Справа № 463/6180/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/263/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 463/6180/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Личаківсього районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді арешту на строк 5 місяців. На підставі п.«а» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 04.12.2016 о 19 год. 07 хв., на вул. Тершаківців, 1 у м. Львові, перебуваючи в приміщенні бакалійного відділу супермаркету «Вопак» 5303 ТзОВ «ПАККО Холдинг», повторно умисно таємно викрав чуже майно, а саме: одну пляшку лікеру марки «Sheridans» ємністю 0,7 л, вартістю 396,35 грн, чим завдав потерпілому супермаркету «Вопак» 5303 ТзОВ «ПАККО Холдинг» шкоди на загальну суму 396,35 грн.
На вирок суду перший заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року змінити. Вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 45 діб. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що згідно з положеннями ст.ст. 99, 101 КК України до неповнолітніх може бути застосовано, зокрема, основне покарання у виді арешту на строк від 15 до 45 діб. На час вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_5 був неповнолітнім. Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання у виді арешту у кримінальному провадженні не могло бути призначено на строк, який перевищує 45 діб. Таким чином, на думку прокурора, Личаківський районний суд м. Львова, призначивши ОСОБА_5 покарання, що не відповідає положенням ст. 101 КК України, застосував закон України про кримінальну відповідальність, що не підлягає застосуванню.

У ході апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_7 просив вирок скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону.
Захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційної інстанції позицію прокурора підтримав, просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 , пояснення захисника ОСОБА_8 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
При прийнятті рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку, а сторони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При цьому, саме визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд.
Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.
При розгляді кримінального провадження у «спрощеному порядку» єдиним доказом на якому ґрунтується обвинувальний вирок є показання обвинуваченого.
Разом з тим, приймаючи рішення про розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд у вироку лише зазначив, що обвинувачений вину в інкримінованих йому діях визнав повністю, розкаявся у вчиненому.
Однак, у вироку не наведено показань обвинуваченого щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, що є обов`язковим.
Крім того, судом першої інстанції не перевірено правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 .
Як вбачається з матеріалів справи, у зміненому обвинувальному акті дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, з посиланням на те, що у ході судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , при дослідженні характеризуючи даних, зокрема, повідомлення ОСОБА_5 Галицьким ВП ГУ НП у Львівській області про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України від 22.12.2016, встановлено, що в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні вбачається ознака повторності.
Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.
При цьому, як вбачається з матеріалів справи, суд не досліджував матеріалів, що стосуються повідомлення про підозру ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 186 КК України чи висунення йому за цими статтями обвинувачення та не зазначив про їх наявність у вироку.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Скасовуючи вирок суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора, однак погоджується з тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вищевикладені істотні порушення кримінального процесуального закону, повно та всебічно дослідити обставини справи, зокрема, перевірити відповідність обвинувального акту вимогам закону й ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Призначити в Личаківському районному суді м. Львова новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України зі стадії підготовчого судового провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4