Провадження № 11-сс/811/1357/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року,

встановила:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В мотивах свого рішення слідчий суддя зазначив, що заява ОСОБА_7 не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях суддів ознак кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями під час розгляду кримінальної справи.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу. Крім цього просить розгляд апеляційної скарги проводити у його відсутності.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року у задоволенні його скарги від 25.10.2020 відмовлено тільки через «суддівську солідарність», тому, що мова йде про притягнення до кримінальної відповідальності суддів, адже цей же суд задовольнив дві його попередні скарги щодо працівників УДСБЕЗ та ГУНП у Волинській області.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Встановлено, що 25.10.2020 ОСОБА_7 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, з заявою про вчинення суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_8 , іншими службовими та посадовими особами і працівниками цього суду, суддями Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 366, 375, 161 КК України.

Згідно листа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові від 29.10.2020 року, ОСОБА_7 повідомлено, що його звернення від 16.10.2020 року та 25.10.2020 року долучено до матеріалів кримінального провадження за № 0001187 від 06.10.2020 року та будуть предметом перевірки під час здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Основним безпосереднім об`єктом службового підроблення є визначений законом порядок діяльності державного апарату, апарату органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, піддриємств, установ і організацій незалежно від форми власності в частині підготовки, складання, використання і видачі офіційних документів, а також посвідчення фактів, які мають юридичне значення, факультативним додатковим об`єктом цього злочину можуть бути права та свободи людини і громадянина, власність тощо.

Предметом злочину є офіційний документ.

Об`єктивна сторона злочину полягає у складанні неправдивого офіційного документа; б) видачі неправдивого офіційного документа; в) внесенні до офіційного документа неправдивих відомостей; г) іншому підробленні офіційного документа.

Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, характеризується тільки прямим умислом.

Суб`єктом службового підроблення може бути будь-яка службова особа незалежно від того, у публічній чи в приватній сфері службової діяльності вчинюється цей злочин.

Колегією суддів встановлено, що зі змісту заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що заявник не погоджується з прийнятими суддями процесуальними рішеннями під час розгляду кримінальної справи № 0308/1851/2012 про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.368, ч.3 ст.368, ч.2 ст.191 КК України та про обвинувачення ОСОБА_12 за ч.2 ст.368, ч.3 ст.368 КК України, в результаті чого він був незаконно засуджений за політичними мотивами та були порушенні його права.

Відповідно до ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Згідно з ч.2 ст.106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або зміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Верховний Суд України у постанові від 15.04.2008 року зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду».

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею враховано те, що заява ОСОБА_7 від 25.10.2020 року долучена до матеріалів кримінального провадження за № 0001187 від 06.10.2020 року та буде предметом перевірки під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а тому відсутні правові підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_8 , іншими службовими та посадовими особами і працівниками цього суду, суддями Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Таким чином, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки заява ОСОБА_7 не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність у діях суддів ознак кримінальних правопорушень, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддями процесуальними рішеннями під час розгляду кримінальної справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали в апеляційному порядку, колегією суддів не встановлено, а тому оскаржувану ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2020 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4