У Х В А Л А

18 вересня 2020 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , СД Бориспілського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання СД Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР № 0000129 від 03.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в :

Інспектор сектору дізнання Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР № 0000129 від 03.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України. З метою забезпечення захисту прав інспектор сектору дізнання просить накласти арешт на майно, яке належало/належить ТОВ «ОЛЬВИТА».

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається із змісту клопотання про арешт майна, інспектором сектору дізнання не зазначено мету накладення арешту відповідно до вимог ст. 170 КПК України. У судовому засіданні прокурор також не зміг вказати конкретну мету накладення арешту та належним чином обґрунтувати необхідність застосування такого заходу забезпечення.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 64-2 КПК України у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор. За таких обставин суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна мав бути прокурор.

З огляду на викладені обставини слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту, яке належало/належить ТОВ «ОЛЬВИТА» відсутні, а тому у задоволенні клопотання Інспектора СД про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання інспектора сектору дізнання Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеного в ЄРДР № 0000129 від 03.09.2020 за ознаками злочину, передбаченого ст. 356 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1