Провадження №1-кп/127/869/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника законного представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020 р. за № 0001526,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав подане на електронну адресу суду клопотання про часткове скасування арешту майна. Клопотання мотивоване тим, що автомобіль марки Nissan Qashqai, д.н. НОМЕР_1 , належний обвинуваченому ОСОБА_7 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Усі необхідні слідчі дії із зазначеним речовим доказом були проведені під час досудового розслідування. Звернув увагу на те, що автомобіль знаходиться на спецмайданчику та не використовується, що з часом може призвести до непридатного стану автомобіля. Також зауважив, що обвинувачений має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та потребує транспортний засіб для перевезення останніх.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор вважала що правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту відсутні.

Законний представник ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приймає до уваги таке.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною другою статті 170 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для накладення арешту на майно, а саме збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що 18.08.2020 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області на автомобіль марки «Нісан», д. н. НОМЕР_1 , накладено арешт. Як випливає із зазначеної ухвали, арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події зазначений вище автомобіль було накладено з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності.
Зі змісту абзацу другого частини першої статті 174 КПК випливає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. При цьому, таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.
Захисник обвинуваченого, обґрунтовуючи доцільність скасування арешту із зазначеного вище транспортного засобу, послався на ту обставину, що усі необхідні слідчі дії, пов`язані з речовим доказом були виконанні під час досудового розслідування, а тому підстави для арешту майна відпали.
Зі змісту пункту 3 частини другої статті 283 КПК випливає, що звернення до суду з обвинувальним актом є формою закінчення досудового розслідування.
Відповідно до частини першої статті 290 КПК, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Отже, надані суду матеріали свідчать, що стороною обвинувачення усі необхідні, на думку сторони обвинувачення, процесуальні дії з речовим доказом проведені. Саме тому доводи сторони захисту в цій частині суд визнає слушними.
Посилання прокурора та представника законного представника потерпілої на невизнання обвинуваченим винуватості у вчиненні кримінального правопорушення як на підставу для відмови у задоволенні заявленого клопотання суд оцінює критично. Зокрема, ні прокурором, ні представником законного представника потерпілого в судовому засіданні не зазначено, які процесуальні дії необхідно буде провести із зазначеним вище автомобілем. Як суд вже зазначив вище, арешт на автомобіль марки «Нісан», д. н. НОМЕР_1 , був накладений з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності. Отже, на даний час усі процесуальні дії з речовим доказом проведені, тому зазначена підстава відпала.
Разом з тим, згідно з абзацом другим частини шостої статті 170 КПК визначено, що у разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_8 та її законного представника подав цивільний позов, який суд прийняв до розгляду. Отже, суд вважає, що з метою забезпечення заявлених позовних вимог, в задоволенні клопотання сторони захисту щодо скасування арешту майна необхідно відмовити.
Разом з тим, як суд вже зазначив вище, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Надана суду копія ухвали слідчого судді свідчить, що у останній не зазначено, який саме обсяг обмежень застосовано шляхом накледення арешту на майно. При цьому з наданої суду копії ухвали слідчого судді випливає, що арешт на автомобіль «Нісан», д. н. НОМЕР_1 , був накладений у тому числі для забезпечення схоронності речового доказу. Суд вже вище зазначив, що з автомобілем як з речовим доказом усі необхідні, на думку сторони обвинувачення, слідчі дії проведені, доцільність проведення додаткових слідчих дій з автомобілем сторонами кримінального провадження в судовому засіданні повідомлена не була. Також стороною обвинувачення в судовому засіданні не було спростовано твердження захисника обвинуваченого щодо того, що на місці зберігання арештованого автомобіля не забезпечено належні умови для його схоронності та попередження будь-яких ушкоджень. Отже, враховуючи, що перебування транспортного засобу на майданчику може призвести до його часткового пошкодження, суд вважає за доцільне клопотання адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково та повернути зазначений транспортний засіб під відповідальне зберігання його власнику або законному володільцю.
Керуючись статтями 174, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Транспортний засіб марки «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_1 , що поміщений на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області (вулиця Ботанічна, 30/32, місто Вінниця) повернути під відповідальне зберігання його власнику або іншому законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: