ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1990/20 Справа № 204/2678/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника особи, щодо якої розглядається питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 20 травня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліпляве, Канівського району, Черкаської області, з середньою освітою, неодруженого, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_9
особи, щодо якої
розглядається клопотання ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
лікаря-психіатра ОСОБА_10 ,
встановила:
Вказаною ухвалою змінено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2017 року, відносно ОСОБА_6 і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведено його у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. В задоволені клопотання ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 щодо скасування примусових заходів медичного характеру відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2017 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2020 ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2019 було скасовано та в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатрі лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_11 було відмовлено. В своїй ухвалі Апеляційний суд зазначив, що в судовій справі та в матеріалах особової справи відсутні відомості про оцінку ризику скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння за допомогою шкали оцінки ризику, відповідно до п. 19 Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 року № 992. Зазначені вище обставини залишились без належної уваги та правової оцінки суду першої інстанції, що потягло невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та призначено стаціонарну судово-психіатрічну експертизу, але експертні питання були не вирішені в зв`язку із складністю випадку та неясністю клінічної картини. Однак в судовому засіданні була допитана експерт ОСОБА_12 , яка суду пояснила, що за період перебування ОСОБА_11 в експертній установі не зафіксовано випадків агресії, порушення дисципліни, непокори вимогам адміністрації, дій суїцидального характеру або нападу на працівників установи. При цьому, для проведення експертизи був доставлений ОСОБА_13 , а також була надана особова справа та матеріали судової справи з останній висновком лікарів - психіатрів. Таким чином, комісія експертів не змогла дійти висновку, що ОСОБА_13 має психічне захворювання, яке б обумовлювало необхідність подальшого застосування до нього примусових заходів медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із суворим наглядом, а також, що через психічне захворювання останній становить небезпечність для себе чи інших осіб.
Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше продовження лікування ОСОБА_11 в умовах Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», тобто в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не відповідатимуть вимогам Закону та рішенню суду і ОСОБА_6 для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру має бути переведений у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Також суд зазначив, що на час розгляду заяви немає відомостей щодо відсутності у ОСОБА_6 психічного захворювання. Натомість наявні відомості, які зазначені у висновку комісії лікарів-психіатрів №397 від 17.04.2020 року та в поясненнях лікуючого лікаря, наданих в судовому засіданні, що у ОСОБА_6 на даний час наявне психічне захворювання. Враховуючи відсутність спростовуючих наявність захворювання доказів та відсутність підстав ставити під сумнів пояснення лікуючого лікаря та висновок комісії, якими підтверджено наявність у ОСОБА_6 психічного захворювання, суд прийшов до висновку, що на даний час ОСОБА_6 не видужав, тому припинення застосування примусових заходів медичного характеру в даному випадку неможливе.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та звільнити ОСОБА_6 з-під нагляду закладу з надання психіатричної допомоги.
Посилається на те, що судом не надано уваги та правової оцінки ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2020 року, якою було скасовано ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2019 року та відмовлено в задоволенні заяви представника Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю України про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_6 . В своїй ухвалі Апеляційний суд зазначив, що в судовій справі та в матеріалах особової справи відсутні відомості про оцінку ризику скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння за допомогою шкали оцінки ризику.
Вказує, що подальше продовження лікування ОСОБА_6 в умовах Дніпровської філії Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю України, тобто в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не відповідатимуть вимогам закону та рішенню суду. За рішенням Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2020 року, ОСОБА_6 повинен бути звільненим з установи. Однак представники лікарні, при відсутності висновку експертів та фактичних даних щодо необхідності тримання ОСОБА_6 у лікарні закритого типу, рішення суду про відмову у продовженні примусових заходів медичного характеру, яким встановлено відсутність підстав подальшого тримання ОСОБА_6 у лікарні, знову звертаються до суду із заявою про продовження примусових заходів медичного характеру, проте ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2020 року у задоволенні поданої заяви знов відмовлено. Не звільняючи ОСОБА_6 з лікарні, представники закладу знов звертаються до суду із заявою, але вже про зміну примусового заходу медичного характеру на більш м`який, при тому, що підстав тримання ОСОБА_6 у лікарні не з`явилось та необхідність у подальшому лікуванні у лікарні закритого типу не доведена.
Під час апеляційного розгляду особа, щодо якої розглядається питання про зміна застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор та представник ДФ «Спеціалізований заклад з надання психіатричної допомоги»» лікар-психіатр ОСОБА_10 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Згідно положень ч. ч. 1, 3 ст. 514 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Частиною 1 статті 95 КК України також передбачено, що продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно матеріалів справи суд першої інстанції, приймаючи до уваги висновок комісії лікарів-психіатрів Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України» № 397 від 17 квітня 2020 року, дійшов висновку про необхідність зміни застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2017 року щодо ОСОБА_6 , і для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведення його у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Такий висновок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам даної справи, і узгоджується з вказаними вище вимогами закону.
Так, згідно вказаного вище висновку комісії лікарів-психіатрів № 397 від 17 червня 2020 року, ОСОБА_6 страждає на розлад особистості і поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку комбінованого (судинного, інтоксикаційного) генезу, виражений психоорганічний синдром з інтелектуально-мнестичним зниженням, параноїдальний синдром. Код згідно з чинним переглядом МКХ-10 F07.8.
Приймаючи до уваги анамнестичні відомості щодо наявності у пацієнта судинної патології з приводу якої він звертався за медичною допомогою та неодноразово лікувався стаціонарно, зловживання алкоголем, а також те, що суспільно-небезпечне діяння були вчинене останнім під час вживання спиртних напоїв, що свідчить про розгальмованість потягів і відсутність вольового контролю за своїми діями, здатності передбачати їх можливі наслідки, притаманні особам з органічним ураженням головного мозку, а також надаючи оцінку даним клінічного обстеження і спостереженням пацієнта за час його перебування в ДФ Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України, якими виявлені параноїдальна симптоматика з маячними ідеями впливу, отруєння, збитку, буденних відносин з конкретною скерованістю; виражені розлади органічного генезу з порушенням властивостей уваги, ґрунтовності мислення, ригідною категоризацією поведінки інших людей як неправильною; вираженою зміною мови обставинністю, в`язкістю, гіперграфією; нестабільність і коливання проявів емоцій, що властиві критеріям при органічному розладі особистості, з урахуванням необхідності проведення щодо пацієнта подальшого комплексу реабілітаційних заходів, до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Відповідно до ст. 17 Закону України „Про психіатричну допомогу від 22 лютого 2000 року, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.
Згідно ст. 19 наведеного Закону, примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Колегія суддів вважає, що висновок комісії лікарів психіатрів ДФ Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги ДУ Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України щодо ОСОБА_6 є достатньо обґрунтованим та мотивованим і відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу».
В засіданні суду апеляційної інстанції була заслухана позиція лікаря-психіатра ОСОБА_10 , яка стверджувала, що у ОСОБА_6 наявне психічне захворювання, на даний час він не видужав, тому припинення застосування примусових заході медичного характеру в даному випадку не можливе.
За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування ухвали суду з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі захисника, оскільки судом постановлено ухвалу у відповідності вимог кримінального процесуального закону, ухвала по своїй суті є правомірною, справедливою відповідно до об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням достатніх мотивів та підстав.
Доводи адвоката про те, що в матеріалах справи ОСОБА_6 відсутні відомості про оцінку ризику скоєння останнім суспільно-небезпечного діяння та про те, що судом не було виконано вказівки апеляційного суду, викладені в ухвалі від 09.04.2020 року, на думку колегії суддів, є необґрунтовані.
Так, Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.04.2020 ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2019 було скасовано та в задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю України» про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в умовах психіатрі лікарні з суворим наглядом відносно ОСОБА_11 було відмовлено.
В своїй ухвалі апеляційний суд зазначив, що в судовій справі та в матеріалах особової справи відсутні відомості про оцінку ризику скоєння пацієнтом суспільно небезпечного діяння за допомогою шкали оцінки ризику, відповідно до п. 19 правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.08.2017 № 992. Зазначені вище обставини залишились без належної уваги та правової оцінки суду першої інстанції, що потягло невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішення, фактичним обставинам справи.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_6 та призначено стаціонарну судово-психіатрічну експертизу, але експертні питання були не вирішені в зв`язку із складністю випадку та неясністю клінічної картини.
В судовому засіданні було допитано експерта ОСОБА_12 , яка пояснила, що за період перебування ОСОБА_11 в експертній установі не зафіксовано випадків агресії, порушення дисципліни, непокори вимогам адміністрації, дій суїцидального характеру або нападу на працівників установи. При цьому, для проведення експертизи був доставлений ОСОБА_13 , а також була надана особова справа та матеріали судової справи з останній висновком лікарів- психіатрів. Таким чином, комісія експертів не змогла дійти висновку, що ОСОБА_13 має психічне захворювання, яке б обумовлювало необхідність подальшого застосування до нього примусових з медичного характеру з госпіталізацією до психіатричного закладу із суворим наглядом, а також, що через психічне захворювання останній становить небезпечність для себе чи інших осіб.
Таким чином, подальше продовження лікування ОСОБА_11 в умовах Дніпровської філії «Спеціальни заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України», тобто в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом не відповідатимуть вимогам Закону та рішенню суду.
Разом з тим, з огляду на висновок комісії лікарів психіатрів № 397 від 17 червня 2020 року, згідно якого ОСОБА_6 страждає на хронічний психічний розлад та потребує лікування, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність подальшого застосування до останнього примусових заходів медичного характеру у закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої розглядається питання про зміну застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2020 року про зміну застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2017 року, відносно ОСОБА_6 та для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру переведення його у заклад з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4