УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2020 Справа №607/17485/18

м.Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 від 26.06.2020р. про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000392 від 01.08.2018р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення судового засідання по розгляду кримінального провадження №0000392 від 01.08.2018р. про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, останній подав клопотання, яке підтримане захисником, в якому просить звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне продовження на підставі ст. 49 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, вчинення якого йому інкримінується було ще 25 червня 2018 року і станом на дату проведення судового розгляду закінчилися строки давності, він своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнає, досудове розслідування чи судові засідання не зупинялися через розшук обвинуваченого, він не ухилявся від слідства та суду, що в сукупності покладає на суд обов`язок звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила відносно задоволення клопотання обвинуваченого, оскільки станом на дату проведення судового розгляду закінчилися передбачені ст. 49 КК України строки для притягнення особи до кримінальної відповідальності, фактів ухилення обвинуваченого від слідства та суду, оголошення його в розшук матеріали кримінального провадження не містять.

В судовому засіданні потерпілий, його законний представник та представник адвокат ОСОБА_8 заперечують проти клопотання обвинуваченого, посилаючись на те, що судом не було встановлено винуватість особи у вчиненні злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , не досліджено доказів у кримінальному провадженні, що унеможливить встановити, чи мала місце подія, яка викладена в обвинувальному актів і при тому, що обвинувачений заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України, заслухавши з цього приводу прокурора, потерпілого, законного представника потерпілого та представника потерпілого, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання на даному етапі судового розгляду слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, вчинення якого інкримінується обвинуваченому, класифікуються, як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули, зокрема, два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України (п. 8 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005р.).

Пунктом 14 вказаної Постанови встановлено, що ухвала суду має бути вмотивованою. Зокрема, поряд із доказами винуватості особи у вчинені злочину в цій постанові (ухвалі) слід зазначити умови та підстави, з урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

В пункті 2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005р. чітко вказано, що в усіх перелічених випадках, серед яких і ст. 49 КК України, особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК України умов і підстав. Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності). При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.
На даній стадії розгляду кримінального провадження не зібрані усі докази, на які посилається прокурор у доведеність вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 126 КК України, винуватість у вчиненні якого ОСОБА_3 заперечує, виходячи із змісту заявленого ним клопотання та заперечував при встановленні судом особи обвинуваченого під час судового розгляду із роз`ясненням суті обвинувачення, обвинувачений ще не допитаний і дана обставина поряд з іншими унеможливлює суд встановити наявність необхідних умов із викладенням їх в тексті ухвали, обов`язковість на дотримання яких встановлено в пунктах 2, 14 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005р. для застосування положень статті 49 Кримінального кодексу України.

Тому суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 хоч і є підставним, враховуючи дані, які містяться в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів кримінального провадження і не запереченні сторонами в частині строку вчинення кримінального правопорушення та його спливу, проте, на даному етапі судового розгляду є передчасне для застосування положень статті 49 Кримінального кодексу України, а відтак, до задоволення не підлягає, що не позбавляє право обвинуваченого на повторне його заявлення після виконання вимог, які описані вище.

Враховуючи викладене і керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 376, 395 КПК України, ст.ст. 12, 44, 49 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 від 26.06.2020р. про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддяОСОБА_1