справа № 208/2888/17
провадження № 1-кп/208/99/19
УХВАЛА

25 листопада 2019 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії:

головуючого, судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши клопотання прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз 12.02.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 187 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 18.01.2017 року по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначене кримінальне провадження. Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор, з врахуванням тяжкості злочинів в скоєні яких обвинувачується ОСОБА_9 та з врахуванням ризиків передбачених ст. 177 КПК України, характеризуючих даних особи, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу на теперішній час не змінились, тих підстав, що на знаходячись на свободі ОСОБА_9 може переховуватись від суду, може впливати на свідків та потерпілих, вважав доцільним продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що кореспондується з відповідними рішеннями ЄСПЛ.

Захисник зазначив, що прокурором не доведені, а тільки зазначені ризики передбачені ст. 177 КПК України, що є порушенням норм чинного законодавства. Ніяких доказів на підтвердження ризиків зазначених прокурором, даних, що ОСОБА_9 знаходячись на волі той може скритись від суду, суду не надано. Просив суд змінити запобіжний захід на менш суворий. Обвинувачений підтримав думку захисника.

Вислухав учасників судового засідання, судом встановлено наступне.

Згідно вимог ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що у даному випадку, доводи про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що зазначається у справі ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ», «Летельє проти Франції»

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який чинним законодавством передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років.

Для відмови в звільненні особи з-під варти застосовуються принципи конвенційного прецендентного права, такі як ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя, про що зазначається у рішеннях ЄСПЛ «Штегмюллер протии Австрії» та «Вемгофф протии Німеччини»

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом та належним елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також ЄСПЛ визнав, що враховуючи серйозність висунутого обвинувачення, державні органи могли виправдано вважати про існування такого ризику.

Тяжкість злочину може бути достатньою причиною, разом з іншими, для продовження строку тримання під вартою, про що зазначається у рішенні ЄСПЛ «Волосюк проти України»

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено. Суд, також вважає, необґрунтованими твердження захисника про можливість забезпечення належної поведінки обвинуваченого шляхом обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою та не можуть бути прийняті судом, виходячи з конкретних обставин даного кримінального провадження та особи обвинуваченого.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, і оцінив в сукупності всі обставини відповідно до вимог ст. 178 КПК України, відносно обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку. ОСОБА_9 знаходячись на волі може продовжити злочинну діяльність, а з огляду на термін покарання, який загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, може ухилитись від суду. Суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, - продовжити, строком до 22 січня 2020 року.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, через районний суд, протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3