Справа №445/1128/18
Провадження №1-кп/463/94/20
В И Р О К
іменем України

18 грудня 2020 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000284 від 10.05.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жуків Золочівського району Львівської області, громадянина України, українця, пенсіонера, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 -ст.116 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_9 10 травня 2018 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту із потерпілим ОСОБА_7 , з урахуванням протиправної поведінки останнього, яка полягала у попередньому систематичному знущанні над обвинуваченим, у тяжкій образі його та членів його сім`ї, а також у протиправному застосуванні насильства до обвинуваченого та членів його сім`ї, під час чергового конфлікту, що в сукупності сприяло появі раптового умислу на позбавлення життя потерпілого на ґрунті виникнення короткочасної інтенсивної емоції, яка домінувала в його свідомості в той момент, значною мірою втративши контроль над своїми діями і здатністю керувати ними, перебуваючи в стані вираженої емоційної напруги, яка досягла стану фізіологічного афекту, тобто в стані сильного душевного хвилювання, тримаючи у руці побутовий ніж, яким чистив яблуко, наніс ним три удари в ділянку грудної клітки та живота, чим заподіяв проникаюче поранення грудної клітки зліва і справа, проникаюче поранення живота, проникаюче торакоабдомінальне поранення з пошкодженням лівої та правої легень, печінки, шлунку, селезінки та діафрагми, відкритих двобічних гемо пневмотораксів, внутрішньої кровотечі. Однак злочинний намір на позбавлення життя не довів з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15 - ст.116 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що у той час проживав у квартирі разом з сестрою ОСОБА_10 її дочкою ОСОБА_11 та зятем ОСОБА_12 , кожна сім`я займала окрему кімнату. ОСОБА_12 часто зловживав спритними напоями, ображав його, сестру, знущався над ними, періодично бив. У той день він сидів у кімнаті дивився телевізор і почув крик сестри ОСОБА_10 , хотів вийти на коридор та подивитися, що відбувається. Він чистив ножем яблуко і став виходити з кімнати, як до нього забігла сестра, а за нею потерпілий, який перебував у стані алкогольного сп`яніння і став наносити удари по пошкодженій руці сестри, наніс удар кулаком між лопатками і сестра сповзла на диван. Він зробив зауваження потерпілому, але той почав ображати його та сестру, підскочив схопив рукою за горло і став стискати. Він сильно налякався, рознервувався, у нього з`явилася лють та бажання припинити це, але що потім відбулося не пригадує. Прийшов до пам`яті, коли у кімнаті були медики, які грузили на ноші потерпілого, і тоді на його тілі побачив ножові поранення. Згодом сестра пояснила, що він вдарив ножем ОСОБА_12 , а тому взяв ніж і сам пішов у відділок поліції. Пояснив, що на даний час з потерпілим помирилися. У скоєному розкаюється.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Провівши допит обвинуваченого з дотриманням положень ст.351 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному інкримінованого злочину доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15 - ст.116 КК України, оскільки він 10.05.2018 р. року біля 17.30 год., перебуваючи у в стані сильного душевного хвилювання, який раптово виник внаслідок протиправної поведінки потерпілого, тримаючи у руці побутовий ніж, намагався скоїти вбивство потерпілого та наніс три удари ножем в ділянку грудної клітки і живота, однак злочинний намір до кінця не довів по незалежним від нього обставинам, так як у кімнату забігла дружина потерпілого, підняла крик і обвинувачений зупинився.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття у скоєному, сприяння органам слідства у розслідуванні справи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, являється пенсіонером, особою похилого віку, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, по місцю проживання характеризується позитивно, примирився із потерпілим і той просить його суворо не карати.

А тому враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і його слід звільнити від покарання з випробуванням.

Слід також скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_13 від 11 травня 2018 року. Процесуальні витрат по кримінальному провадженню відсутні, інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосувались. У відповідності до положень ст.100 КПК України, слід також вирішити питання речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 - ст. 116 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.15 - ст.116 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання встановивши йому іспитовий термін 1 рік.

У відповідності до положень ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_9 рахувати з часу проголошення вироку.

Строк покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки Samsung повернути власнику; одну пару гумових тапочок, чоловічі спортивні штани, розкладний ніж, фрагменти ковбика з плямам РБК, виріз з простині із РБК, три марлеві тампони із змивами РБК, чоловічу фотболку сірого кольору з слідами РБК, одні сірі чоловічі спортивні штани з слідами РБК, спортивна кофта з капюшоном - чоловіча з слідами РБК та чоловіча нижня білизна темного кольору з слідами РБК, зрізи нігтьових платин та змиви з рук ОСОБА_9 знищити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області ОСОБА_13 від 11 травня 2018 року.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2