Дата документу 26.01.2021 Справа № 336/7/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Єдиний унікальний № 333/7/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/83/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2021 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, неодруженого, який дітей на утриманні не має, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.11.2019 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень;

-25.08.2020 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

та звільнено з-під варти ОСОБА_7 , і застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , строком до 02.03.2021 року включно, -

встановила:

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування, відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_7 03.01.2021 року, приблизно о 03 годині 16 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження металевої стіни, проник у приміщення торгівельного кіоску, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, ФОП « ОСОБА_11 », а саме вісім пачок із тютюновими стіками марки «Heets» вартістю 50,00 гривень за одну одиницю на загальну суму 400,00 гривень, чим завдав ФОП ОСОБА_11 матеріальну шкоду.

ОСОБА_7 було затримано 03 січня 2021 року в порядку ст.208 КПК України.

У клопотанні слідчий зазначив про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 знаходячись на свободі, усвідомлюючи невідворотність кримінального покарання за скоєний ним злочин, буде мати можливість переховуватися від органів досудового розслідування і суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Крім того, враховуючи спосіб вчинення злочину та відповідно до матеріалів провадження, слідчий дійшов до висновку, що перебуваючи на свободі підозрюваний може продовжити свою злочинну діяльність (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Слідчий суддя погодився з обґрунтованістю підозри вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, вид і розмір можливого покарання, наявність ризиків, даних, що характеризують особу підозрюваного, стан його здоров`я, дійшов до висновку, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не було наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зазначив стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , який за наданими стороною захисту медичними документами у період 10-19 жовтня 2020 року переніс хірургічні втручання (лапаротомію).

Таким чином, слідчий суддя враховуючи всі обставини і матеріали провадження, дійшов до висновку, що цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, як запобіжний захід в кримінальному провадженні може запобігти доведеним ризикам ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали слідчого судді, вважає, що вона підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів. Обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, апелянт зазначає, що ОСОБА_7 з 30.09.2020 перебуває на обліку у ДУ «Центр пробації» у філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у Шевченківському відділу та неодноразово порушував порядок та умови звільнення від відбування покарання, про що, до останнього, 03.11.2020 у було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання.

Таким чином, прокурор зазначає, що ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України може зникнути і переховуватися від органів досудового розслідування, якщо йому не буде обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Просить апеляційний суд ухвалу слідчого судді від 05.01.2021 про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати, і ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного і захисника підозрюваного, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та вважали рішення слідчого судді законним і обґрунтованим; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, обвинуваченому; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Для обрання запобіжного заходу, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання запобіжного заходу. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів ухвала слідчого судді відповідає вищезгаданим вимогам.

Згідно ст.135 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; 2) потреби досудового розслідування виправдовують ступінь втручання у права і свободи особи; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України підтверджується: протоколом огляду місця події від 03.01.2021; відомостями протоколу допиту свідка ОСОБА_12 , рапортом від 03.01.2021; відомостями протоколів допиту свідків інспекторів УПП ДПП в Запорізькій області ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; відомостями, які викладені у рапорті ОСОБА_13 ; протоколами допиту свідків інспекторів ТОР УПП ДПП в Запорізькій області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; бухгалтерською документацію ФОП ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що основними ризиками, передбаченого ч. 1 ст.177 КПК України є те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та продовжити свою злочинну діяльність.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апелянта про те, що висновки слідчого судді є необґрунтованими, суд не врахував всі наявні докази, які істотно можуть впливати на його висновки, оскільки зазначені доводи спростовуються матеріалами провадження.

Слідчий суддя враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , вагомість наявних доказів вчинення ним злочину, тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, характеристику, процесуальну поведінку підозрюваного, дійшов правильного висновку про доцільність застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження та особи підозрюваного.

Крім того, керуючись правовою позицією, яка викладена у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Слідчий у клопотанні про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 формально, загальними фразами і формулюваннями зазначив, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і запобігти ризикам; такий захід не відповідає особі підозрюваного.

Судова колегія зазначає, що право на свободу та особисту недоторканність може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності), із забезпеченням справедливого балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та в порядку, визначених законами України, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини, за вмотивованим рішенням суду, прийнятим в порядку справедливої судової процедури.
Таким чином, формулювання слідчого щодо неможливості застосування, відносно ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не відповідає вимогам ст.194 КПК та практики Європейського суду з прав людини.

Застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно підозрюваного не буде домірним та буде мати ознаки порушення справедливого балансу інтересів особи і суспільства, оскільки ризики, які існують в кримінальному провадженні є мінімальними і можуть бути усуненні шляхом застосування цілодобового домашнього арешту.

Доводи сторони обвинувачення щодо неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та неефективності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту містять лише посилання на незгоду з судовим рішенням, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки обставини, на які посилається прокурор не можуть у повному обсязі бути підставами для скасування ухвали суду першої інстанції і застосуванням, відносно ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про існування реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які можуть перешкодити досудовому розслідуванні, а також твердження, що суд дійшов до неправильних висновків, колегія суддів вважає безпідставними.
При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя об`єктивно дослідив матеріали провадженні і правильно дійшов висновку, що цілодобовий домашній арешт зможе усунути ризики кримінального провадження.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 січня 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4