печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представників потерпілої - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника - адвоката ОСОБА_11 ,

перекладачів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003106 від 15.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
31.07.2018 року, на підставі положень ст.468 КПК України, між прокурором відділу Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 , який на підставі ст.ст.36,37 КПК України наділений повноваженнями у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_14 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_11 , в присутності перекладача ОСОБА_15 , було укладено угоду про визнання винуватості, у рамках даного кримінального провадження, у зв`язку з чим суд, на виконання вимог ч.1 ст.474 КПК України, невідкладно перейшов до її розгляду.
Ухвалою суду, згідно ч.1 ст.314 КПК України, призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому, винесено питання регламентовані ст.ст.314-316 КПК України. Також в ході підготовчого судового засідання на розгляд поставлено питання щодо безпосередньо можливості затвердження укладеної угоди.
Прокурор в підготовчому засіданні повідомив, що потерпіла заперечує щодо затвердження годи про визнання винуватості, враховує викладене просить відмовити в затвердженні угоди, а обвинувальний акт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003106 від 15.07.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначити до судового розгляду.

Предстанвик потерпілої - адвокат ОСОБА_10 , просив відмовити в затверженні угоди, а кримінальне провадження призначити до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала позицію свого захисника.

Адвокат ОСОБА_11 та обвинувачений ОСОБА_14 не заперечували щодо призначення провадження до судового розгляду.

Суд заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону приходить до висновку, що підстав для затвердження угоди про визнання винуватості немає, а тому необхідно відмовити її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, виходячи з наступного.
Пункт 1 ч. 3 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
У статті 472 КПК України передбачено вимоги до угоди про визнання винуватості, а саме: формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Частина 7 ст. 474 КПК України передбачає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Враховуючи зміст угоди, в якій викладений текст відповідно до обвинувального акту, який вручений ОСОБА_14 , позицію потерпілої, яка просила відмовити в затвердженні угоди, посилаючись на те, що при укладені угоди не було достатньо обгрунтувано наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, та відсутній будь-який зв`язок з викриттям більшої кількості кримінальних правопорушень, їх запобіганні, виявленні чи припиненні, вважаю що підстав для затвердження угоди немає.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про не можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_14 та про необхідність, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України вирішення питання щодо розгляду провадження в загальному порядку.
Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішеннями Європейського суду з прав людини.
Як вбачається з наданого суду обвинувального акта, сформульоване у ньому обвинувачення не відповідає викладеним у цьому ж акті фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Так, в частині обвинувального акта щодо викладу фактичних обставин справи такі обставини взагалі не викладено.
Згідно ж п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. № 8 суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.

Неконкретність обвинувачення є порушенням права обвинувачених на захист, яке не може бути усунене судом в ході судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Окрім того в обвинувальному акті відсутні відомості щодо наявності у обвинуваченого судимостей, що на думку суду є вирішальним під час здійснення кваліфікації вчинених обвинуваченим дій.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України та вважає за необхідне повернути означений акт прокурору.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.314, 369 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
У затвердженні угоди від 31.07.2018 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_14 відмовити.

Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 6.

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1