Справа № 134/1476/20
УХВАЛА
про арешт майна

25 вересня 2020 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Крижопільського районного суду ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання дізнавача-інспектора сектору дізнання Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000044 від 26 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:

Дізнавач-інспектор сектору дізнання Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт майна.
Вказав, що до Крижопільського ВП із заявою звернувся гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 про те, що 25.08.2020 року в період часу з 01:00 годин до 06:00 годин невідома особа вчинила крадіжку бувшого у використані спортивного велосипеда марки «Томаган», який знаходився на подвір`ї під накриттям за адресою АДРЕСА_1 .

26.08.2020 року дізнавачем інспектором сектору дізнання Крижопільського ВП Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області дану подію було внесеного до єдиного реєстру досудового розслідування за 0000044 за ч.1 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 вересня 2020 в період часу з 13:10 годин по 14:00 годин в ході огляду місця події, якого являлась частина вул. Ватутіна с. Ободівка Тростянецького району Вінницької області було виявлено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , який рухався на спортивному велосипеді марки «Томаган» синього кольору.

Під час огляду ОСОБА_5 пояснив, що даний велосипед ним був таємно викрадений 24.08.2020 близько 23:00 годин із невідомого домогосподарства по АДРЕСА_1 , а приблизно через тиждень даний велосипед він власноручно перекрасив з чорного кольору в синій колір, щоб його ніхто не впізнав.

24.09.2020 року спортивний велосипед марки «Томаган» синього кольору який був викрадений та по праву власності належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 було долучено в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження.

Необхідність арешту на вилучене вище майно, обґрунтована тим, що відповідно до ст. 98 КПК України, вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, та воно може бути реалізоване, знищені, або в інший спосіб знищено ідентифікаційні ознаки, кожного предмета, а тому є необхідність забезпечити цілісність вказаного майна та недопущення інших незаконних дій стосовно них, вжити заходів щодо забезпечення їхньої схоронності через арешт та подальше збереження речових доказів.

В судове засідання надійшла заява дізнавача-інспектора сектору дізнання про розгляд клопотання в його відсутність, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали, додані до клопотання, приходжу до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна, подане дізнавачем-інспектором сектору дізнання Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , відповідає вимогам статті 171 КПК України, підстав для його повернення ініціатору не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 та 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Дізнавачем-інспектором сектору дізнання Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області доведено необхідність накладення арешту на майно; наявність достатніх підстав вважати, що зазначені речі є предметом скоєного кримінального правопорушення та має суттєве значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, необхідність проведення відповідних слідчих дій, а також збереження речових доказів.

Статтею 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження, якими зокрема є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України; розмір можливої конфіскації майна та розмір можливого цивільного позову про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на вище викладене приходжу до висновку, що з метою запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також для проведення необхідних слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні як речових доказів, слід задовольнити клопотання та накласти арешт на майно.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Приймаючи до уваги, що вище зазначена річ, є предметом злочину, може бути фізично вилученою, тому необхідно вжити заходів збереження, з метою усунення реальної загрози втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати, пошкодження, знищення майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а подальше використання вказаного майна містить зазначені ризики, а в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначена вище річ - є предметом скоєного кримінального правопорушення, мають суттєве значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення, слідчий суддя з метою проведення необхідних слідчих дій, а також з метою збереження речового доказу, приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на вище зазначене майно.

Керуючись ст., ст. 40, 131, 132, 170, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання дізнавача-інспектора сектору дізнання Крижопільського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на спортивний велосипед марки «Томаган» синього кольору, вилучений 24.09.2020 в ході огляду місця події, по вул. Ватутіна с. Ободівка, Тростянецького району, Вінницької області, так як вище вказаний предмет являються речовим доказом по кримінальному провадженні №0000044, та передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 .
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя