ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/522/20 Справа № 695/2387/20 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря судового засідання прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2020 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Гребінка Полтавської області, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 29.09.2020 по 27.11.2020, включно, з визначенням розміру застави та з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

01 жовтня 2020 року слідчим СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській в Черкаській області ОСОБА_9 , під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР 29.09.2020 за №0000851, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області подано клопотання, погоджене з прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Необхідність застосування даного запобіжного заходу обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в невстановлений слідством час, перебуваючи поблизу залізничної колії, яка розташована в м.Гребінка Полтавської області, більш точне місце не встановлено, в порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 №622, діючи з прямим умислом, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав, знайшовши: - два корпуси бойових наступальних осколкових ручних гранат РГД-5; - два бойових уніфікованих підривники дистанційної дії до ручних гранат модернізованого типу УЗРГМ-2, які є засобом підриву для ручних гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42; - дванадцять гранат до підствольного гранатомета ВОГ-25, які придатні для проведення вибуху та відносяться до категорії боєприпасів. Та в подальшому, незаконно, без передбаченого законом дозволу, переніс вищевказані боєприпаси до гаражного приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час проведення обшуку 29.09.2020 у період з 07 год. 20 хв. до 14 год. 52 хв.

29 вересня 2020 року о 15 год. 25 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

30 вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2020 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, з 29.09.2020 по 27.11.2020, включно.

Визначено розмір застави - 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 439400 грн., після внесення якої на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Обираючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри та прокурором і слідчим доведено, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ст.177 КПК України.

Також слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_7 не має сталих соціальних зв`язків (не одружений, не працює та не навчається), які б стримували його від втечі з метою уникнення правосуддя. Крім того, при обранні більш м`якого запобіжного заходу він може вчиняти нові кримінальні правопорушення, в тому числі проти власності, оскільки такі можуть бути для нього єдиним засобом до існування, оскільки про джерело своїх доходів ОСОБА_7 не повідомив та те, що досудове розслідування здійснюється Золотоніським ВП ГУ НП в Черкаській області, а сам підозрюваний проживає в іншому місті, яке є територіально віддаленим від місця проведення досудового розслідування, а тому неможливо забезпечити належний процесуальний контроль за дотриманням підозрюваним усіх обмежень, які можуть бути встановлені відносно нього більш м`яким запобіжним заходом та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя керувався також практикою Європейського суду з прав людини.

У відповідності до вимог ст.183 КПК України, а також враховуючи значний суспільний інтерес та характер інкримінованого підозрюваному злочину, який пов`язаний із можливим зберіганням великої кількості зброї та бойових припасів, особу підозрюваного, який зі слів останнього притягувався до кримінальної відповідальності, керуючись абзацом другим ч.5 ст.182 КПК України, враховуючи, що максимальний розмір застави, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави в сумі, що становить 200 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 439400,00 грн., вважаючи, що така сума застави буде достатньою для забезпечення його належної поведінки.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою у клопотанні слідчого відмовити, обравши відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі посилається на те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, так-як підозрюваний ОСОБА_7 добровільно віддав працівникам поліції всі заборонені речі, що у нього знаходилися, повністю визнав свою вину у вчиненому і співпрацював з органами слідства, судимість якого погашена.

Вважає, що прокурором не доведені всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, а тому підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 дієвим буде лише запобіжний захід у виді тримання під вартою є недоведеними і з матеріалів справи не вбачається.

Звертає увагу, що визначаючи підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 439400,00 грн., слідчий суддя перевищив передбачений законом максимальний розмір застави більш ніж у 2,5 рази, при цьому не навів жодних мотивів свого рішення, крім зазначення суспільного інтересу та характеру інкримінованого підозрюваним злочину, тоді як визначений судом розмір застави для ОСОБА_7 є непомірним, який працює неофіційно, немає нерухомого чи рухомого майна, існування заборгованості перед банківськими установами, не встановлено і наявність цього майна у його родичів.

Заслухавши доповідь судді, думки підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого і прийшов до вірного висновку, що вході розгляду клопотання та дослідження поданих матеріалів було встановлено наявність ризиків, про які зазначив слідчий.

На думку колегії суддів, зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який є тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, враховуючи дані про особу підозрюваного, який неодружений, не працює, не навчається, з його слів раніше неодноразово, за вчинення тяжких злочинів, притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя вірно застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризиків, зазначених у ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .
Враховуючи вищевикладене, не підлягають до задоволення доводи захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі про те, що прокурором не доведені всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, а тому підстави вважати, що відносно ОСОБА_7 дієвим буде лише запобіжний захід у виді тримання під вартою є недоведеними і з матеріалів справи не вбачається, оскільки спростовуються наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Також, клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту було предметом розгляду суду першої інстанції. Тобто дані доводи апеляційної скарги фактично були досліджені та об`єктивно спростовані при розгляді справи районним судом.

Неспроможними є доводи апелянта про те, що обраний запобіжний захід є занадто суворим, так-як підозрюваний ОСОБА_7 добровільно віддав працівникам поліції всі заборонені речі, що у нього знаходилися, повністю визнав свою вину у вчиненому і співпрацював з органами слідства, судимість якого погашена, оскільки не можуть слугувати самостійною підставою для скасування судового рішення, яке відповідає критеріям ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Крім того, при обранні даного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею враховано фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, а дана обставина врахована в сукупності із іншими.

А тому апеляційній суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя перевищив передбачений законом максимальний розмір застави більш ніж у 2,5 рази є прийнятними, оскільки ґрунтуються на не правильному тлумаченні закону, а саме, ч.5 ст.182 КПК України, якою визначено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

Обставин, які можуть слугувати підставами для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, колегією суддів також не встановлено.

Даних, про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, по справі не здобуто та стороною захисту не надано.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого СВ Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у виді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.183, 193, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01 жовтня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 29.09.2020 по 27.11.2020, включно, з визначенням розміру застави та з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_8 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді