Справа № 621/1111/20
Провадження № 1-кп/621/179/20
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
12 жовтня 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харків, є громадянином України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246 КК України,
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків, є громадянином України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого в АДРЕСА_3 , судимого: вироком Вовчанського районного суду м. Харкова за частиною 2 статті 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки;
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246 КК України,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Харків, є громадянином України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246 КК України,
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Харків, є громадянином України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в силу статті 89 КК України не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246, частиною 1 статті 263 КК України,
Відносно ОСОБА_12 , кримінальне провадження закрито в зв`язку зі смертю обвинуваченого на підставі ухвали від 12.10.2020.
Прокурор висловила думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_11 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на неконкретність обвинувачення, невідповідність обвинувального акту нормам Кримінального процесуального кодексу України, різний виклад обставин подій.
Захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вважали, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з чим наявні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.
Вислухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:
Згідно пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Зі змісту обвинувального акта не вбачається наявності у ньому таких невідповідностей вимогам статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для його повернення прокурору.
Зокрема, обвинувальний акт відповідає вимогам п. п. 5, 9 ч. 2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України щодо зазначення у ньому викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, місця його складення та затвердження.
Обставини, на які вказували захисники, не свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України, які перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.
За таких обставин, посилання захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 суд вважає неслушними.
Відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України.
У зв`язку з відсутністю клопотань сторін судового провадження питання щодо доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь не вирішувалося.
Визначено дату і місце судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, виконані інші вимоги частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.
Наявні підстави для закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
До суду надійшли позовні заяви Генівської сільської ради Зміївського району Харківської області про відшкодування матеріальної шкоди та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південня залізниця» АТ «Укрзалізниця» про відшкодування матеріальної шкоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
На підставі викладеного, враховуючи відповідність позовних заяв нормам Цивільного процесуального кодексу України, позовні заяви Генівської сільської ради Зміївського району Харківської області та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південня залізниця» АТ «Укрзалізниця» про відшкодування матеріальної шкоди належить прийняти до розгляду у кримінальному провадженні.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила письмові клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , а відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді цілодобового домашнього арешту. В обґрунтування клопотань зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини, в тому числі той факт, що вчинення незаконної порубки дерев у захисних лісових насадженнях, розташованих на території Харківської області, у складі організованої групи, протягом тривалого часу було основним доходом обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших джерел доходів вони не мають, у зв`язку з чим обвинувачені можуть продовжити протиправну діяльність, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. Отже, підстав для скасування чи зміни запобіжних заходів на інший запобіжний захід немає.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити умови домашнього арешту та заборони обвинуваченому залишати своє житло у певний час доби, а саме з 22 год. до 06 год. наступного дня.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_9 просили змінити запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали, що ризики, визначені ухвалою суду про обрання запобіжного заходу відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, суд дійшов наступного:
Відповідно до частини 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Оскільки строк дії ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 20.08.2020 про продовження застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначено до 18.10.2020, а судове провадження до вказаної дати не буде завершено, необхідно вирішити питання про запобіжний захід.
Під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею було враховано ризики: переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у поєднанні з відомостями щодо його попередньої судимості, вказує на наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
На час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу відсутні відомості, які вказують на припинення ризиків, що були враховані при застосуванні запобіжного заходу - домашнього арешту.
Оцінивши обставини, визначені ст. 178 КПК України, дійшов висновку, що для забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків належить продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту, однак, змінити умови домашнього арешту та зоборонити залишати обвинуваченому місце проживання у певний період доби.
Таким чином, суд вважає доводи сторони захисту слушними, враховує належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також зауважує, що таке рішення має забезпечити реалізацію обвинуваченим його права на працю, отримання медичної допомоги, тощо, а відповідно й забезпечити інтереси кримінального провадження.
Судове провадження не може бути закінчене в межах строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_5 .
Під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею було враховано ризики: переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вказує на наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
За таких обставин, для забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків належить задовольнити клопотання сторони обвинувачення: продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Доводи сторони захисту не містять відомостей, які вказують на зменшення чи зникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на зміну обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які були враховані під час застосування та вирішення питання про продовження запобіжного заходу. Повідомлені захисником відомості про особу обвинуваченого, не є новими та, в цілому, були враховані під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Таким чином підстав для задоволення клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суд не вбачає.
23.06.2020 суддею Зміївського районного суду Харківської області запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22.00 до 06.00 продовжено до 21.08.2020, однак, у судовому засіданні, яке відбулося 2.08.2020 обвинувачений ОСОБА_7 не був присутнім у зв`язку з перебуванням на лікуванні, про що повідомив суд його захисник з одночасним наданням копій медичної документації. Отже, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не був продовжений.
Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відсутні відомості, які вказують на припинення чи зменшення ризиків, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України. За таких обставин, для забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків належить задовольнити клопотання сторони обвинувачення: продовжити (обрати) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити обвинуваченому залишати своє житло у період з 22 год. до 06 год. наступного дня.
Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України на обвинуваченого ОСОБА_7 належить покласти обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття.
Відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
В свою чергу, доводи сторони захисту не містять відомостей, які вказують на зменшення чи зникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на зміну обставин, передбачених ст. 178 КПК України, які були враховані під час застосування та вирішення питання про продовження запобіжного заходу.
Таким чином підстав для задоволення клопотання сторони захисту про обрання ОСОБА_7 , більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, суд не вбачає.
Строк дії ухвали Зміївського районного суду Харківської області від 20.08.2020 про продовження застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначено до 18.10.2020, а судове провадження до вказаної дати не буде завершено, необхідно вирішити питання про запобіжний захід.
Під час застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею було враховано ризики: переховування обвинуваченого від суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.
Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів вказує на наявність ризиків переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
На час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу відсутні відомості, які вказують на припинення чи зменшення ризиків, що були враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу - домашнього арешту.
За таких обставин, для забезпечення належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього процесуальних обов`язків належить задовольнити клопотання сторони обвинувачення: продовжити у відношенні обвинуваченого дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Доводи сторони захисту щодо застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання суд вважає не слушними.
У підготовчому судовому засіданні були заявлені письмові клопотання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про скасування арешту майна.
Вказані особи, як власники майна, арешт на яке було накладено ухвалою слідчого судді від 13.11.2019 року, вказали на порушення їх прав щодо вільного розпорядження та володіння майном.
Так, ухвалами слідчих суддів Київського районного суду м. Харкова вирішено питання про арешт тимчасово вилученого майна та визначено місце його зберігання, зокрема, транспортних засобів автомобіля ГАЗ-52, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ЗІЛ 130, реєстраційний номер НОМЕР_2 , Камаз 5511, реєстраційний номер НОМЕР_3 . (том 2 а.с. 199-225)
Вирішуючи питання про арешт майна, слідчими суддями було визначено мету накладення арешту, а саме: збереження речових доказів, збереження інформації, що містить вилучене майно, яке є предметом кримінального правопорушення, відповідність майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.
Відповідно до статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Заявниками не доведено факту, що в подальшому у застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Суд вважає, що власниками майна щодо якого вирішено питання про накладення арешту на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно, суд перебуває в стадії підготовчого судового засідання, що унеможливлює дослідження письмових доказів по кримінальному провадженню та з`ясування обставин на які посилаються заявники, а відтак дійшов до висновку, що втручання у право на мирне володіння та розпорядження майном забезпечує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав осіб власників майна, а також, що існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між арештом майна та метою, яку даний захід прагне досягти.
Крім того, слід звернути увагу, що дані про оскарження ухвал слідчих суддів від 13.11.2019 про накладення арешту відсутні, рівно як і відомості про звернення з питанням про скасування арешту майна на стадії досудового розслідування.
У зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань та одночасно роз`яснює, що дане питання буде вирішено при ухваленні судового рішення, яким буде закінчено судовий розгляд даного кримінального провадження.
У судовому засіданні захисником адвокатам ОСОБА_11 , подані письмові клопотання:
- скарга в порядку частини 3 статті 309 КПК України про визнання ухвал Харківського апеляційного суду від 30.09.2019 та 21.07.2019 такими, що постановлені з істотним порушенням норм Кримінального процесуального закону, а саме незаконним складом суду.
При обговоренні доводів скарги, захисник зауважив, що вирішення питання по суті скарги є передчасним, просив долучити скаргу до матеріалів кримінального провадження та повернутись до суті поставлених питань на відповідній стадії судового розгляду, у разі вирішення питання про призначення справи до судового розгляду.
-клопотання в порядку частини 3 статті 303, частини 2 статті 315 КПК України щодо визнання порушення прав ОСОБА_7 , а саме невірного зазначення часу його фактичного затримання у протоколі його затримання, - в частині невручення останньому підозри у строк встановлений КПК України, а також щодо катування та нелюдського поводження з боку співробітників органів, що здійснювали затримання ОСОБА_7 , що спричинило йому часткову втрату слуху в його лівому вусі. Витребування інформації щодо стану досудового розслідування кримінального провадження №0001214 від 29.11.2019 за частиною 2 статті 365 КК України.
При наведенні доводів вказаного клопотання захисник зауважив, що стосовно невірного зазначення часу фактичного затримання ОСОБА_7 , у протоколі його затримання, в частині невручення останньому підозри у строк встановлений КПК України, є відповідне рішення слідчого судді Київського районного суду м. Харків де, власне, і було встановлено вказані факти. Щодо катування та нелюдського поводження з боку співробітників органів, що здійснювали затримання ОСОБА_7 , відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР за №0001214 від 29.11.2019 за частиною 2 статті 365 КК України.
Також захисником заявлено клопотання про витребування усіх відомостей (повний (розширений) витяг) з Єдиного реєстру досудових розслідувань по даному кримінальному провадженню. В обґрунтування клопотання захисником зазначено, що у сторони захисту наявні вагомі сумніви з приводу належного та вчасного внесення відомостей до ЄРДР, зокрема, правильного відображення відомостей щодо затримання обвинуваченого. На його звернення до Прокуратури Харківської області у доступі до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні було відмовлено.
Заслухавши прокурора, яка висловила позицію щодо часткового задоволення клопотань, суд зазначає таке.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч.1 ст.2 КПК України).
За приписами статті 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
За змістом частини 2 статті 315 КПК України суд з метою підготовки до судового розгляду розглядає клопотання учасників судового провадження, зокрема, про витребування певних речей чи документів.
Вирішуючи подане захисником клопотання про витребування документів, суд враховує приписи Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за якими адвокат, реалізуючи свої професійні права, має право, в тому числі збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, отримувати документи, їх копії.
Захисник в судовому засіданні надав доказ того, що він звертався під час досудового розслідування з відповідним клопотанням до Прокуратури Харківської області та йому було відмовлено, тобто, що у нього виникли певні труднощі.
Одночасно суд зауважує, що за приписами частини 6 статті 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Наведеним приписам кореспондують положення частини 2 статті 317 КПК України, за якими після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що задля забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, клопотання захисника про витребування від Генеральної прокуратури України повного (розширеного) витягу з Єдиного реєстру підлягає частковому задоволенню, а саме процесуальному керівнику прокурору ОСОБА_3 , належить забезпечити стороні захисту можливість ознайомитись з повним (розширеним) витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000632 від 16.07.2019.
Крім того, є підстави для направлення запиту до ДБР у м. Полтава щодо стану (результатів) досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001214 від 29.11.2019 року за частиною 2 статті 365 КК України.
В іншій частині, клопотання адвоката ОСОБА_11 , слід залишити без розгляду, як такі, що були попередньо вирішені на стадії досудового розслідування та передчасно заявлені.
Таке рішення суду, ґрунтується зокрема і на позиції самого захисника ОСОБА_11 , яку він висловив в ході обговорення заявлених клопотань.
Керуючись статтями 22, 127,128, 314, 316, 350 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , про повернення обвинувального акту відмовити.
Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі суду на 15:00 годину 21.10.2020 року.
Прийняти до розгляду у кримінальному провадженні позовну заяву Генівської сільської ради Зміївського району Харківської області про відшкодування матеріальної шкоди.
Прийняти до розгляду у кримінальному провадженні позовні заяви Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південня залізниця» АТ «Укрзалізниця про відшкодування матеріальної шкоди.
В судове засідання викликати прокурора, обвинувачених, захисників.
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника, обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.
Продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу - домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_4 залишати своє житло за адресою АДРЕСА_1 у період з 20 години до 06 години наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою; носити електронний засіб контролю.
Встановити строк дії даної ухвали - шістдесят діб з моменту оголошення до 10 грудня 2020 року.
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 ,
Клопотання захисника задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу домашнього арешту.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати своє житло за адресою АДРЕСА_3 у період з 22 години до 06 години наступного дня.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою.
Встановити строк дії даної ухвали - шістдесят діб з моменту оголошення до 10 грудня 2020 року.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 задовольнити
Продовжити відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу домашнього арешту.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 залишати своє житло за адресою АДРЕСА_3 у період з 20 години до 06 години наступного дня;
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою.
У задоволенні клопотання захисника відмовити
Встановити строк дії даної ухвали - шістдесят діб з моменту оголошення до 10 грудня 2020 року.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу домашнього арешту.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 залишати своє житло за адресою АДРЕСА_4 у період з 22 години до 06 години наступного дня;
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до Зміївського районного суду Харківської області за першою вимогою.
Встановити строк дії даної ухвали - шістдесят діб з моменту оголошення до 10 грудня 2020 року.
Ухвалу для контролю за дотриманням виконання обвинуваченими встановлених обмежень направити до органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.
У задоволенні клопотань ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про скасування арешту майна відмовити.
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_11 , задовольнити частково.
Доручити процесуальному керівнику прокурору ОСОБА_3 , забезпечити адвокату ОСОБА_11 , можливість ознайомитись з повним (розширеним) витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000632 від 16.07.2019.
Направити до територіального управління ДБР у м. Полтава запит щодо стану (результатів) досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001214 від 29.11.2019 року за частиною 2 статті 365 КК України.
В іншій частині клопотання захисника ОСОБА_11 , - залишити без розгляду.
В частині продовження дії запобіжного заходу, відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Зміївський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Дата оголошення учасникам судового провадження повного тексту ухвали суду 16 год. 00 хв., 13.10.2020 року.
Головуючий: