Ухвала
Іменем України
2 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 639/483/17
провадження № 51- 5735 ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року,
встановив:
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 квітня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі статей 75,76 КК звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки та покладено на нього відповідні обов`язки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року задоволено подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області та звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки засуджений за період відбування покарання до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за час перебування на обліку зарекомендував себе задовільно, покладені на нього обв`язки виконав.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року задоволено заяву прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 про перегляд ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року за нововиявленими обставинами, зазначену ухвалу місцевого суду скасовано та відмовлено у задоволенні подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 квітня 2017 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 29 вересня 2020 року, керуючись положеннями статей 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), залишив без змін зазначену ухвалу місцевого суду.
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. На обґрунтування своїх вимог захисник вказує на те, що:
- судами першої й апеляційної інстанцій не враховано положення статей 2, 7, 17 КПК, ст.62 Конституції України;
- прокурор суду не надав доказів вчинення ОСОБА_5 нових злочинів і наявності вироку суду щодо нього, який набрав законної сили, тому суд першої інстанції не мав підстав для задоволення заяви прокурора, а суд апеляційної інстанції не мав підстав для залишення без змін ухвали місцевого суду;
- судами не враховано те, що презумпція невинуватості буде порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону, оскільки законодавство України не передбачає інакшого доказу факту вчинення злочину, ніж вирок суду, який набрав законної сили;
- судові рішення є незаконними та постановлені у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тому підлягають скасуванню на підставі статей 412, 438 КПК.
При цьому захисник у скарзі також посилається на правові висновки, які містяться у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року (справа № 695/136/17), та від 14 вересня 2020 року (справа № 591/4366/18).
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч.1, п.п.1, 4 ч.2 ст.459 КПК (в редакції станом на час розгляду справи) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Як убачається з наданої копії оскаржуваної ухвали від 15 січня 2020 року, суд першої інстанції задовольнив заяву прокурора про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасував ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року та відмовив у задоволенні подання органу пробації про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, визначеного ст. 75 КК.
При цьому місцевий суд у своєму рішенні обґрунтовано зазначив, що 20 серпня 2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.309 КК, в якій зазначено, що останній з початку січня 2019 року здійснював незаконне зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин. Вказана обставина не була відома суду станом на 07травня 2019 року.
Врахувавши положення ч.1 ст.459, п.5 ч.2ст.459, ч.1 ст.461, ч.1 ст.467 КПК, а також вимоги статей 75,78 КК, згідно яких, однією з умов звільнення засудженого від призначеного судом покарання є не вчинення засудженим протягом визначеного іспитового строку нового злочину, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зазначена вище обставина призвела до передчасного звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.78 КК від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 квітня 2017 року.
При цьому суд також зазначив про те, що на час розгляду подання начальника Новобаварського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, суду не було відомо про вчинення ним у період іспитового строку діяння, яке органом досудового слідства було кваліфіковане, як злочин.

На думку Суду, за встановлених обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність фактунаявності нововиявленої обставини, яка не була об`єктивно відома при постановленні оскаржуваної ухвали, та скасував ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 травня 2019 року з прийняттямновогорішення, яким відмовив у задоволенні подання органу пробації.

Київський апеляційний суд ухвалою 29 вересня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення та погодився з висновками суду першої інстанції, наведеними в ухвалі від 15 січня 2020 року.
Як убачається із ухвали апеляційного суду, в апеляційній скарзі захисник просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви прокурора, оскільки судом порушена загальна засада презумпція невинуватості, а матеріали провадження не містять даних щодо ухвалення відносно ОСОБА_5 обвинувального вироку.
Суд апеляційної інстанції мотивуючи своє рішення зазначив про те, що під час судового розгляду в суді першої інстанції було встановлено факт повідомлення 20 серпня 2019 року ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.309 КК, в якій зазначено, що останній з початку січня 2019 року здійснював незаконне зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин, при цьому сторона захисту підтвердила, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні знаходиться на розгляді в суді.

Тобто, судом першої інстанції встановлено, а в апеляційній скарзі захисником не заперечувавсятой факт, що ОСОБА_5 обвинувачувавсяу вчиненні нового кримінального правопорушення, яке було вчинено в період іспитового строку.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 78 КК після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Врахувавши зазначені положення КК, апеляційній суд в ухвалі зазначив, що законодавець не пов`язує вказані правові наслідки з наявністю обвинувального вироку суду, тому доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції з підстав порушення ним такої засади як презумпція невинуватості є безпідставними.

Враховуючи викладене, в тому числі й положення статей 370, 459, 460, 461 КПК, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість мотивів суду першої інстанції в частині визнання нововиявленою обставиною - повідомлення про підозру засудженому ОСОБА_5 щодо вчинення ним під час іспитового строку нових злочинів та відсутність підстав для задоволення подання органу пробації про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Із урахуванням зазначених висновків суду першої й апеляційної інстанцій та встановлених судами обставин у провадженні, на думку Суду, доводи касаційної скарги щодо порушення судами загальної засади презумпції невинуватості, щодо відсутності у провадженні доказів вчинення ОСОБА_5 нових злочинів і наявності вироку суду щодо нього, який набрав законної сили, в цілому не спростовують правильність висновків суду першої й апеляційної інстанції в частині встановлення наявності обставин, передбачених ч.2 ст. 459 КПК.
Крім того, Суд вважає необґрунтованими доводи у скарзі щодо порушення судами загальної засади презумпції невинуватості, оскільки у даному провадженні судами було встановлено лише факт наявності підозри у вчиненні засудженим кримінальних правопорушень під час відбування ним іспитового строку, що впливає на законність рішення суду про звільнення засудженого з випробуванням від призначеного покарання за вироком суду, який набрав законної сили, при цьому судами не вирішувались питання про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів та наявність підстав для постановлення нового вироку щодо нього.

Викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви залишення без задоволення апеляційної скарги, є обґрунтованими. Вважати ці висновки неправильними чи сумнівними підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам чинного КПК.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у поданій скарзі не наведено обставин чи інших доводів, які би свідчили, що у даному провадженні, було допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Крім того, постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року (справа № 695/136/17), та від 14 вересня 2020 року (справа № 591/4366/18), на правові висновки яких посилається у скарзі захисник ОСОБА_4 , не можуть бути враховані у даному провадженні, оскільки зазначені постанови судом касаційної інстанції були прийняті у кримінальних провадженнях, які розглядалися в касаційному порядку по суті за касаційним скаргами та стосуються правовідносин про застосування норм КК щодо правильності кваліфікації дій особи за ознакою «повторно».
У даному провадженні, оскаржувані судові рішення постановлені в порядку, передбаченому статтями 459,461,467 КПК, якими регулюється перегляд судових рішень, що набрали законної сили за нововиявленими та виключними обставинами.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3