ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1782/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" січня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0004045 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пивці, Кагарлицького району, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 потерпілої ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 25.08.2020 року близько о 17 годин 36 хвилин, керуючи автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , на проїзній частині вул. Здолбунівська, неподалік житлового будинку №17 в м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР), а саме: п. 18.4 ПДР - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення вищевказаних вимог ПДР з боку водія ОСОБА_3 виразилось в тому, що він керуючи вище вказаним транспортним засобом, рухаючись в крайній лівій смузі зі сторони проспекту Петра Григоренка в напрямку вул. Драгоманова, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований неподалік житлового будинку №17 по вул. Здолбунівська в місті Києві, який в свою чергу був визначений на дорожньому покритті частково дорожньою розміткою та відповідним дорожнім знаком ПДР, проявив неуважність та не вчасно відреагував, що перед зазначеним нерегульованим пішохідним переходом знижували швидкість та зупинялися транспортні засоби, які рухалися в середній та крайній правій смугах попутного напрямку руху, тим самим не переконалася, що на ньому відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, в результаті цього несвоєчасно виявив та в подальшому скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка маючи перевагу в русі здійснювала перехід зазначеної проїзної частини в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу. Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинному зв`язку з наставшими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньої тяжкості тілесного ушкодження у вигляді відкритої травми правого гомілково-ступневого суглоба у вигляді імпресійного перелому переднього краю латерального виростка великогомілкової кістки, забою кісткового мозку епіфізу великогомілкової та малогомілкової кісток, таранної кістки, розриву передньої малогомілково-таранної зв`язки, інтерстиційного (частковий) розриву ахілового сухожилка, сіновіту, забійно-рваної рани нижньої третини гомілки та гомілково - ступневого суглоба. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті. Цивільний позов визнав частково. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тілесне ушкодження середньої тяжкості. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, працює та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді обмеження волі у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами, також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, міцні соціальні зв"язки, необережну форму вини, та той факт, що ОСОБА_6 є раніше несудимою особою і до кримінальної відповідальності притягується вперше суд приходить до висновку, що останнього на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому. У відповідності до ст.ст.127-130 КПК України, враховуючи перенесені потерпілою тривалі моральні та фізичні страждання з приводу заподіяної їй травми і її наслідків, із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., що буде відповідати принципам справедливості та розумності. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобасми на строк 1 рік. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3 758 гривень 30 копійок за проведення судових експертиз. Речовий докази - автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 - залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: