УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 191 000 100 070 04 від 20.08.2019,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 191 000 100 070 04 від 20.08.2019.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2020 (справа № 752/17466/19) накладений арешт, зокрема, на пістолет «Форт-17» № НОМЕР_1 та дозвіл на зброю № НОМЕР_2 , що належать ОСОБА_4 .

Ініціатор клопотання вважав, що подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є необґрунтованим через порушенням права власності ОСОБА_4 , оскільки арештоване майно не має відношення до розслідуваного кримінального провадження. Тому представник власника майна просив задовольнити клопотання та арешт скасувати.

У судовому засіданні заявник клопотання підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Слідчий у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього у під час розгляду документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.

Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Під час вирішення питання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди власника, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.

Процесуальним законом визначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК України при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя має неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладений на нього обов`язок, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення повноваженнями щодо застосування заходів процесуального примусу з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх процесуальних можливостей.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення прокурором наявності трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; а також у разі існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання завдання, поставленого прокурором.

У ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим тимчасово вилучені предмет, схожий на пістолет з маркуванням «Форт 17 НОМЕР_3 », дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2019 з метою збереження речових доказів накладено арешт на вказане вище майно.

Отже, підставою накладення арешту на вилучене у ході обшуку майно стала наявність підстав вважати, що воно є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Статтею 98 КПК визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, поняття речового доказу напряму пов`язане з кримінальним правопорушенням, щодо якого здійснюється досудове розслідування, оскільки за допомогою у тому числі і такого доказу мають бути встановлені обставини, передбачені ст. 91 КПК.

Водночас, відповідно висновку експерта від 25.05.2020 № 8-2/123 за наслідками балістичної експертизи вилучений у ході обшуку предмет є гладкоствольною вогнепальною зброєю самозахисту самозарядним пістолетом моделі «Форт-17Р» № НОМЕР_1 . Надані на дослідження гільзи не були стріляні з вказаного пістолету.

Таким чином, слідчим у ході досудового розслідування проведені необхідні слідчі дії для встановлення причетності вилученого майна до події кримінального правопорушення. Крім того, наданими слідчому судді матеріалами доведено, що належний ОСОБА_4 пістолет «Форт-17Р» не має відношення до цього кримінального провадження, тому не може бути речовим доказом у ньому.

Надаючи оцінку, чи відповідає потребам слідства зазначений ступінь втручання органу розслідування у права та законні інтереси інших осіб, слідчий суддя відмічає, що подальший арешт майна, яке не має відношення до вчинення розслідуваного у цьому кримінальному провадженні правопорушення, не відповідає принципу законності, засадам розумності та співмірності, з огляду на те, що віднесення певних матеріальних об`єктів до речових доказів має бути безпосередньо пов`язане з складом кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування.

Таким чином, вищенаведене свідчить, що необхідність у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 8, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.08.2020 (справа № 752/17466/19) на предмет, ззовні схожий на пістолет з маркуванням «Форт 17 НОМЕР_3 », дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1