Справа № 488/3049/20
Провадження № 1-кп/488/529/20
В И Р О К
іменем України

22.12.2020 року Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000903 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, військовослужбовця, який з 2019 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді розвідника-далекомірника відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї з реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону у військовому званні матрос, звільнений з військової служби у жовтні 2020 року за станом здоров`я, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який не має дітей, із неповною середньою освітою, раніше не судимого, який притягується до кримінальної відповідальності за обвинуваченням за ч.1 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0002619 від 02.11.2017 року, яке направлене до суду 27.11.2017 року,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури

Миколаївського гарнізону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.08.2019 року, ОСОБА_3 призначено на посаду розвідника-далекомірника відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї з реактивної артилерійської батареї 1 реактивного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 та присвоєно первинне військове звання «матрос».

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. ст.9, 11, 14, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, п.8 ст.6, п.2 ст.23, п.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, дорожити бойовою славою Збройних Сил України, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Проте 20.06.2020 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на законних підставах у приміщенні будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає спільно з тіткою ОСОБА_5 , її донькою та онукою, діючи з корисливих мотивів, вирішив заволодіти мобільним телефоном марки «Motorola» моделі «MotoG6 Plus» (ХТ1926-6), 4/64 Gb вартістю 3400 грн., ща належить його тітці ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом вільного доступу, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, викрав мобільний телефон марки «Motorola» моделі «MotoG6 Plus» (ХТ1926-6), 4/64 Gb вартістю 3400 грн.

В подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 грн.

Крім того, 20.06.2020 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , заволодівши мобільним телефоном, своєї тітки ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, зайшов до мобільного додатку «Privat 24» звідки перерахував собі на банківську картку грошові кошти у сумі 9800 грн., належні ОСОБА_5 .

В подальшому, викраденим майном, зокрема грошовими коштами ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 9800 грн. Крім того, продав викрадений у ОСОБА_5 мобільний телефон до ломбарду, отримавши за нього 1800 грн., які також витратив на власні розваги.

Крім того, 26.06.2020 року у денний час доби, знаходячись в приміщенні супермаркету «Таврія В», що розташований за адресою: м.Миколаїв, просп.Богоявленський, 234В, ОСОБА_3 , керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно зняв з банківської картки № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 2000 грн. за допомогою мобільного телефону, належного ОСОБА_6 , повернувши останній.

В подальшому, викраденим майном, зокрема грошовими коштами в сумі 2000грн, ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2000 грн.

Вказані діяння передбачають кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 185 КК України.

Крім того, 06.08.2020 року у нічний час доби, більш точного часу встановити не виявилось можливим, у матроса ОСОБА_3 , спілкуючись із ОСОБА_6 , з якою перебуває у зріднених відносинах, виник умисел на заволодіння чужим майном, а саме: золотою обручкою за реактивом 583, загальною вагою 4,22 г, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_6 та належала на праві власності громадянці ОСОБА_5 . При цьому ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, в якості способу заволодіння визначив недобросовісне використання родинних стосунків між ним та ОСОБА_6 , яка приходиться йому двоюрідною сестрою, що створило у розумінні ОСОБА_6 обстановку повної довіри діям та обіцянкам ОСОБА_3 .

Використовуючи вище перелічені створені ним умови для повної довіри його діям, ОСОБА_3 вмовив ОСОБА_6 передати у тимчасове користування золоту обручку за реактивом 583, загальною вагою 4,22 г, вартість якого згідно відповіді Національного Банку України становить 1038, 01 грн. за 1 г., а всього 4380 грн., пообіцявши повернути її наступної доби.

Заволодівши у такий спосіб чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_3 розпорядився ним на власний розсуд, зокрема направився до ломбарду «Гроші Тут», що розташований за адресою: м.Миколаїв, просп.Корабелів, 15, де заклав золоту обручку за реактивом 583, загальною вагою 4,22 г до ломбарду, а одержаними за неї коштами розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4380 грн.

Вказане діяння передбачає кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 190 КК України.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_3 свою вину за висунутим обвинуваченням визнав повністю, щодо всіх епізодів та обсягу викраденого. Щодо обставин викрадення майна та речей пояснив, що в червні 2020 року залишив військову частину та прибув додому. 20 червня 2020 року приблизно о 23 годині взяв належний його тітці ОСОБА_5 мобільний телефон марки Моторола без її дозволу, тобто заволодівши останнім, з якого, за допомогою додатку Приват24, скориставшись послугою про зміну паролю доступу, перевів з її картки на свою грошові кошти в сумі 9800 грн., а телефон в цей же день здав до ломбарду, отримавши 1800 грн. Викрадені кошти та кошти, отримані з продажу телефону витратив на власні розваги.

26 червня 2020 року, разом із двоюрідною сестрою ОСОБА_6 катався на мопеді, коли в них закінчилося пальне. Під приводом подзвонити своєму товаришу, щоб той привіз їм бензин попросив у сестри ОСОБА_6 її мобільний телефон, за допомогою якого, скориставшись послугою зняття готівки без картки з терміналу ПриватБанку зняв з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 2000 грн., телефон повернув сестрі. Викрадені кошти витратив на розваги для себе та сестри, при цьому не повідомив їй про викрадення цих грошей.

На початку серпня 2020 року, ввечері, знаходячись за спільним місцем проживання, попросив у сестри ОСОБА_6 поміряти каблучку, яка була у неї на руці, на що сестра погодилася та передала каблучку. Одівши її на палець своєї руки, він ОСОБА_3 , під вигаданим приводом забрав її, зокрема повідомив сестрі, що каблучка не знімається та піде за допомогою до знайомого, щоб зняти та повернути їй каблучку, однак каблучку не повернув, в цей же день здав її до ломбарду, одержавши за неї 4300 грн., які витратив на свої розваги.

У скоєному щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що 11.06.2020 року її племінник, який на той час походив військову службу, вночі прибув додому. Наступного дня вона зателефонувала командиру військової частини та він повідомив, що ОСОБА_3 надано 10 днів звільнення. На дев`ятий день вона з ОСОБА_7 сиділа на кухні, розмовляли, коли ОСОБА_7 повідомив, що піде гуляти. Вранці вона виявила пропажу свого телефону, у зв`язку з цим звернулася до поліції та з`ясувала, що телефон ОСОБА_7 здав до ломбарду. Для викупу телефону вона надала власні кошти. Окрім того, вона виявила пропажу грошей з її банківського рахунку та виявила пропажу грошей з рахунку, відкритого на ім`я її доньки ОСОБА_6 , призначеного для соціальних виплат. Також виявила, що у доньки відсутні золота каблучка та на її запитання донька повідомила, що дала каблучку ОСОБА_7 , але він її не повернув.

За згодою обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_5 , прокурора судом, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у таємному викраденні майна потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за епізодами від 20.06.2020 року та 26.06.2020 року, в тому числі повторно за епізодом від 20.06.2020 року з викрадення грошових коштів ОСОБА_5 і за епізодом викрадення грошових коштів ОСОБА_6 від 26.06.2020 року, що слід вкаліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), скоєній повторно.
Окрім того, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що вчинене повторно, за епізодом заволодіння майном ОСОБА_6 від 06.08.2020 року.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що останній вчинив ряд корисливих злочинів, які, відповідно до ст.12 КК України, віднесені до категорії нетяжких, раніше не судимий, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, не працює, вину визнав повністю.

Обставинами, яка пом`якшують покарання, судом визнається щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів. Щодо заявленої прокурором як пом`якшуючої покарання такої обставини як часткове відшкодування шкоди, то як встановлено в ході судового слідства, телефон потерпілій ОСОБА_5 повернутий за рахунок її власних коштів, зокрема викуплений за її кошт з ломбарду. В іншій частині завдані збитки не відшкодовані. За такого, суд не вбачає підстав для віднесення до обставин, що пом`якшують відповідальність такої як часткове відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчинених злочинів та даних про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, зокрема щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочинів, а також з урахуванням думки потерпілої ОСОБА_5 щодо можливого виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, що обвинувачений раніше не судимий, з урахуванням співмірності покарання вчиненому діянню, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України, але з обов`язковим контролем за його поведінкою.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Окрім того, відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 також належить стягнути процесуальні витрати у справі в сумі 1307, 60 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. ст. 366, 367-369, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України - у виді трьох років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК України - у виді одного року позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 28.04.2017 року, орган що видав 4811, особистий код платника податків НОМЕР_4 , мешканця АДРЕСА_1 , в дохід держави процесуальні витрати у справі в сумі 1307 (одна тисяча триста сім) 60 коп. у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000903.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Motorola» моделі «MotoG6 Plus», що переданий потерпілій ОСОБА_5 , залишити останній за належністю; два CD-R диски, залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1