справа №176/1202/20
провадження №1-в/176/299/20
УХВАЛА
Іменем України

13 серпня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ЖВК №26 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області в режимі дистанційного судового провадження під час трансляції з ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком Верховного Суду Республіки Татарстан від 15.07.2010 року, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19.03.2013 року вирок приведено у відповідність до законодавства України та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі. Своє клопотання обґрунтовує тим, що має 14 заохочень, а також 6 стягнень, які погашені за плином часу. Задіяний в господарській обслузі установи, виконує роботи з благоустрою. Має міцні соціальні зв`язки дружину та неповнолітню дитину, отримує посилки від рідних. Навчався в ЖВК-26 та отримав професію газоелектрозварника. Приймає участь в програмі духовного розвитку та «Підготовка до звільнення».

В судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження під час трансляції з ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав з підстав, в ньому зазначених.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 також підтримав клопотання засудженого, зазначивши, що матеріали особової справи підтверджують поведінку засудженого, який довів своє виправлення.

Представник ДУ «Жовтоводська ВК №26» в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вказав, що ОСОБА_5 працевлаштований у складі обслуговуючого персоналу установи, має 14 заохочень та 5 стягнень, комісія при колонії відмовила останньому у внесення подання по данному питанню через недоведення, що він став на шлях виправлення. Невідбутий строк складає 3 роки 8 місяців 2 дні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений має значний невідбутий строк, отримував протягом усього строку покарання як стягнення так і заохочення, які чередувались, що вказує на мінливість його поведінки. Також вказав, що комісія відмовила останньому по даному питання через недоведення виправлення.

Суд, заслухавши представника ДУ «ЖВК №26», висновок прокурора, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Верховного Суду Республіки Татарстан від 15.07.2010 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п. «ж», «з» ч.2 ст.105 КК РФ та п.п. «б», «в» ч.4 ст.162 КК РФ та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 16 років (арк.о/с.17-29).

Касаційною ухвалою Верховного Суду Російської Федерації від 02.12.2010 року вирок Верховного Суду Республіки Татарстан від 15.07.2010 року залишено без змін (арк.о/с.32-39).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2013 року вирок Верховного Суду Республіки Татарстан від 15.07.2010 року приведено у відповідність до законодавства України, ОСОБА_5 визнано винним та вважати засудженим за ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі (арк.о/с.54-55).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08 травня 2013 року було виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2013 року та зазначено, що ОСОБА_5 слід вважати засудженим за п.п.6,12 ч.2 ст.115 КК України (арк.о/с.63).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 09.09.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.02.2010 року по 02.12.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арк.о/с.66-67).

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

З метою з`ясування даних про особу засудженого в ході судового засідання, судом вивчено документи, що знаходяться в особовій справі засудженого та відображають процес відбування ним покарання і процес становлення на шлях виправлення, заслухано пояснення представника адміністрації Жовтоводської виправної колонії №26.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Злочини, вчинені ОСОБА_5 є умисними та відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. При цьому, на даний час він відбув більше 3/4 строку покарання, а тому має правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Водночас, згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення утримувався з 12.02.2010 року. Під час утримання в ФБУ СІ 16/3 РФ характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 1 стягнення, працевлаштований не був.

Під час утримання в ВК №5 РФ з 30.12.2010 року характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 2 стягнення, працевлаштований не був.

Під час утримання в Харківському СІ з 12.12.2012 року характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, працевлаштований не був.

Під час утримання в Київському СІ з 20.02.2013 року характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав, працевлаштований не був.

З 04.06.2013 року відбуває покарання в ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», кінець строку покарання 08.04.2024 року.

Відповідно до характеристик ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» засуджений ОСОБА_5 характеризується як посередньо так і позитивно. Має 14 заохочень: в грудні 2015 року одне, в 2017 році - 4; в 2018 році - 3, в 2019 році - 4; в 2020 році - 2 та мав 9 стягнень, протягом 2010-2015 року, які погашені за плином часу, та 1 стягнення 21.04.2020 року, яке знято достроково. Задіяний в господарській обслузі установи, відповідно до ст.118 КВК України виконує роботи по благоустрою установи, до суспільно-корисної праці ставиться відповідально. Стосунки у відділенні підтримує із засудженими, які характеризуються добре. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». Соціально-корисними зв`язками дорожить. Вину у вчиненому злочині визнає, в заподіяному розкаюється.

З витягу до протоколу №29 від 16 липня 2020 року вбачається, що засіданням комісії по розгляду справ про УДЗ засуджених ОСОБА_5 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення (арк.о/с.50).

Враховуючи значний невідбутий строк, а також наявність стягнень, які хоч і погашені за плином часу, але мають враховуватись під час аналізу поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання, дані обставини не можуть доводити його повного виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення. Крім того, засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований та мав посередню характеристику під час попереднього ув`язнення.

Крім того, відповідно до витягу з протоколу №29 від 16 липня 2020 року засіданням комісії по розгляду справ про УДЗ засуджених ОСОБА_5 було відмовлено як такому, що не довів свого виправлення.

Із досліджених письмових матеріалів, які характеризують засудженого ОСОБА_5 , судом не встановлено обставин які б вказували на те, що останній досяг виправлення, як основної мети покарання.

Аналіз поведінки засудженого свідчить, що протягом 2010-2015 року він характеризувався негативно, отримував лише стягнення, а з кінця 2015 року характеризувався посередньо та позитивно, тобто позитивна поведінка засудженого передувала відкриттю пільги про умовно-дострокове звільнення під час відбування покарання строком 15 років позбавлення волі. Крім того, наявність у засудженого в квітні 2020 року стягнення, яке хоч і було знято достроково, але така обставина свідчить про відсутність сталої сумлінної поведінки. Враховуючи викладене, суд приходить до неупередженого та об`єктивного переконання, що засуджений ОСОБА_5 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте своєю поведінкою протягом усього строку відбування покарання не довів, що заслуговує на таке звільнення, яке в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України та відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим з дня отримання її копії, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1