ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2574/20 Справа № 176/2739/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи "Жовтоводська виправна колонія (№26)" про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року відмовлено в задоволенні подання Державної установи "Жовтоводська виправна колонія (№26)" про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_7 .
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що протягом строку відбування покарання у засудженого відбулися позитивні прояви в поведінці і вони заслуговують на увагу, але беручи до уваги та оцінюючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, зокрема те, що в період попереднього ув`язнення з 20.11.2015 року, під час утримання в УВП №4 м. Дніпро заохочень не мав, мав одне стягнення, яке хоча і погашено за плином часу, проте має враховуватися судом в контексті аналізу поведінки засудженого за весь період відбування покарання, а за весь час відбування покарання в Державній установі "Жовтоводська виправна колонія №26" має лише чотири заохочення, що отриманні засудженим 31.07.2018 року, 27.12.2018 року, 22.07.2019 року, 08.10.2019 року, неможливо встановити однозначну стабільну позитивну поведінку засудженого, яка підтверджує, що він дійсно став на шлях виправлення. Наявність цих заохочень не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення. В даному випадку, на думку суду, мова іде лише про те, що засуджений стає на шлях виправлення, але ще не став.
Крім того, засуджений ОСОБА_7 відбув 1/2 строку призначеного йому покарання, має заохочення і має право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, однак, з урахуванням призначеного строку покарання та зарахованого строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд вважає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням є передчасною. Разом з тим, як слідує з витягу протоколу засідання комісії по розгляду справ про умовно-дострокове звільнення при Державній установі "Жовтоводська виправній колонії №26" №37 від 19.09.2019 року, комісія відмовила засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Державної установи "Жовтоводська виправна колонія (№26)", та застосувати до ОСОБА_7 ст. 82 КК України, та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Так, засуджений зауважує, що він відбув більше 1/2 строку призначеного покарання, має 5 заохочень, стягнення погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований на виробництві.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_7 по даному провадженню засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 10 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.11.2015 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 року по 22.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.06.2017 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27.11.2018 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відмовлено. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.03.2019 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 12.12.2017 року, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838 від 26.11.2015 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 з 20.11.2015 року утримувався в УВП №4, де мав 1 стягнення, заохочень не мав.

Виходячи з даних характеристики засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія №26 з 26.01.2018 року, де засуджений характеризується позитивно, має 4 заохочення, стягнень немає. На виробництві установи був працевлаштований в період з 01.03.2018 року по 01.07.2019 року «Ливарне виробництво». Відповідно до ч. 5 ст. 118 КВК України виконує роботи по благоустрою колонії прилеглих територій, поліпшення житлво-побутових умов засуджених, до суспільно-корисної праці відноситься добре та відповідально, поставленні завдання виконує вчасно та якісно, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», соціально-корисними зв`язками дорожить, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує посилки, провину у скоєному злочинні визнає, в заподіяному розкаюється.

Крім того, як слідує з витягу протоколу засідання комісії по розгляду справ про умовно-дострокове звільнення при Державній установі "Жовтоводська виправна колонія №26" №37 від 19.09.2019 року, комісія відмовила засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення.

Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.

Доводи засудженого ОСОБА_7 про неврахування судом першої інстанції того, що засуджений відбув більше 1/2 строку призначеного покарання, має 5 заохочень, стягнення погашені у встановленому законом порядку, працевлаштований на виробництві, являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

Сам факт, що засуджений ОСОБА_7 за час перебування у Державній установі Дніпровська установа виконання покарань №4 з 20.11.2015 року заохочень не мав та мав одне стягнення, яке хоча і погашено за плином часу, та наявність 4 заохочень з 26.01.2018 року за період відбування покарання в Державній установі Жовтоводська виправна колонія №26 не може свідчити, що він став на шлях виправлення. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту засуджений ОСОБА_7 не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

За таких обставин, поведінки засудженого за весь період відбування ним покарання, беручи також до уваги ступінь тяжкості вчиненого засудженим кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що є передчасним для ствердження, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч. 3 ст. 82 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення і має право на застосування до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні подання Державної установи "Жовтоводська виправна колонія (№26)" про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4