Справа №463/7525/20
Провадження №1-кс/463/4199/20
У Х В А Л А

18 серпня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

в м. Львові,

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, про відмову в визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від «03 липня 2020 року» про відмову в визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000113 від 13 вересня 2019 року.

Скаргу мотивує тим, що подала слідчому клопотання про вручення пам`ятки потерпілого, проте отримала постанову про відмову у визнанні потерпілою. Разом з тим, доводи слідчого суперечать положенням КПК України, слідчий невірно трактує норми закону, жодних об`єктивних очевидних або достатніх підстав не наведено, доводи скаржника не спростовано, відмова в визнанні потерпілою позбавляє її можливості довести факт заподіяння їй шкоди. ЇЇ участь у провадженні в статусі потерпілої є беззаперечною.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала в повному обсязі, дала аналогічні пояснення.

Суб`єкт оскарження в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду заяви повідомлений належним чином, заперечення на скаргу не подав. Оскільки його неявка до суду не перешкоджає розгляду скарги, вважаю за можливе здійснити розгляд такої на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що постановою слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від 03 липня 2020 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000113 від 13 вересня 2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.
У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною нормою мають бути належним чином мотивовані.
Таким чином, слідчий виносячи оскаржувану постанову повинен надати аналіз та вказати мотиви прийняття оскаржуваної постанови виходячи з дослідження всіх наявних в матеріалах кримінального провадження даних щодо можливого спричинення матеріальної та моральної шкоди.
Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_3 03.08.2020 року звернулася до слідчого із заявою про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000113 від 13 вересня 2019 року.

З копії постанови від 03.07.2020 року (а.с.7), яку потерпіла отримала 06.08.2020 року вбачається, що відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою.

Незважаючи на оскарження вказаної постанови, слідчий увагу на її дату постановлення не звернув, не виправив. Очевидно, що вона не відповідає даті постановлення, оскільки встановлено, що заяву потерпіла подавала лише 03.08.2020 року, а тому вона не може залишатися в силі.

Окрім того, слідчий у мотивах посилається на те, що не доведено факт підробки підпису у протоколі допиту свідка, а тому відомості про завдання ОСОБА_3 моральної шкоди відсутні. В той же час слідчий не звернув увагу на те, що за твердженням скаржниці службові особи Перемишлянського ВП ГУНП у Львівській області діючи за спільною домовленістю із ОСОБА_5 вчинили службове підроблення, оскільки підпис у протоколах допиту не належить свідку і тим самим це потягло неможливість притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за заподіяння тілесних ушкоджень скаржниці, що може свідчити про завдання їй моральної шкоди.
Тому слідчий суддя погоджується з доводами скаржника, що відмова в визнанні потерпілим слідчим належним чином не мотивована, належної оцінки доводам заявника не надано.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до переконання, що постанову слідчого слід скасувати.
Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 від «03 липня 2020 року» про відмову в визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000113 від 13 вересня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1