Єдиний унікальний номер судової справи 201/4724/20
Номер провадження 1-кс/201/2991/2020
УХВАЛА
Іменем України

21 серпня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.01.2016р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 31.12.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися зі скаргою до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 303 КПК України, в якій просили суд визнати незаконною та скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.01.2016р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001059 від 31.12.2015р., матеріали направити прокурору для проведення належного досудового розслідування; зобов`язати посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області виконати рішення суду від 03.12.2015р. по справі № 201/17493/15-к.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020р. було відмовлено у поновленні строку на оскарження постанови слідчого, скаргу повернуто заявникам.

За результатами оскарження цієї ухвали заявниками, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2020р. ухвалу слідчого судді першої інстанції скасовано, справу передано для призначення розгляду в суді першої інстанції, після чого скарга була передана в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги заявники вказали, що 18.05.2020р. при ознайомленні з матеріалами справи № 201/4157/20 щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження №0001059, відомості про яке внесені в ЄРДР 31.12.2015р., заявники дізналися про те, що 26.01.2016р. слідчим з ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . На адресу заявників копія постанови не була направлена. Заявники не були допитані, жодних слідчих дій у кримінальному провадженні не здійснено, у т.ч. на виконання рішенні суду по справі №201/17493/15-к від 03.12.2015р.

На підставі викладеного, просили визнати незаконною та скасувати постанову старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.01.2016р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001059, відомості про яке внесені до ЄРДР 31.12.2015р., матеріали направити прокурору для проведення належного досудового розслідування. Також просили зобов`язати посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області виконати рішення суду від 03.12.2015р. по справі № 201/17493/15-к.

Заявник ОСОБА_3 надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами, скаргу просив задовольнити. Інший заявник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. У зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суддя слідчий вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі іншого заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Як вказують заявники 18.05.2020р. під час ознайомленні з матеріалами справи № 201/4157/20 відносно скасування постанови про закриття кримінального провадження №0001059, відомості про яке внесені до ЄРДР 31.12.2015р. вони дізналися про наявність оскаржуваної постанови слідчого від 26.01.2016р. про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим може бути оскаржено особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, однак слідчим при винесенні постанови вказані вимоги не дотримані.
Слідчим не враховано, що завдання моральної шкоди у момент вчинення можливого злочину, не може бути доведеним певними доказами і такі обставини можуть бути доведені під час досудового розслідування заявниками за наявності в ньому процесуального статусу потерпілих, який забезпечить їм ряд визначених законом прав, зокрема, заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо завданої шкоди, тощо. А безпідставна та невмотивована відмова слідчого ОСОБА_5 у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 може призвести до однобічності та неповноти досудового розслідування.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що слідчим не вжито належних заходів для повного з`ясування факту можливого завдання шкоди заявникам кримінальним правопорушенням та відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як особи, які повідомили про кримінальне правопорушення, не завдано шкоди, а тому оскаржувана постанова є незаконною.
Разом з тим, слідчий суддя, перевіривши матеріали поданої скарги, дійшов висновку про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як таку, що винесена слідчим передчасно, оскільки постанова є невмотивованою та необґрунтованою, відповідно до положень ч. 5 ст. 110 КПК України.
З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість вимог поданої скарги в частині скасування постанови слідчого від 26.01.2016 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому приходить до висновку про її задоволення, в цій частині.
Щодо вимог про зобов`язання посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області виконати рішення суду від 03.12.2015р. по справі № 201/17493/15-к, проведення службового розслідування в зв`язку з порушенням посадовими особами КПК України.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченимиглавою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про вчинення кримінального проступку та двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Частиною першою ст. 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування.
З поданої ОСОБА_3 і ОСОБА_4 скарги вбачається, що вони оскаржують бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Дніпропетровської області, яка виразилась у невиконанні рішення суду, а не щодо невиконання дій, що він зобов`язаний виконати відповідно до положень КПК України у визначений цим Кодексом строки, що відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України, не є предметом оскарження (розгляду) на досудовому розслідуванні, у зв`язку з чим ,в цій частині скарги слід відмовити.
Щодо вимог про здійснення належного досудового розслідування кримінальних проваджень та виклику свідків.
Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 КК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.
Проаналізувавши норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 36, 40 КПК України, якими встановлено перелік повноважень слідчого, прокурора під час досудового розслідування, суд приходить до висновку, що виклик свідків, організація та виконання повного, об`єктивного та належного досудового розслідування виходить за межі повноважень суду. Також, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого чи прокурора вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти в установлений КПК України строк.
Також заявниками порушено 10-тиденний строк звернення до суду зі скаргою, але вони не були обізнані про винесення слідчим постанови від 26.01.2016р. про відмову у визнанні їх потерпілими і фактично дізнався про неї лише 18.05.2020р. при ознайомленні з матеріалами справи № 201/4157/20. Скарга була подана 21.05.2020р., однак ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2020р. скаргу було повернуто заявникам. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.08.2020р. ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу передано для призначення розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Заявники дізналися про оскаржувану постанову лише 18.05.2020р. За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 55, 93, 153, 220, 303 - 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , строк для звернення зі скаргою до слідчого судді.

Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.01.2016р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059 від 31.12.2015р. задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 26.01.2016р. про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0001059, внесеного до ЄРДР від 31.12.2015р. за ч. 1 ст. 384 КК України - скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1