Справа № 308/8968/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2020 року за № 0000596, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, відомості про яке 03.09.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000596, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
У клопотанні зазначено, що 02 вересня 2020 року, близько 09 години, ОСОБА_7 , діючи умисно, за передньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, маючи на меті сприяти незаконному переправленню осіб через Державний кордон України, знаходячись в м. Київ, розмістив у транспортному засобі марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , групу іноземних громадян в кількості чотири особи, а саме - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Бангладеш, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Шрі - Ланка, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянство Шрі - Ланка, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство Шрі - Ланка, які мали на меті незаконно перетнути державний кордон України. Тоді ж ОСОБА_7 , використовуючи та керуючи належним ТОВ «Тіджіел», зареєстрованим за адресою м. Київ, вул. Туполєва Академіка, 1Б офіс 24, транспортним засобом, марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продовжуючи направляти свій злочинний умисел, спрямований на сприяння незаконному переправленню осіб через Державний кордон України, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перевіз вищевказаних чотирьох іноземних громадян, з м. Київ до території південної околиці населеного пункту с. Широке, до АЗС «Укрнафта» (КПР, 10 км від державного кордону України та Республіки Румунія), Виноградівського району, Закарпатської області.
Після цього, в ході реалізації наявної оперативної інформації, 02 вересня 2020 року о 21 годині 27 хвилин, на автодорозі Н - 09 сполученням Мукачево Львів - Рогатин, південної околиці населеного пункту Широке, до АЗС «Укрнафта» (КПР, 10 км від державного кордону України та Республіки Румунія), Виноградівського району, Закарпатської області, співробітниками відділення боротьби з контрабандою відділу боротьби з транскордонною злочинністю головного оперативно розшукового відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 , було виявлено громадянина ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із наявністю в середині вказаних чотирьох іноземних громадян, в результаті чого припинено протиправну діяльність ОСОБА_7 , спрямовану на сприяння незаконного переправлення осіб через Державний кордон України.
Третього вересня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
Третього вересня 2020 року о 06:50 год. гр. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ізолятора тимчасового тримання.
З клопотання вбачається, що своїми діями гр. ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.
Вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.
На думку сторони обвинувачення, докази, які зібрані на даному етапі досудового розслідування, в достатній мірі обґрунтовують підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також, у зв`язку із викладеним, є необхідність у застосуванні запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою.
Як зауважує слідчий в клопотанні, метою застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілого, спеціаліста у кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
На підставі викладеного, слідчий просить слідчого суддю застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення клопотання з мотивів його необгрунтованості. Зокрема зазначив, що наявність ризиків є тільки припущенням, а обставини на які посилається сторона обвинувачення є формальними. Стосовно ризику впливу на свідків, останній додав про те, що свідки іноземці поміщені до спеціального місця для видворення, до яких у підозрюваного немає будь-якого доступу. Стосовно ризику перешкоди органу досудового розслідування зауважив, що в Україні діє принцип презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення не може ґрунтуватися на на припущеннях.
Підозрюваний підтримав позицію свого захисника, просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Зазначив, що не має наміру переховуватись від слідства, впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000596 за ч. 2 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2020, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.09.2020 року.
03 вересня 2020 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, а саме сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, вчинення щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб.
Обставини кримінального правопорушення та причетність громадянина ОСОБА_7 до даного кримінального правопорушення підтверджується:
-відомостями, що містяться в протоколі огляду місця події від 02.09.2020;
-показаннями свідків Ahmed Md Kinu Miah, Navarathinarasa Gowsican, ОСОБА_11 , Sunithavathsalan Pranavan.
-відомостями, що містяться в протоколах впізнання особи по фотознімках та предметів від 03.09.2020 року
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя вважає, що на даний час, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжких (ч. 2 ст. 332 КК України) злочинів, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, вважає, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні - Ahmed Md Kinu Miah, Navarathinarasa Gowsican, Saththiayaseelar Kalaiksan, Sunithavathsalan Pranavan, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких.
Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчий суддя вважає обґрунтованими доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризику координації підозрюваним своїх дій із невстановленими на даний час можливими співучасниками злочину, що може зашкодити завданням досудового розслідування.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, нічим не підтверджені та спростовані у ході судового розгляду, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри наданими слідчому судді доказами та підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім цього, слідчий суддя при вирішенні питання щодо запобіжного заходу, враховує, що підозрюваний є особою молодого віку, з задовільним станом здоров`я, має паспорт для виїзду за кордон, зареєстрований та проживаючий в іншій області, ніде не працює, не має утриманців, що свідчить про нестійкі соціальні зв`язки останнього за місцем реєстрації та проживання.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, аргументи, на які посилаються підозрюваний та його захисник,як підстави для відмови у задоволенні клопотання, на переконання слідчого судді, з огляду на обставини, встановлені в ході судового засідання, не спростовують доводи органу досудового розслідування і не є такими, що забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного та переконаний, що застава в розмірі восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
У разі внесення застави, на ОСОБА_7 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 30 листопада 2020 року.
Строк тримання під вартою рахувати з 23 год. 00 хв. 02 вересня 2020 року.
Взяти ОСОБА_7 під варту негайно в залі суду.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 175760,00 грн (сто сімдесят п`ят тисяч сімсот шістдесят гривень 00 коп.).
У разі внесення застави у вказаному розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата та час оголошення повного тексту ухвали 09 вересня 2020 року 10 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1