю, свідоцтва про реєстрацію як речового доказу у даному кримінальному провадженні, не зазначив які сліди злочину зберегли на собі вилучені речі, які відомості містять на собі, що можуть бути використані, як доказ якого факту чи якої обставини.

У постанові про визнання речових доказів також не зазначено за якими критеріями вилучене майно дізнавач визначив речовим доказом, а тільки процитував статтю 98КПК України, яка визначає загальні правові підстави для визначення матеріальних об`єктів речовими доказами.

Дізнавач в клопотанні не доведено, що автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі до транспортного засобу є знаряддями вчинення злочину, що наявні якісь достатні дані, які б свідчили, що вказані речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України і можуть бути використанні як доказ чи обставин, що встановлюються в кримінальному провадженні щодо вчинення злочину передбаченого ст. 290 КК України,

Мотивувальна частина клопотання за своїм змістом є цитуванням норм КПК України, які регулюють питання арешту майна та набором загальних нелогічних фраз, зокрема , «з метою встановлення чи спростування використання як засобу чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а також речей, які можливо набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність в накладені арешту…».
У клопотанні дізнавач зазначає, що досудове розслідування здійснюється за ч.1 ст.290КК України, при цьому правової кваліфікації не зазначається, а тільки частину статті і статтю, вказуючи, що автомобіль вилучено тому, що «при перевірці виявлено механічне втручання поза умов заводу-виробника», тоді як за ч.1 ст.290КК України злочином є знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна або кузова, шасі або замка, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу. Але про вчинення таких дій у клопотанні не йдеться, а ч.1 ст.290КК України не передбачає кримінальної відповідальності через «виявлено механічне втручання поза умов заводу-виробника».

До клопотання додано копію протоколу огляду місця події. Проте із змісту вказаного документа вбачається, що фактично мав місце не огляд місця події, а обшук транспортного засобу, який повинен проводитися у порядку, визначеному ст.234КПК України, оскільки відповідно до ч.2 ст.233КПК України транспортний засіб є іншим володінням особи. Підстав, визначених ч.3 ст.233КПК України, для негайного обшуку автомобіля у працівників поліції не було.

У судовому засіданні дізнавач пояснював про необхідність з`ясування яким чином до ОСОБА_12 перейшло право користування автомобілем. Ця обставина не може бути підставою для арешту автомобіля, оскільки держава дозволила таку форму передачі права користування транспортним засобом як передача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу разом із транспортним засобом. І до того. часу, поки ніхто не заяви вив, що автомобіль вибув з його володіння у протиправний спосіб, підстав у дізнавача перевіряти яким чином автомобіль виявився у користуванні ОСОБА_12 немає.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе;

1)що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3)може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Суду не надано доказів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення.

Дізнавач у клопотанні не зазначив і в судовому засіданні не довів яке має бути виконано завдання, що потребує арешту майна.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дізнавачем не було доведено можливість використання майна як речового доказу, при цьому власник майна позбавляється права користування ним на невизначений період.

Необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію автомобіля у клопотанні взагалі не обґрунтовується.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує особі мирне володіння майном, однак її право може бути обмежено з боку держави на певних умовах, передбачених законом, та лише у суспільних інтересах.

Умов для арешту, передбачених законом, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.173КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170цього Кодексу.

Слідчому судді не було доведено необхідність такого арешту та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.2 ст.170КПК України, оскільки слідчий звертався за арештом з метою збереження майна як речового доказу.

Оскільки слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання вилучені автомобіль, ключі до нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підлягають поверненню власнику.

Керуючись ст. ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановила :

Відмовити дізнавачу СДХерсонського ВП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобілю марки «Мercedes-benz GL 500 4Matic», номер шасі НОМЕР_1 , номерний знак « НОМЕР_2 », свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .
Ухвала слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 12 годині 15 хвилин 18 серпня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1