Ухвала

іменем України
29 вересня 2020 року

м. Київ
справа № 264/7623/19

провадження № 51-4614 ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 червня 2020 року.
Короткий зміст оскаржених вироку, ухвали та встановлені обставини
За вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Донецький апеляційний суд ухвалою від 30 червня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 задовольнив частково. Вирок місцевого суду змінив у частині призначення покарання. Постановив вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 309 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді обмеження волі на строк

5 років. В іншій частині вирок суду залишив без змін.
Суд визнав ОСОБА_5 винуватими у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, в один із днів літа 2019 року (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , переслідуючи мету незаконного виготовлення та зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах, на городі домоволодіння зірвав

5 кущів та 1 гілку дикорослих рослин коноплі, після чого з метою виготовлення наркотичних засобів переніс їх до приміщення, де залишив сушити. 21 жовтня

2019 року в період часу з 16 години 47 хвилин до 18 години 02 хвилин у ході проведення обшуку за вказаною адресою працівниками поліції виявлено та вилучено 1 гілку рослини сіро-зеленого кольору та 5 сухих кущів сіро-зеленого кольору, які містять особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальна маса якого в перерахунку на суху речовину становить 6617,77 г.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеності винуватості засудженого та правильності кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 309 КК, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити судове рішення щодо ОСОБА_6 , застосувавши ст. 75 КК. На обґрунтування свого прохання захисник зазначає, що апеляційний суд,не врахувавши окремих даних про особу засудженого, дійшов необґрунтованого висновку про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Мотиви Суду
Відповідно до приписів статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Наведених норм права суд не порушив.
Згідно з вироком, призначаючи ОСОБА_5 захід примусу, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу ОСОБА_5 ,який раніше не судимий, працює, позитивно характеризуються за місцем роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, а також інші характеризуючі дані про його особу та дійшов обґрунтованого висновку про суспільну небезпечність ОСОБА_5 та про неможливість досягнення мети його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства.
При цьому суд, врахувавши обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку щодо можливості призначення ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 309 КК.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, додатково врахувавши пом`якшуючу покарання обставину активне сприяння розкриттю злочину, а також визнавши пом`якшуючими обставинами те, що ОСОБА_5 у зв`язкуіз залежністю від наркоманії пройшов стаціонарне лікування, має постійне місце роботи, дохід, допомагає матері, яка є пенсіонером, дійшов висновку про можливість застосування до ньогоположень ст. 69 КК і призначив ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.
Обставини, які, на думку захисника, дають можливість застосувати до засудженого положення ст. 75 КК, апеляційний суд врахував при пом`якшенні покарання із застосуванням ст. 69 КК, тому доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції окремих характеризуючих даних про особу засудженого при призначенні покарання та порядку його відбування є неприйнятними.
Оскільки застосування від імені держави до осіб, визнаних винними, заходу примусу та обрання порядку його відбування є дискреційним повноваженням суду, яке було реалізовано під час постановлення судового рішення, то немає підстав для зміни судового рішення із застосування ст. 75 КК.
Обраний ОСОБА_5 захід примусу є необхідним і достатнім для виправлення засудженого тапопередження вчинення нових злочинів. Підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через суворість, про що йдеться в касаційній скарзі захисника, Суд не вбачає.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
З огляду на викладене Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 30 червня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3