ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3243/20 Справа № 190/284/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000014 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Долинське П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В с т а н о в и л а:

Вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.1 ст. 121 КК України та призначено покарання 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання в порядку виконання вироку.
Судом також вирішено долю речових доказів та питання розподілу процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 07.01.2020р., близько 22г. 05хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого конфлікту, біля будинку АДРЕСА_1 , умисно, з метою завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, дістав з правої зовнішньої кишені куртки ніж з коричневою рукояткою, довжиною клинка 140 мм., шириною 28 мм., загальною довжиною 240 мм., та утримуючі даний ніж у правій руці, спочатку наніс останньому один удар загостреним кінцем леза ножа в ділянку лівої щоки обличчя, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, від чого потерпілий ОСОБА_7 відчув біль та почав прямувати до свого місця проживання, а саме до домоволодіння АДРЕСА_1 , де приблизно в декількох метрах від території вказаного домоволодіння, його наздогнав ОСОБА_8 , який продовжуючи свій злочинний намір, утримуючи в правій руці вищевказаний ніж, умисно завдав ОСОБА_7 один удар в область передньої поверхні черевної стінки з ліва, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото - різаного ушкодження передньої черевної стінки з ушкодженням парієтальної брюшини, внутрішньої черевної кровотечі, забрюшинної після травматичної гематоми, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя.

Обвинувачений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2020 року в частині призначення покарання, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що не оспорює фактичні обставини вищезазначеного кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеності його винуватості у вчиненні злочину і правильності кваліфікації діяння, однак вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання може бути змінений через його надмірну суворість, у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону про кримінальну відповідальність, а саме невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості та обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення.
Звертає увагу на те, що повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся, не має судимостей, має міцні соціальні зв`язки зі своєю родиною, одразу після вчинення кримінального правопорушення, яке є випадковістю, надав потерпілому необхідну допомогу, повідомив свідка ОСОБА_9 про спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та попросив ОСОБА_9 , щоби він негайно викликав швидку медичну допомогу для потерпілого та викликав поліцію. Крім цього, за місцем свого проживання характеризується задовільно, а орган пробації у своїй досудовій доповіді звернув увагу суду на те, що є достатньо підстав для його виправлення без позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений підтримав вимоги апеляційної скарги та просив зменшити призначене йому покарання.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого.
Потерпілий пітримав апеляцію та просив призначити обвинуваченому покарання з випробуванням.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю доповідача, думки учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст.121 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, іншими сторонами і учасниками кримінального провадження апеляційних скарг не надано, тому вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення йому занадто суворого покарання, колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.
За змістом ст. ст. 409, 414 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції також може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, тобто такого покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».
Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄКПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що при призначенні обвинуваченому виду та строку покарання у виді позбавлення волі судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані про особу ОСОБА_8 , який за місцем проживання та праці характеризується задовільно, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, відсутність судимостей, задовільну характеристику за місцем проживання, повідомлення про вчинення злочину після його вчинення та необхідність надання медичної допомоги потерпілому свідку ОСОБА_9 з метою виклику поліції та швидкої медичної допомоги. До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 суд відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись.
Так, частиною першою статті 66 КК України передбачені обставини, що пом`якшують покарання.
Згідно частини другої ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першої цієї статті.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений зазначив про повне визнання своєї вини у скоєному, розкаяння, шкоду про вчинене, просив зменшити призначене йому покарання.
В даному випадку колегія суддів вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 неможливе без його ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, не вбачає.
Разом з цим, на думку суду апеляційної інстанції, доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині того, що призначене йому покарання є занадто суворим, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, є слушними та підлягають частковому задоволенню.
Так, згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання в їх сукупності, які були встановлені судом першої інстанції, з чим погоджується й апеляційний суд, обтяжуючу покарання обставину та дані про особу обвинуваченого колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років є занадто суворим. Тому колегія суддів дійшла висновку про можливість зменшення строку призначеного ОСОБА_8 покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, що буде справедливим і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
Так, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання суд апеляційної інстанції враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи, спосіб вчинення злочину, наслідки, які настали внаслідок злочинних дій обвинуваченого, думку потерпілої сторони та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою провину, щиро покаявся, про вчинення злочину після його вчинення та необхідність надання медичної допомоги потерпілому повідомив свідку ОСОБА_9 з метою виклику поліції та швидкої медичної допомоги, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та дають підстави для застосування статті 69 КК України з призначенням покарання нижче від найнижчої межі санкції ч.1 ст. 121 КК України.
Таким чином, призначення обвинуваченому покарання у даному кримінальному провадженні у виді реального позбавлення волі строком 3 (три) роки відповідатиме вимогам ст. 50 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зміну вироку в частині призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України в порядку ст.ст. 409,414 КПК України.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його судовому розгляді істотних вимог норм кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

___________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4