Справа № 345/1834/20
Провадження № 11-кп/4808/364/20
Категорія ч.2 ст. 289КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою (далі АС) захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 -адвоката ОСОБА_8 , на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2020 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, (злочину) передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а:

Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тенетники, Галицького району, Івано-Франківської області та мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючий, не одружений, українець, громадянин України, раніше судимий, останній раз 27.08.2014 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч .2 ст. 289, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК, із застосуванням ч. 1 ст. 70 цього ж Кодексу на 6 років позбавлення волі, звільненений умовно-достроково і на підставі ст. 81 названого Кодексу18.12.2018 року,-

визнано виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 цього ж Кодексу призначено покарання чотири роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою, залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 09.05.2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 2942,10 грн. - витрат за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.05.2020 року на автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , жителю с.Дзиняч Богородчанського району Івано-Франківської області, законним володільцем, якого є ОСОБА_11 , житель АДРЕСА_2 , та на мобільний телефон марки «Xiaomi», модель М1803Е7SG, синього кольору в силіконовому чохлі-накладці, який належить ОСОБА_9 і на велосипед сірого кольору, який належить ОСОБА_9 - скасувано.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Обвинувачений ОСОБА_9 незаконно заволодів транспортним засобом, вчинено повторно.

Злочини вчинено при таких обставинах:

09.05.2020 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 рухався своїм велосипедом по вул.Шевченка, що в с. Томашівці Калуського району. Перебуваючи неподалік будинку №16, по цій же вулиці, він побачив автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , законним володільцем якого є ОСОБА_11 , який був припаркований на містку біля вищевказаного будинку. Всередині вказаного автомобіля ОСОБА_9 побачив ключ, який знаходився в замку запалювання. Тоді у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, без згоди власника чи законного володільця, відчинивши незачинені дверцята, сів всередину автомобіля та, завівши двигун за допомогою ключа, поїхав з місця вчинення злочину, таким чином заволодівши транспортним засобом - автомобілем марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Того ж дня, близько 16год.20 хв.. ОСОБА_9 рухаючись по дорозі Т-09-10 сполученням Бурштин-Калуш, на 24-му кілометрі дороги був зупинений працівниками поліції.

В АС захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат- ОСОБА_8 , вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання, з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі підзахисного внаслідок суворості.

Просить змінити вирок щодо обвинуваченого та призначити ОСОБА_9 за ч.2 ст.289 КК із застосуванням положення ст. 69 КК покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік із покладенням на останього обов`язків ч.1 п.п.1,2 та ч.3 п.2 ст.76 цього Кодексу.

До Івано-Франківського апеляційного суду не було подано інших апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 , які підтримали подану АС і просять вирок змінити в частині призначення покарання; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка заперечила АС, вважає вирок законним і обгрунтованим; перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що АС не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Як вбачається із вироку Калуського міськрайонного суду від 18 червня 2020 року, ОСОБА_9 , в порядку ч.3 ст.349 КПК, правильно зрозумів зміст обставин справи, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому слідстві, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили( а.с.46).

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ч.3 ст.349 КПК, а тому фактичні обставини справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються, апеляційним судом не перевірялися.

Покликання захисника на суворість призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Стаття 65 КК передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На думку колегії суддів, суд цих вимог, в частині призначення обвинуваченому покарання, дотримався. Призначене покарання ОСОБА_9 є справедливим та законним з урахуванням всіх фактичних обставин по справі, та у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, є необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а доводи його захисника в АС, є безпідставними та непереконливими.

Так, призначаючи ОСОБА_9 , покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_9 , врахував також дані про його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з встановленими даними про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема: враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного те, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться, викрадене потерпілому повернуто, а претензії з його боку відсутні.

Проте, обвинувачентй раніше притягався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкий злочин.

Колегія суддів відносить до обставин, які пом`якшують, ОСОБА_9 покарання, зокрема повне визнання ним своєї вини та його щире каяття у вчиненому, добровільне відшкодування заподіяних збитків, відсутність претензій зі сторони потерпілого, який просить не призначати обвинуваченому суворе покарання, один з яких поклався щодо призначення покарання на розсуд суду.

Обставин, які обтяжують обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції не знайдено.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Таким чином, враховуючи вказані вище обставини даного кримінального провадження та вимоги ст.65 КК , колегія суддів вважає, що при визначенні обвинуваченому виду та розміру покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення кримінального покарання, зокрема принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, і це знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів, тому таке покарання відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, характеру й тяжкості вчиненого ним діяння, є справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення його та попередження вчинення нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про застосування положення ст. 69 КК при призначенні покарання. Разом з тим, вважає, що підстав для застосування положення ст.ст. 75 та 76 КК до призначення покарання немає.

Враховуючи вищевикладене доводи АС захисника ОСОБА_8 щодо неправильного застосування норм закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення АС захисника ОСОБА_8 .

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405,407, 418, 419 КПК колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката- ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з часу отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5