Справа № 359/6287/20
Провадження №1-в/359/258/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2020 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника БВК-119 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією у режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Новоград-Волинського р-ну Житомирської обл., гр. України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.03.2013 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, 69, 104, 75 КК України до арешту на строк 45 діб з іспитовим строком на 1 рік, засуджений: 20.04.2018 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2018 відповідно до Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано період 21.04.2018 по 22.10.2018,

в с т а н о в и в :
13.08.2020 засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України. Клопотання обґрунтовано тим, що він заслуговує пільги пом`якшення режиму утримання у зв`язку з її відкриттям. Має 5 заохочень, стягнень немає. Працює на промисловій зоні в БВК №119 та своєю працею довів, що став на шлях виправлення. Враховуючи вищезазначене просив суд замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.

У судовому засіданні засуджений своє клопотання підтримав у повному обсязі, зазначив, що своєю поведінкою довів виправлення та є таким, до якого необхідно застосувати більш м`яке покарання. Зауважив, що наявна у матеріалах особової справи характеристика відносно нього відповідає дійсності, а тому витребовувати нову характеристику на нього немає підстав. У зв`язку з вищенаведеним просив клопотання задовольнити.

Представник Бориспільської виправної колонії №119 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, оскільки засуджений ОСОБА_4 має не стабільну лінію поведінки. Матеріали особової справи засудженого свідчать про те, що останній за час перебування в БВК № 119 не довів, що став на шлях виправлення. Має 3 заохочення відповідно до наявної у матеріалах особової справи засудженого характеристики, а не 5 як заявлено у клопотанні засудженого. А також два стягнення, які погашені.

Ознайомившись із позицією учасників судового засідання, матеріалами клопотання та особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання з наступних підстав.

Згідно з ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Пункт 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.02.2002 передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Крім того, пунктом 17 даної Постанови передбачено, під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутного строку покарання, призначеного вироком. Відповідно до ч. 3 цієї ж статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. За змістом даної норми заміна покарання на більш м`яке покарання є правом, а не обов`язком суду.

Для застосування такої заміни, згідно п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що згідно вироку Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області від 20.04.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2018 відповідно до Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано період 21.04.2018 по 22.10.2018.

Початок строку відбуття покарання засудженого ОСОБА_4 починається 26.10.2016, а закінчення 29.10.2022.

Таким чином, перед засудженим ОСОБА_4 29.02.2020 відкрито пільгу щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із цим, відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Ця поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

З матеріалів особової справи слідує, що засуджений ОСОБА_4 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 28.10.2016.

Під час знаходження в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» зарекомендував себе негативно, мав 2 стягнення, які були накладені до вступу вироку в законну силу. До праці не залучався.
В ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» відбуває покарання з 15.11.2018. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 3 заохочення. Стягнень не має. На даний час засуджений працевлаштований в майстерні установи на дільниці «Ремонт піддонів».
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але робить це з метою отримати поблажливість. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку у чистоті і порядку, не завжди має охайній зовнішній вигляд. Намагається виконувати передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговуванні достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумнок ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 123 Кримінально - виконавчого кодексу України не приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу ні засуджених. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України, не приймає участь у роботі самодіяльних організацій. Відповідно до ст. 110 Кримінально - виконавчого кодексу Україні підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримання від них посилок передач.
На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку має позов. До установи надійшов виконавчий лист на суму 9702,69 грн., з них сплачено 50 грн. Заборгованість становить 9652,69 грн. Вину у скоєному злочині визнав.
Так, ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 був раніше судимий за злочин проти власності, та був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком. Однак, під час іспитового строку на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність скоївши новий злочин.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 на даний час не довів своє виправлення під час відбування покарання у виді позбавлення волі.

За таких обставив, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про особу засудженого, та те, що його поведінка та ставлення до праці не є стабільною, він лише стає на шлях виправлення, і пройшло ще недостатньо часу для його виправлення, суд приходить до висновку, що засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст. 82 КК України, для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення даного клопотання відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 61, 82 КК України та керуючись ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Новоград-Волинського р-ну Житомирської обл., гр. України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.03.2013 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, 69, 104, 75 КК України до арешту на строк 45 діб з іспитовим строком на 1 рік, засуджений: 20.04.2018 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.10.2018 відповідно до Закону України «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зараховано період 21.04.2018 по 22.10.2018, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали буде проголошено о 08:30 год. 04.09.2020.

Суддя ОСОБА_1