КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/4193/2020 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження
01 вересня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, відмовлено представнику потерпілого ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005839 від 02.04.2013 р., за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 28.07.2020 року представник потерпілого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , поштовим відправленням звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, яка надійшла на адресу суду 03.08.2020 року, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року та постановити нову ухвалу, якою надати йому як представнику потерпілого ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_4 тимчасовий доступ до речей і документів, а саме: оригіналу витягу зі штатного розкладу Київської філії ПрАТ «Київстар» станом на 13.04.2010 р., що знаходиться в Автозаводському районному суді м.Кременчука Полтавської області (вул. Першотравнева, 29/5, м.Кременчук, Полтавська область, 39600) в матеріалах цивільної справи 22-ц/1549/2011 р. за позовною заявою ОСОБА_3 про поновлення на роботі з можливістю його вилучення.
04.08.2020 апеляційна скарга представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , із доданими до неї матеріалами передана судді-доповідачу Київського апеляційного суду.

Витребувавши згідно ч. 1 ст. 422 КПК України з суду першої інстанції відповідні матеріали, перевіривши їх зміст та правові підстави, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 такою, що не може бути прийнята до апеляційного розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, ч. 1 ст. 309 КПК Українимістить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, зокрема про:

1) відмову у наданні дозволу на затримання;
2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні;
3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні;
4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні;
5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні;
5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або відмову в його застосуванні;
6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні;
7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні;
8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні;
9) арешт майна або відмову у ньому;
10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність;
11) відсторонення від посади або відмову у ньому;
11-1) продовження відсторонення від посади;

12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування;
13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятоїстатті 284 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 309 КПК Українитакож визначено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Таким чином, норми кримінального процесуального закону України чітко визначають порядок і дають перелік тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, таким чином забезпечуючи апеляційне оскарження рішення суду.
Можливість оскарження ухвали слідчого судді, якою відмовлено у тимчасовому доступі до речей і документів, зазначеними правовими нормами не передбачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Більш того, частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України, гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК Українипід час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Таким чином, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, якою відмовлено представнику потерпілого ОСОБА_3 - адвокату ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005839 від 02.04.2013 р., за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для прийняття до апеляційного розгляду апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, а тому слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Згідно ч. 5 ст. 399 КПК Україникопія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ч.1 ст.9, ст.309, ст.307, ч. 4 ст.399 КПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 26 червня 2020 року, - відмовити.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження та апеляційну скаргу разом з усіма доданими до них матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка її подала.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому ст.ст.424, 426 КПК України.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2