Провадження № 1-кс/344/5620/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву адвоката ОСОБА_3 , як захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , про звільнення з під варти незаконно утримуваної особи в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вказаною заявою, в якій просить постановити ухвалу, якою негайно звільнити з під варти його підзахисного ОСОБА_4 як особу, що незаконно позбавлена свободи та утримується без судового рішення, яке вступило в законну силу у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив слідчому судді, що його було взято під варту після постановлення вироку Шевченківським районним судом м. Чернівці від 23 грудня 2019 року і до цього часу він утримується в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12. Вважає, що з 18.11.2020 року він утримується під вартою незаконно, оскільки визначений йому Шевченківським районним судом м. Чернівці строк покарання він повністю відбув станом на даний час.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з мотиві, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні вимоги заяви заперечив, просив у задоволенні заяви відмовити, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою у з`язку з вироком суду, який на даний час не набрав законної сили, але щодо нього діє запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши заяву та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Подана до суду заява адвоката ОСОБА_3 ґрунтується на засадах, викладених в ст.206 КПК України, тому, слідчий суддя здійснює розгляд вказаної скарги, керуючись вимогами саме ст.206 КПК України, норми якої прямо стосуються випадків, коли на момент розгляду скарги на незаконне утримання особи під вартою, ця особа продовжує незаконно утримуватись під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 18 лютого 2017 року.

Вироком Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.289, ч.2 ст.289, ч.3 ст.289 КК України і призначено йому покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі;

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.289 КК України у вигляді 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла;

за ч.2 ст.289 КК України у вигляді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла;

за ч.3 ст.289 КК України у вигляді 7-ми років та 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 7-ми років та 6-ти місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишено попередню тримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, а саме з 18.02.2017 року.

Зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін перебування останнього під вартою в Чернівецькому слідчому ізоляторі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання, а саме з 18 лютого 2017 року по дату набрання вироком законної сили.

На сайті Єдиного державного реєстру судових рішень у відповідному розділі не міститься інформації про те, що Вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 набрав законної сили.

Як випливає з пояснень адвоката ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та підтверджується інформацією з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень щодо справи №727/7661/17, не погоджуючись із таким вироком суду, стороною захисту ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу на вирок суду від 23 грудня 2019 року.

Копії апеляційної скарги слідчому судді не надано.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 25 лютого 2020 року у справі №727/7661/17 (провадження № 11-кп/4808/172/20) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_1.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та його підзахисний повідомили, що судове засідання в суді апеляційної інстанції призначено на грудень 2020 року.

Отже, остаточне рішення у вказаному провадженні на день розгляду скарги не прийняте.

Таким чином, вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 відносно ОСОБА_4 , яким йому визначено відповідний строк покарання, згідно з чинним кримінально-процесуальним законодавством України законної сили не набрав.

Зі змісту вищевказаного вироку вбачається, що на момент постановлення вироку Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 не було встановлено фактів незаконного тримання ОСОБА_4 під вартою.

На даний час вирок по обвинуваченню ОСОБА_4 законної сили не набрав, а тому відносно останнього діє запобіжний захід, залишений попереднім Шевченківським районним судом міста Чернівців у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, про що безпосередньо зазначено в абзаці третьому резолютивної частини вироку.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються крім іншого рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що було виконано при винесенні обвинувального судом.

Звертаючись до слідчого судді зі заявою з приводу незаконності тримання його підзахисного під вартою, адвокат, зокрема посилається на положення КПК України щодо строків дії ухвали про тримання особи під вартою, у зв`язку з чим вважає неправомірним визначення Шевченківським районним судом міста Чернівців ОСОБА_4 строку запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

В той же час, слідчий суддя звертає увагу на те, що перевірка законності та обґрунтованості вироку та будь-яких його положень є виключною прерогативою судів вищих інстанцій, та не належить до повноважень слідчого судді в рамках розгляду заяви за ст. 206 КПК України.

У вироку Шевченківського районного суду міста Чернівців від 23 грудня 2019 року у справі №727/7661/17 вирішено питання щодо дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді Івано-Франківського апеляційного суду за апеляційною скаргою захисту, і саме даний суд компетентний вирішувати питання запобіжного заходу відповідно до чинного КПК України.

Стосовно посилань захисника в судовому засіданні на ту обставину, що за результатами розгляду даного кримінального провадження апеляційним судом в будь-якому випадку буде прийнято рішення лише про залишення вироку суду першої інстанції в силі, або рішення про виправдання ОСОБА_4 (тобто, що в даному кримінальному провадженні строк покарання ОСОБА_4 в будь-якому випадку не буде змінено) на даному етапі мають характер припущень, а до компетенції слідчого судді в рамках даної скарги вирішення таких питань не входить.

Таким чином, на час надходження заяви адвоката ОСОБА_3 слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою без відповідних на те підстав, та підлягає звільненню з-під варти саме в порядку ст. 206 КПК України.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Згідно статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік рішень слідчого судді, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з тим, вказаною нормою закону не передбачена можливість окремого апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду заяви в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 12, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , як захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , про звільнення з під варти незаконно утримуваної особи в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1