УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 638/1738/18
провадження № 51-4733ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року та ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Суть питання
Як видно з долученої до касаційної скарги копії судового рішення апеляційного суду, ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність прокурора Харківської місцевої прокуратури №1, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).
Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, ОСОБА_4 оскаржив його до апеляційного суду.
Суддя Харківського апеляційного суду ухвалою від 18 грудня 2019 року, на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді з мотивів того, що відповідно до статей 307, 309 цього Кодексу згадане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на незаконність вказаних судових рішень, просить їх відмінити.
При цьому ОСОБА_4 до касаційної скарги долучив клопотання про поновлення йому строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи поважність його пропуску тим, що ухвалу судді Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року він отримав 12 серпня 2020 року і йому знадобився час для підготовки документів.
З огляду на викладене ОСОБА_4 вважає, що строк на касаційне оскарження ним був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Отже, за змістом статей 310, 424 КПК України, сама по собі ухвала слідчого судді місцевого суду касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції, отже, доводи касаційної скарги щодо незаконності вказаного судового рішення Верховний Суд не розглядає.
Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Однак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвала судді апеляційного суду стосовно ОСОБА_4 була проголошена 18 грудня 2019 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для нього було 19 березня 2020 року.
Однак, ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, лише 18 вересня 2020 року (згідно його підпису на касаційній скарзі), тобто майже 6 місяців після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Разом з тим, ч. 1 ст. 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Наведені ОСОБА_4 у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не визнає поважними з огляду на нижченаведене.
Верховний Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_4 , Верховний Суд вважає, що у його задоволенні необхідно відмовити, оскільки він не навів жодних доводів на обґрунтування того, що перешкоджало йому звернутися до апеляційного суду для отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції раніше.
До того ж, клопотання потерпілого не містить даних про те, яких розумних заходів він вживав для можливості звернення з касаційною скаргою до Верховного Суду у визначений законом строк.
З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про поновлення йому строку на касаційне оскарження ухвали судді Харківського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року.
Повернути касаційну скаргу ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3