Справа № 683/2051/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року м.Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м.Старокостянтинова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07 липня 2020 року за №0000276 про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, має на утримані двоє неповнолітніх дітей, що не працює, депутатом не обирався, не має судимостей в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що близько 00 год. 07 хв. 07 липня 2020 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у житловій кімнаті будинку АДРЕСА_1 , під час спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливі наслідки, умисно наніс один удар кухонним ножем в задню поверхню грудної клітини, чим спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва в 5-6 міжребер`ї спини, з ушкодженням міжреберної артерії, гемотораксу, геморагічного шоку 3-го ступеня, які згідно висновків судово-медичних експертиз № 58, № 59 та № 60 від 04 серпня 2020 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

09 грудня 2020 року між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 з участю захисника ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, що ставиться йому у вину, та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення.

Сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Також сторонами угоди узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке з огляду на обставини, що пом`якшують покарання та позицію потерпілого ОСОБА_6 про призначення несуворого покарання, має бути призначене на підставі ст.69 КК України, тобто більш м`яке, ніж передбачено законом, у виді позбавлення волі на строк два роки.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які не заперечили щодо затвердження судом цієї угоди, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 і ч.4 ст.469 КПК України за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відповідно до ст.12 цього ж Кодексу є тяжким, вину у скоєному визнав, цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Позицію обвинуваченого підтримав його захисник ОСОБА_8 .

Прокурор ОСОБА_5 підтримав угоду з обвинуваченим ОСОБА_7 про визнання винуватості, просив суд її затвердити. Зазначив, що потерпілим ОСОБА_6 надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, оскільки шкода йому відшкодована та будь-яких претензій до обвинуваченого він не має.

Суд дійшов переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, ураховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Зокрема, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди, сприяння у наданні медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення у спосіб виклику лікарів екстреної медичної допомоги.
Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, згідно висновку судово-психіатричної експертизи на час вчинення злочину та на теперішній час виявляв та виявляє психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позицію потерпілого щодо не призначення суворого покарання та наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов висновку про затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченим угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ст.69 КК України, тобто нижче він найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченого та призначене йому покарання у виді реального позбавлення волі, до вступу вироку у законну силу йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі, він може ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення із з 07 липня 2020 року (дня затримання) розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 394, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 грудня 2020 року, укладену між прокурором Старокостянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_7 з участю захисника ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000276.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та на підставі ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 09 грудня 2020 року, зарахувавши в цей строк на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 07 липня 2020 року по 08 грудня 2020 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази:

-зрізи напірника подушки зі слідами речовини бурого кольору, зовні схожу на кров, біологічні зразки ОСОБА_7 , а саме: зрізи з нігтьових пластин, змиви з рук;

-чоловічий піджак темно-синього кольору, клітчасту теніску синього кольору, джинси синього кольору та кросівки чорно-білого кольору, два чоловічі піджаки чорного кольору та джинсові штани блакитного кольору, предмет ззовні схожий на ніж із руків`ям чорного кольору чоловічу сорочку білого кольору та чоловічу сорочку зеленого кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: