Провадження № 1-кп/727/108/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання Дужич ЯІ

учасників судового кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_2

захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про продовження запобіжного заходу застосованого у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002024 від 10.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу, застосованого судом, у вигляді тримання під вартою. Продовження за обставин наведених в клопотанні, терміну дії запобіжного заходу зумовлена тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину грабежу, вчиненого повторно та на думку сторони обвинувачення, продовжують мати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, у разі перебування на волі - переховування обвинуваченого від суду, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину і покарання, що йому загрожує; - перешкоджання кримінальному провадженню і іншим чином, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків; не тривалого періоду вчинення злочину після звільнення з місць позбавлення волі, вплив обвинуваченого на свідків, які з об`єктивних причин не допитані безпосередньо ще в судовому засіданні; просить, прокурор продовжити застосований судом запобіжний захід на 60 діб щодо обвинуваченого і не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, згідно ст.183 ч.4 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в його інтересах захисник просили в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого надано суду клопотання про зміну запобіжного заходу з триманняґ під вартою на домашній арешт на певний час доби, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_7 має стабільні міцні соціальні зв"язки, місце проживання, має незадовільний стан здоров"я і йому потрібно лікуватися.

Прокурор проти заявленого клопотання заперечувала.

Заслухавши доводи прокурора, думку обвинуваченого та думку захисника в інтересах обвинуваченого, дослідивши матеріали по заявлених клопотаннях, суд зважає на наступне.

10.09.2019р. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

27.09.2019р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

30.09. 2019 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці під час досудового розслідування до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

21.11.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_4 , судом було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави;

Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувався в установму законом порядку. Ухвалою від 17.07. 2020 року терміном дії до 16.09 2020 року.

Статтею 331 КПК України регламентовано, що під час судового розгляду, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Клопотання прокурора про продовження застосованого судом до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останньому було вручено 23.04.2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються, продовжуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 3 ст. 331 КПК України визначено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується (продовжується), виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Поряд з наведеним, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд, серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуються вимоги пп. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, оскільки, згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд, при вирішенні клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, як це обумовлено в рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…».

Тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину - рішення у справі «Москаленко проти України».

При вирішенні клопотання щодо продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме, ризики хоча і зміншелися, оджнак продовжують мати місце ризик переховування обвинуваченого від суду з врахуванням тяжкісті покарання, що загрожує у разі визнання його винуватими у скоєні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, дієвість даного ри зику обумовлюється тим, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів; після відбування враховується і ризик впливу ОСОБА_4 на потерпілого, який викликаний в суд для додаткового допиту, вчинення нових кримінальних правопорушень, відсутність в ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків та будь-яких сталих матеріальних доходів; по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи та на є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора, а тому, суд вважає, що слід продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 діб.

Застосований, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід із урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обгрунтованої підозри, на даний час, не виходить за межі розумного строку та визначеними КПК України підставами і метою запобіжного заходу

Наведеним вище спростовуються доводи наведені в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу. Під час розгляду клопотання, не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв"язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України. Стан здоров`я обвинуваченого за встановленими йому діагнозами дозволяє йому брати участь в судових засіданнях. В засіданні ОСОБА_7 пояснив, що йому в слідчому ізорляторі надається лікування і він отримує медичні препарати. А, отже в задоволенні клопотання захсника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити.

Згідно позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Судом в силу закону ст. 183 ч.4 КПК України, відсутні підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Отже, жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, не забезпечить уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України та належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 176-178, 183, 199, 331 ч.3, 369-372, 376 КПК України, суд,- УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження застосованого запобіжного заходу у вигляжді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити, застосований судом до обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 02 листопада 2020 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали направити уповноваженій службовій особі ДУ Чернівецькій слідчий ізолятор (№ 33) для виконання; вручити стороні обвинувачення і стороні захисту для відома.

В задоволенні клопотання захсника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку.

Суддя ОСОБА_1