Номер провадження: 11-сс/813/96/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.12.2020, якою в межах кримінального провадження № 0002098 від 06.08.2020, відносно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хрустальний (Красний Луч) Луганської обл., громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 29.06.2011 Краснолуцьким місцевим судом Луганської області, за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 р., відповідно до ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,
- підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

установив:
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1, 2 ст. 127 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.02.2021, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» без визначення застави.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбаченого ч. 1, 2 ст. 127 КК України, та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було доведено наявність ризиків того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також, слідчий суддя, врахувавши положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України та те, що кримінальні правопорушення було вчинено із застосування насильства, вважав за необхідне не визначати розмір застави.
Ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.12.2020 виправлено описку та вирішено сьомий абзац ухвали слідчого судді від 10.12.2020 року викласти в наступній редакції: «Повний текст ухвали слідчого судді буде виготовлено відповідно до вимог ч. 2 ст. 376 КПК України та проголошено слідчим суддею 14.12.2020 року о 17 годині 00 хвилин».

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначила, що не погоджується із оскаржуваною ухвалою слідчого судді з наступних підстав:
- слідчим суддею не взято до уваги, що пред`явлена її підзахисному підозра у вчиненні інкримінованого йому злочину є необґрунтованою, оскільки відсутня кваліфікуюча ознака повторність;
- поза увагою слідчого залишилось те, що слідчим та прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;
- слідчий суддя не врахував, що прокурором та слідчим жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що 10.12.2020 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст. 127 КК України (т. 2 а.с. 29-34), а санкція ч. 2 ст. 127 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 127 КК України, а саме в тому, що він, будучи співмешканцем ОСОБА_10 , матері двох малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за час їх спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у період часу з 05.07.2020 по 05.08.2020, усвідомлюючи значну перевагу в фізичному, інтелектуальному розвитку, пряму залежність в побутових умовах, враховуючи вік малолітнього потерпілого та безпорадний стан останнього, умисно систематично завдавав морального та фізичного страждання, що проявлялось у знущанні, утриманні в шкідливих для здоров`я умовах: позбавляв на тривалий час сну, залишаючи в кутку на всю ніч з забороною сну, своїми насильницькими діями примушував малолітнього потерпілого вчиняти дії, що суперечили його волі.
Так, 05.08.2020 ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногами в область паху малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , спричинивши своїми діями малолітньому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді обширної гематоми правої пахової, надлобкової ділянок, калитки статевого члена, які викликали розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, ОСОБА_7 у період часу з 05.07.2020 по 05.08.2020, усвідомлюючи значну перевагу в фізичному, інтелектуальному розвитку, пряму залежність в побутових умовах, враховуючи вік малолітнього потерпілого та безпорадний стан останнього, як вид покарання за неправильну вимову слів ОСОБА_10 примушував останнього до самокалічення здійснювати неодноразові удари головою об стіну, двічі кидав малолітнього потерпілого на тверду поверхню землі з висоти близько двох метрів (піднявши останнього над головою), систематично наносив удари ременем та руками по різним частинам тіла ОСОБА_10 , спричинивши своїми систематичними діями ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку та гематоми голови, які є єдиним нерозривним комплексом закритої черепно-мозкової травми і тому оцінюються у сукупності, як такі, що викликали розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; гематоми тулуба та нижніх кінцівок, які як у сукупності, так і кожне окремо, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести діб, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок скоєних протиправних дій ОСОБА_7 проти малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , в останнього розвинулись психічні порушення невротичного регістру у вигляді «Посттравматичного стресового розладу» що відповідає діагностичним критеріям рубрики F 43.1 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), виникнення яких знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із заподіяною йому шкодою ОСОБА_7 .
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри та вважаючи їх безпідставними, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 127 КК України на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (т.1 а.с. 53-56), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (т.1 а.с. 67-70), протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , (т.1 а.с.77-79), протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_11 (т.1 а.с. 80-82), протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 (т. 1: а.с.117-120, а.с.121-124, а.с. 125-128), висновком судово-медичного експерта №1951 (т.1 а.с.62-66), висновком судово-психіатричного експерта №393 (т.1 а.с. 97-106), висновком судово-психіатричного експерта №394 (т. 1 а.с.108-116), протоколом допиту свідка лікаря хірурга КНП «ООДКЛ» ООР ОСОБА_17 (т.1 а.с.170-174), протоколом допиту свідка фельдшера ОСОБА_18 (т.1 а.с.173-79), протоколом огляду документу диску, наданого інспектором ЮП СП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській обл. (т.1 а.с. 184-186), протоколом пред`явлення речі для впізнання (т.1 а.с. 200-202), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (т.1 а.с.203-205), протоколом допиту свідка дитячого лікаря-уролога КНП «ООДКЛ» ООР ОСОБА_19 (т.1 а.с.219-222), висновком експертна комісійної судово- медичної експертизи №220 (т.1 а.с.224-241).
Окрім того, колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування наявності в зазначеному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді. викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обумовлені тим, що: останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні, серед іншого, тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, поєднаного із спричиненням малолітній потерпілій особі тілесних ушкоджень, відповідальність за який передбачена лише у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років; не працевлаштований; проживав з потерпілими та свідками однією сім`єю; раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, що посягають на життя та здоров`я.
Окрім того, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду наданий протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 22.12.2020, згідно з яким підозрюваний, будучи під вартою, неодноразово телефонував їй та погрожував фізичною розправою, про що вона повідомила правоохоронні органи та на підтвердження надала для огляду свій мобільний телефон, що беззаперечно свідчить про підтвердження ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному провадженні.
Твердження захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає голослівними, адже, застосувавши відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя не знайшов підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Таким чином, враховуючи викладені вищи обставини, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 10.12.2020, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 127 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07.02.2021 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3