Дата документу 17.12.2020 Справа № 319/444/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/1950/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 319/444/20Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.118 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000082, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок колегії суддів Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоукраїнка Куйбишевського району Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, вдівця, не працюючого, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком колегії суддів Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Початок строку відбування ОСОБА_9 покарання ухвалено обчислювати від дня його фактичного затримання - з 13 березня 2020 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4105 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, 150 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяних злочином, а також процесуальні витрати в сумі 944,20 гривень, а всього 155 049, 20 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою ухвалено залишити без змін.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не пізніше, ніж 26 грудня 2020 року включно.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 13 березня 2020 року, близько 00 год. 00 хв. у приміщенні кухні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сумісного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_9 2-3 удари рукою у життєво важливий орган голову (ніс), внаслідок чого у ОСОБА_9 пішла з носу кров і він впав на підлогу, після чого ОСОБА_11 наніс 3 удари ногою по голові і тулубу (грудної клітки) ОСОБА_9 , чим завдав останньому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у виді перелому кісток носу, синець на спинці носу та легкі тілесні ушкодження у виді саден, синців на голові, синців на шиї, а також забиття грудної клітки.

Під час чого, ОСОБА_9 , усвідомлюючи небезпеку для свого здоров`я, намагаючись захистите себе від нападу ОСОБА_11 , реально сприймаючи його дії як загрозу своєму здоров`ю внаслідок вчинюваних відносно нього протиправних дій, будучи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння смерті останньому, діючи з перевищенням меж необхідної оборони, фрагментом розбитої скляної пляшки, що має колото-ріжучі властивості, умисно наніс три удари в життєво важливі органи, два з яких в обличчя, а третій в область шиї, внаслідок чого ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді різаної рани лівої надбровної дуги з ушкодженням м`яких тканин, різаної рани лівої щоки з ушкодженням м`яких тканин та привушної слинної залози, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та проникаючого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням судин та глотки, з локалізацією шкірної рани на передній поверхні на рівні щитоподібного хряща, з повним перетином правої язикової артерії та крововиливами в м`які тканини шиї, по ходу раневого каналу, що ускладнилося гострою крововтратою з переважно внутрішньою кровотечею та розвитком гемаспірації, яке було небезпечним для життя в момент спричинення та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 , тим самим умисно протиправно завдав смерть ОСОБА_11 , тобто заподіяв останньому тяжку шкоду, яка не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту.

Обвинуваченому ОСОБА_9 органом досудового розслідування пред`явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 .

Оцінивши надані суду та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тому вважав за необхідне перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони, з огляду на те, що ОСОБА_9 зазнав протиправного нападу з боку ОСОБА_11 та, захищаючи себе, діяв в обстановці необхідної оборони, однак, позбавивши життя потерпілого, перевищив її межі.

В апеляційній скарзі представник потерпілої вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, рішення суду ухвалено з істотним порушенням кримінального процесуального закону. На думку апелянта, висновки суду першої інстанції про існування реальної загрози здоров`ю обвинуваченого зроблені виключно на показах обвинуваченого, які не є доказами. Такий висновок суду не підтверджується жодними показами свідків та жодними письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду. Суд першої інстанції взагалі не оцінив дії нападника ( ОСОБА_11 ), не здійснив порівняльний аналіз та не оцінив наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, тому не відрізнив необхідну оборону від уявної.

Вказує, що факт бійки між обвинуваченим та вбитим необхідно встановлювати, а не припускати. Існування тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не підтверджують факт їх нанесення з боку ОСОБА_11 , вони могли виникнути внаслідок падіння або при інших обставинах в цей день, враховуючи стан сп`яніння обвинуваченого.

Отже, висновки суду щодо кваліфікації злочину не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Також вважає помилковим висновок суду про те, що між нападом ОСОБА_11 на обвинуваченого та рішенням ОСОБА_9 застосувати знаряддя вчинення злочину не існувало розриву в часі достатнього для осмислення (оцінки) ситуації та виникнення умислу на вбивство з мотивів особистих неприязних відносин. Такий умисел у ОСОБА_9 міг бути ще до приходу в дім ОСОБА_11 або під час з`ясування відносин за столом. Допитані в суді свідки захисту ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили мотив вбивства вбивство з мотивів особистих неприязних відносин та підтвердили факт існування суперечки з приводу низької оплати праці, внаслідок якої ОСОБА_9 та інші звільнились з підприємства, а ОСОБА_11 залишився, після чого його підвищили до інженера. Такі самі покази про існування суперечки з приводу роботи надали свідки обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші. Отже висновки суду щодо мотиву злочину не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

На підставі викладеного, просить скасувати частково вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України, в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 , та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: потерпілу та її представника, які прохали задовольнити апеляційну скаргу; обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу та прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника потерпілої задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у раніше пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України не визнав і пояснив, що 12 березня 2020 року він зустрів ОСОБА_11 , з яким вирішили випити вина вдома у останнього. В ході вживання алкогольних напоїв вдома у ОСОБА_11 під час бесіди він ( ОСОБА_9 ) пригадав випадок, коли вони разом працювали на «олійниці», де через низьку заробітну плату збиралися зробити страйк, щоб зарплату підняли, всі звільнилися з роботи, окрім ОСОБА_11 , після чого йому підняли заробітну плату і підвищили до посади головного інженера. Обвинувачений сказав, що він вчинив як «козел», що ОСОБА_11 не сподобалось, він почав лаятись. ОСОБА_11 вийшов на 30-60 секунд перекурити, а коли повернувся та сказав йому: «Хто ти такий, щоб так судить?», після чого ОСОБА_11 почав бити його в обличчя 2-3 рази кулаком, перший удар кулаком бив у ніс, від чого з носу пішла кров. Він упав на підлогу на правий бік, однак ОСОБА_11 бив його ногами, був зверху нього і наступав на нього, що він бачив по ногах. При цьому, ОСОБА_11 казав: «Хто ти такий? Я тебе «кончю», продовжуючи наносити удари ногами. Всього ногами наніс 3 удари в область тулуба (грудної клітки), по ребрам. Коли він знаходився на підлозі, в той час як ОСОБА_11 наносив удари ногами, він на полу нащупав рукою осколок від скляної пляшки (горлишко), взяв його до правої руки, обперся від підлоги і встав, в цей час ОСОБА_11 наносив удари по голові і шиї. Після чого, наніс перший удар. ОСОБА_11 був від нього на відстані витягнутої руки. Він махав осколком на рівні шиї, а не іншого місця для того, щоб ОСОБА_11 більше злякався і припинив його побиття. Всього наніс 2-4 удари, так як хотів його спугнути, відігнати, оскільки ОСОБА_11 більше, крупніше і сильніше за нього. Перший удар справа на ліво, потім не пам`ятає. Припинив махати осколком, коли побачив кров у ОСОБА_11 і кинув осколок на підлогу, після чого почав прикривати його рану своєю рукою. ОСОБА_11 ослаб присів і ліг на підлогу. Все це тривало 10 хвилин. Постукав в двері, де була дружина, вона сказала, щоб він покликав сина ОСОБА_16 , потім він повернувся і знаходився в коридорі. Зазначив, що взяв осколок пляшки, оскільки він був першим, що потрапило під руку. Пляшка стояла на столі, як впала не бачив, осколок знайшов на підлозі біля себе. ОСОБА_11 руками не прикривався, а руки тягнув до нього, збирався наносити удари. Бажання наносити удари не було, хотів втекти, однак не було можливості і на допомогу нікого не міг покликати. ОСОБА_11 бачив скло в його руках, однак не злякався, а навпаки пішов на нього. Він розумів, що склом можна поранити людину. Визнає, що своїми діями вбив людину, цього не хотів. Від ударів ОСОБА_11 мав пошкодження: розбиту брову, синець, перебите перенісся, ребра забиті. Від ударів відчував біль, було тяжко дихати. Коли сам наносив удари, то ОСОБА_11 шатався від алкогольного сп`яніння. Також пояснив, що не допускав, що ОСОБА_11 так себе поведе. Від дій ОСОБА_11 захищався. Під час зазначеної події перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_9 зазначив про відсутність у нього умислу на завдання смерті ОСОБА_11 , не бажав настання його смерті.

Згідно з показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в суді першої інстанції пояснила, що загиблий ОСОБА_11 є її батьком, 13 березня 2020 року до неї зателефонував брат ОСОБА_17 , який повідомив про загибель батька. Вона приїхала з м. Запоріжжя, в будинку працювали слідчі. Брат їй розповів, що вночі прийшов до нього ОСОБА_9 і сказав: «Я вбив твого батька», він пішов перевірити і це підтвердилось. Мати розповідала, що пішла вночі в туалет, а її чоловік лежить на полу в кухні. Взяла його за голову, він сопів. В цей час ОСОБА_9 сидів в коридорі на стільці. Їй відомо, що батько із ОСОБА_9 працювали разом на водогоні.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції повідомив, що загиблий ОСОБА_11 є його батьком, 12 березня 2020 року приблизно о 17 годині батько з ОСОБА_9 випивали алкоголь у батька вдома. Після чого, він пішов до себе додому, де був разом із дітьми. Вночі приблизно о 0 годин 30 хвилин хтось постукав, він вийшов і у коридорі свого будинку побачив ОСОБА_9 , який сказав: «Я вбив твого батька». ОСОБА_9 перебував в стані сильного сп`яніння: шатався, в`яла мова, запах алкоголю. ОСОБА_14 прийшов до хати батьків. В цей час мати держала голову батька на колінах, ОСОБА_9 сидів на кухні. Він викликав лікаря, а потім повідомив брата ОСОБА_18 по телефону, який викликав швидку допомогу і поліцію. У ОСОБА_9 на правій стороні обличчя: брови і лоб була кров. Кров на руках і одежі не бачив, не роздивлявся. Мати розповідала, що спала в спальні, вночі встала в туалет, криків не було. Батько стояв на колінах. ОСОБА_9 був на кухні, а потім вийшов. Батько з ОСОБА_9 не товаришували, разом колись працювали. Випадків про агресію ОСОБА_9 раніше не чув.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_15 , який є племінником загиблого ОСОБА_11 , показав, що 13 березня 2020 року приблизно 0 годин 30 хвилин йому подзвонив двоюрідний брат ОСОБА_17 і попрохав викликати швидку для батька. Потім він приїхав до його батька біля 01 години 00 хвилин. Побачив загиблого, який лежав в куті кухні на підлозі, ознак життя не подавав. Біля столу знаходився ОСОБА_9 , про якого брат сказав, що він перерізав горло батьку. На запитання ОСОБА_9 відповів: «Я вбив твого дядька», причину не назвав. Дружина загиблого сиділа поруч з трупом. Кров була біля трупу, на стелі, на батареї. У ОСОБА_9 на руках і одежі були сліди крові.

Свідок ОСОБА_19 в суді першої інстанції показав, що працює лікарем-фельдшером, навесні 2020 року у нічний час бригада отримала виклик в с. Новоукраїнка з приводу болів у серці, потім виклик змінили на ножове поранення. Коли прибув на місце, діагностував біологічну смерть ОСОБА_11 . Із тілесних пошкоджень загиблий мав рвані рани шиї, щоки. Рани не кровоточили, була вже засохла кров. Приблизно 20 хвилин як помер. Тіло знаходилось в дальньому куті кухні. Поруч з трупом була жінка, сиділа на стільці і плакала. Жінка розповіла, що була в іншій кімнаті, коли тут відбулась бійка. Крові не багато, були сліди крові на полу і на вході. Під лавкою, неподалік від трупу на відстані 50-70 сантиметрів бачив бите горлечко пляшки. ОСОБА_9 в кімнаті не було, потім бачив його у дворі. На ньому слідів крові не бачив, оскільки було темно.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_13 , який є кумом обвинуваченого ОСОБА_9 , показав, що йому відомо, що ОСОБА_9 звільнився з підприємства, ОСОБА_11 залишився і потім отримав підвищення на посаді інженера.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_12 , який перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим, пояснив, що вони раніше разом працювали. Коли вони працювали разом, з керівництвом підприємства існувала суперечка з приводу низької оплати праці. Він, ОСОБА_9 та інші звільнились, а ОСОБА_11 залишився, після чого його підвищили до інженера.

Висновки суду першої інстанції також підтверджуються дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події та фотознімками до нього від 13 березня 2020 року, під час якого були виявлені та зафіксовані відомості щодо обставин та обстановки вчинення кримінального правопорушення на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , де на бетонній доріжці біля входу в будинок виявлено нашарування речовини бурого кольору; в будинку на кухні виявлено труп ОСОБА_11 з наявними тілесними ушкодженнями, а також під час огляду були виявлені та вилучені: розбитий фрагмент горличка скляної пляшки із рясним нашаруванням РБК, змиви з нашаруванням РБК, фрагмент розбитого скла з етикеткою від горілки, фрагмент скляної пляшки, фрагмент вирізу килима із нашаруванням РБК, мікрооб`єкти з кистей обох рук трупа, мобільні телефони (т. 1, а.п.218-229; т.2, а.п.1-67);

- протоколом огляду трупа від 13 березня 2020 року з фотоматеріалами до нього, відповідно до якого в ході огляду трупа ОСОБА_11 були виявлені тілесні ушкодження, а саме в лобній ділянці ліворуч і праворуч садна. В лобній ділянці зліва на рівні лівої надбрівної дуги дугоподібної форми, вигнутою частиною звернута вгору рана розмірами 3,4х0,5 см, глибиною до 0,5 см. На верхньому повіці лівого ока п`ять синців. На лівій щоці, на 2 см вперед від зовнішнього отвору лівого слухового проходу виявлено щілиноподібна рана, яка розповсюджується до нижнього краю нижньої щелепи розмірами 7,5х0,8 см, глибиною до 1,5 см. На передній поверхні шиї на рівні щитоподібного хряща по серединній лінії, виявлено дугоподібної форми рана, випуклою частиною та звернута вправо розмірами 3,5х0,2 см, глибиною до 1 см. На лівій бічній поверхні шиї виявлена поверхнева рана трикутної форми, верхівкою звернута назад, розмірами 1х1 см, глибиною до 0,1 см. На рівні соскоподібного відростку лівої скроневої кістки на 0,2 см назад виявлено щілиноподібну поверхневу рану розмірами 1х0,1 см. На рівні соскоподібного відростку правої скроневої кістки на 0,5 см назад від вушної раковини, поверхневі щілиноподібної форми рани розмірами 1,2х0,1 см, глибиною до 0,1 см. Під час огляду вилучено одяг ОСОБА_11 (т.2, а.п.68-72);

- висновком експерта № 98 від 30 квітня 2020 року за результатами проведеної судово-медичної експертизи трупа, згідно якого смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого колото-різаного поранення шиї з ушкодженням судин та глотки, з локалізацією шкірної рани на передній поверхні шиї, на рівні щитоподібного хряща, з повним перетином правої язикової артерії та крововиливами в м`які тканини шиї, по ходу ранового каналу, що ускладнилося гострою крововтратою з переважно внутрішньою кровотечою та розвитком гемаспірації. При експертизі трупа ОСОБА_11 виявлені наступні тілесні пошкодження: проникаюче колото-різане поранення шиї з ушкодженням судин та глотки, з локалізацією шкірної рани на передній поверхні шиї, на рівні щитоподібного хряща, з повним перетином правої язикової артерії та крововиливами в м`які тканини шиї, по ходу ранового каналу; різана рана лівої надбрівної дуги з ушкодженням м`яких тканини; різана рана лівої щоки з ушкодженням м`яких тканин та привушної слинної залози; поверхневі рани на голові, поверхнева рана шиї, садна, синці на голові, крововиливи в білкову оболонку лівого ока, садно на лівій верхній кінцівці, садно на тулубі, крововиливи в м`які тканини голови. Тілесні ушкодження утворилися: поранення шиї, що починається раною, утворилося від дії предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, про що свідчать результати судово-медичного дослідження клаптя шкіри відносно рівними стінками ранового каналу, переважання глибини ранового каналу (5 см) над розмірами рани (3,5х0,2); рана лівої надбрівної дуги та рана лівої щоки, утворилися від дії предмета (предметів) який (-і) володіють ріжучими властивостями, про що свідчать гострокутовість їх кінців, без тканинних перетинок в глибині, рівні, неосаднені краї ран, рівність їх стінок, переважання довжини ран над їх глибиною; поверхневі рани голови також могли утворитися від дії предмета (предметів), що володіють ріжучими властивостями, про що свідчить лінейна їх форма, гострокутовість кінців, рівні, неосаднені краї, переважання їх довжини ран над глибиною, цим же предметом могла бути спричинена поверхнева рана шиї. Виявлені при експертизі трупа ОСОБА_11 тілесні ушкодження мають ознаки: проникаюче колото-різаного поранення шиї з ушкодженням судин та глотки, з повним перетином правої язикової артерії, що ускладнилось розвитком небезпечного для життя стану - гострої крововтрати на фоні гемаспірації - має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; різана рана лівої надбрівної дуги, з ушкодженням м`яких тканини, має ознаки легкого тілесного ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я, в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться; різана рана лівої щоки з ушкодженням м`яких тканин та привушної слинної залози, у живих осіб зазвичай кваліфікується за результатами клінічного перебігу, однак не менше як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться; поверхневі рани на голові, поверхнева рана шиї, садна, синці на голові, крововиливи в білкову оболонку лівого ока, садно на лівій верхній кінцівці, садно на тулубі, крововиливи в м`які тканини голови, у живих осіб мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не знаходиться. Враховуючи морфологічні характеристики ушкоджень, результати судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів, слід вважати, що всі ушкодження, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_11 , спричинені зажиттєво, незадовго до настання смерті. Оскільки всі ушкодження у ОСОБА_11 були заподіяні в короткий проміжок часу достовірно судити про послідовність нанесення даних ушкоджень не представляється можливим. Не виключається можливість спричинення колото-різаного поранення шиї та інших різаних поранень голови, шиї, від дії розбитої скляної пляшки, в час та обставинах вказаних в постанові. Взаємне розташування потерпілого ОСОБА_11 та нападника могло бути різним і воно без сумніву змінювалось, з дотриманням єдиної умови ушкоджені ділянки повинні були бути доступні для нанесення ушкоджень. Після спричинення колото-різаної рани шиї, смерть ОСОБА_11 могла настати в термін часу від декількох десятків секунд до декількох хвилин, по мірі розвитку гострої крововтрати та гемаспірації, в цей час ОСОБА_11 міг здійснювати активні дії в короткий проміжок часу (від декількох десятків секунд до декількох хвилин), в міру наростання обсягу крововтрати та гемаспірації. Після заподіяння інших тілесних ушкоджень ОСОБА_11 міг здійснювати активні дії необмежений проміжок часу. При судово-токсикологічному дослідженні крові ОСОБА_11 виявлений етиловий спирт в концентрації 3,4 проміле. У живих осіб зазначена концентрація етилового спирту в крові, зазвичай, відповідає сильному алкогольному сп`янінню (т.2, а.п.108-114);

- висновком експерта №253 від 19.05.2020 року з фотоматеріалами про судово-медичне дослідження клаптя шкіри від трупа ОСОБА_11 та фрагменту скляної пляшки встановлено, що ушкодження на клапті шкіри із області передньої поверхні шиї утворилися від дії предмета, який володіє ріжучими властивостями. Враховуючи наявність у досліджуваного фрагмента скляної пляшки виступів, які у своєму складі мають дугоподібні ребра та добре виражені прямолінійні ребра, що подібні по своїй структурі до ріжучої кромки, а також характер ушкодження, на дослідженому клапті шкіри, встановлено, що досліджена рана могла утворитися від дії частин представленого фрагмента пляшки (т.2, а.п.157-160);

- показаннями допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_20 , який пояснив, що про положення тіла ОСОБА_11 та чи міг він поворушитись під час нанесення ударів точно стверджувати неможливо, взаємне розташування потерпілого ОСОБА_11 та нападника могло бути різним. Висновок про напрямок рани шиї: спереду назад, дещо зліва направо, знизу-догори зроблений виходячи з направлення ранового каналу. Напрямок рани спереду-назад це відносно тіла загиблого, де обличчя і тіло це перед, а потилиця це зад. Рана шиї колото-різана, такий висновок зроблений, виходячи з предмету, яким завдана рана і розмірів рани;

- висновками експерта №98 від 27.04.2020 року, № 1010 від 23.03.2020 року, №1011 від 06.05.2020 року, №1013 від 18.05.2020 року, №1014 від 15.05.2020 року, №1015 від 15.05.2020 року, №1016 від 15.05.2020 року, №1012 від 19.05.2020 року, згідно яких: кров ОСОБА_11 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, а кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0. На речах і предметах, вилучених під час огляду трупа ОСОБА_11 , на речах підозрюваного ОСОБА_9 , на трьох марлевих тампонах зі змивами з калюжі при вході до двору будинку, фрагменту килима, вилучених за адресою: АДРЕСА_2 , на марлевому тампоні зі змивом з правої руки ОСОБА_11 , на двох марлевих тампонах зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_9 , при судово-цитологічному досліджені піднігтьового вмісту зрізів вільних кінців нігтьових пластин пальців правої руки ОСОБА_11 і обох рук ОСОБА_9 , в слідах на фрагменті розбитої пляшки (горловині) встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, у тому числі, від самого потерпілого ОСОБА_11 та (або) підозрюваного ОСОБА_9 при наявності у останнього на момент скоєння злочину тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею;

- висновком експерта №72 від 15.04.2020 року, відповідно до якого у обвинуваченого ОСОБА_9 виявлені: перелом кісток носу, садна, синці на голові, синці на шиї. Перелом кісток носу, синець на спинці носу, в сукупності, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Інші ушкодження (садна, синці на голові, синці на шиї) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені від дії тупих твердих предметів в час та при обставинах вказаних освідуємим (т.2, а.п.200-201). Також з дослідницької частини зазначеного експертного висновку №72 від 15.04.2020 року встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 при описі обставин справи посилався на спричинення йому відомим чоловіком ударів ногами по голові і різним частинам тіла. Згідно медичної картки ОСОБА_9 30.03.2020 року скаржився на біль в області грудної клітки зліва. Зі слів хворого 12.03.2020 року отримав від знайомого численні травми обличчя та грудної клітки зліва. Об`єктивно: в області грудної клітки зліва біль по ходу 8 ребра по середньо-ключичній лінії. Крепітації не має. Діагноз: забій грудної клітки зліва. Відомості про рентгенологічне дослідження відсутні. Скарги ОСОБА_9 на забій грудної клітки також міститься у дослідницькій частині протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №9 від 13 березня 2020 року;

- протоколом №9 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 13 березня 2020 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_9 , 1966 року народження, на момент огляду 13 березня 2020 року о 02 години 35 хвилин був у стані алкогольного сп`яніння (т.2, а.п.190);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 175 від 15 квітня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протиалкогольного лікування (т.2, а.п.115-117);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 квітня 2020 року та відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_14 , згідно якого встановлено, що остання розповіла про обставини, при яких вона виявила труп свого чоловіка ОСОБА_11 , зокрема пояснила, що приблизно о 18 годині 30 хвилин 12 березня 2020 року заснула, у цей час до них до будинку ніхто не приходив. Коли було темно заходила до туалету, через відчинені двері на кухні побачила свого чоловіка ОСОБА_11 , який лежав на підлозі на лівому боку під батареєю і не рухався. У коридорі сидів ОСОБА_9 біля стіни і сказав їй, що він вбив її чоловіка. Вона підійшла до свого чоловіка і взяла його за голову, на потилиці була кров. Через деякий час прийшов її син ОСОБА_14 , якого покликав ОСОБА_9 , який сказав, що у батька розрізане горло, після чого він викликав поліцію та швидку допомогу (т.2, а.п.162-169);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09 квітня 2020 року та відеозаписом до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , згідно якого встановлено, що останній розповів про обставини заподіяння смерті ОСОБА_11 , показав на місці вчинення злочину, де і за яких обставин він заподіяв смерть ОСОБА_11 . Зокрема, обвинувачений ОСОБА_9 пояснив, що 12 березня 2020 року увечері в будинку за місцем проживання ОСОБА_11 вживали спиртні напої на кухні, згадували за роботу. ОСОБА_11 не сподобалось висловлювання про нього і він вдарив його правою рукою по обличчю два рази, від чого він впав зі стільця на підлогу. ОСОБА_11 продовжив наносити удари ногами, мабуть три удари правою ногою по обличчю та грудях. На столі стояла пляшка, яка впала на підлогу і розбилася, він взяв правою рукою горличко від розбитої пляшки, щоб відмахнутись від ОСОБА_11 і два рази зачепив його осколком. Махав в різні сторони: спочатку справа наліво, і одразу зліва направо на рівні обличчя ОСОБА_11 . Перший удар попав по шиї, а другий по обличчю. ОСОБА_11 почав відходити назад до дверей, тримаючи двома руками свою шию. ОСОБА_9 побачив, що у нього сильно йде кров, і він почав також тримати своїми руками шию ОСОБА_11 . Останній захарчав і все. ОСОБА_9 закричав, вийшла дружина, яка послала його погукати сина, після чого він повернувся і чекав на поліцію та швидку допомогу. Куди дів пляшку не пам`ятає, десь кинув на підлогу (кухня). Пляшка була без дна, горличко більше, один кінець гострий. Із загиблим ніколи не конфліктували, ніколи не билися, були добрі відносини. Коли вчиняв цю дію мета була відігнати, щоб він відійшов. Іншого способу відігнати не було. Взяв розбиту пляшку, оскільки хотів налякати. Інший предмет не взяв, під рукою нічого не було і в кімнаті більше нікого не було. Сварились не гучно. Хотів відігнати, умислу нанести тілесні ушкодження не мав. Махав на рівні шиї, а не живота, оскільки так вийшло спонтанно, хотів налякати. ОСОБА_11 не злякався, коли махав він наступав, прикривався руками на рівні грудей, руки не заважали нанести йому удар. Пляшка стояла на столі (зазначив місце) і впала на підлогу (т.2, а.п.176-189);

- протоколом проведення огляду особистих речей обвинуваченого ОСОБА_9 від 13 березня 2020 року і фотоматеріалів, згідно якого на речах обвинуваченого виявлено плями РБК та встановлено наявність вихідних дзвінків 13.03.2020 року в телефоні ОСОБА_9 в період часу з 00:10 до 00:19 години із абонентами «Цариха», «Алик», « ОСОБА_21 » та з не підписаним абонентом різної тривалості (т.2, а.п.73-95);

- протоколом проведення огляду від 03 квітня 2020 року з двома аудіозаписами із ходом розмов із оператором «102», що знаходяться на диску формату CD-R, з якого вбачається, що чоловічий голос повідомив, що за адресою: АДРЕСА_2 , його батько ОСОБА_11 отримав поранення горла від особи, яка знаходиться поруч з ним. Зазначені записи визнані речовими доказами та долучені до кримінального провадження (т.2, а.п.96-101);

- протоколом проведення огляду від 02 квітня 2020 року з двома аудіозаписами із ходом розмов із оператором «103», що знаходяться на диску формату CD-R, з якого вбачається, що чоловічий голос, який представився ОСОБА_14 повідомив, що за адресою: АДРЕСА_3 , його батьку ОСОБА_11 , 55 років, погано із серцем. Відповідно до іншої розмови встановлено, що жінка, яка представилась «Оператором 102» повідомила іншу жінку, яка представилась «Оператором швидкої допомоги» про подію розрізане горло чоловіка, 65 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначені записи визнані речовими доказами і долучені до кримінального провадження (т.2, а.п.102-107).

За нормативним визначенням умисне вбивство (стаття 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України), проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною 1 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина 3 статті 36 КК України).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

З огляду на наведене, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 23 січня 2020 року у справі № 442/5416/18 (провадження № 51-4832км19).

З фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на підставі безпосередньо досліджених під час судового розгляду доказів та показань самого обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що у день вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 перебували вдома у ОСОБА_11 , де вживали спиртні напої та під час їх спілкування між ними відбувся конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, першим застосував до обвинуваченого фізичне насильство, завдавши руками і ногами ударів по голові і тулубу (грудній клітці), в тому числі й у життєво важливий орган голову, спричинивши ОСОБА_9 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, легкі тілесні ушкодження і легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді перелому кісток носу, синець на спинці носу, садна, синці на голові, синці на шиї, та забиття грудної клітки, при цьому, ОСОБА_11 під час цих дій погрожував йому фізичною розправою, яку він сприймав реально та мав підстави побоюватися за своє здоров`я. Під час цього посягання, яке не було закінченим, обвинувачений ОСОБА_9 , не маючи через обмежений вільний простір кухні та перевагу ОСОБА_11 у розташуванні (фактично над ним, закриваючи вихід з кімнати) іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди його здоров`ю, скориставшись своїм правом на застосування захисту шляхом заподіяння фізичної шкоди нападнику, використав предмет, який випадково опинився біля нього, фрагмент розбитої скляної пляшки з гострою кінцівкою, та наніс 3 удари потерпілому в область обличчя і шиї, після чого, побачивши, що ОСОБА_11 почав відходити, тримаючи двома руками свою шию, з якої сильно почала йти кров, він припинив свої дії та також почав тримати своїми руками шию ОСОБА_11 та почав кричати, після чого вийшла дружина ОСОБА_11 , яка послала його погукати сина, після чого він повернувся і чекав на поліцію та швидку допомогу.

Викладені обставини свідчать, що обвинувачений ОСОБА_9 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, яке, з урахуванням його попередньої поведінки, створювало реальну загрозу заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_9 і не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з боку ОСОБА_22 та спричинення більш тяжкої шкоди нападником, використав фрагмент розбитої скляної пляшки з гострою кінцівкою, який випадково опинився біля нього.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, об`єктивну обстановку та поведінку нападника, характер небезпеки, що загрожував ОСОБА_9 , який захищався, зазнавши суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_11 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю і, не маючи іншої можливості уникнути подальшого насильства з його боку та спричинення більш тяжкої шкоди нападником, використав фрагмент розбитої скляної пляшки, яким почав махати на рівні шиї потерпілого, щоб ОСОБА_11 більше злякався і припинив його побиття, тобто обвинувачений діяв у стані необхідної оборони, водночас, застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту, а відтак обвинувачений ОСОБА_9 вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Такі дії ОСОБА_9 свідчать, що у нього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист правоохоронюваних інтересів шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає, для припинення цього посягання.

Твердження представника потерпілої про те, що висновки районного суду про існування реальної загрози здоров`ю обвинуваченого зроблені виключно на його показах, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього фізичного насильства з боку ОСОБА_11 підтверджуються висновком експерта № 72 від 15.04.2020 року, яким встановлено наявність в обвинуваченого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді перелому кісток носу, садна, синці на голові, синці на шиї, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження, також згідно медичної картки ОСОБА_9 встановлено діагноз забій грудної клітки зліва; протоколом огляду місця події від 13.03.2020 року з фототаблицями, з якого вбачається, що на місці події виявлені речі (предмети) з нашаруванням РБК; на обличчі, руках та одязі ОСОБА_9 була кров, що підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Доводи апелянта про те, що суд не оцінив дії нападника ( ОСОБА_11 ) колегія суддів вважає помилковими, оскільки судом першої інстанції було враховано, що ОСОБА_11 , перебуваючи у стані сильного алкогольного сп`яніння, на кухні домоволодіння за місцем свого проживання у відповідь на зневажливе висловлювання зі сторони ОСОБА_9 , затіяв з ним сварку та першим застосував до обвинуваченого фізичне насильство. Після нанесення ударів по голові ОСОБА_9 , через що останній опинився на підлозі, ОСОБА_11 продовжив добивати ОСОБА_9 ногами та, не дивлячись на наявність фрагменту скляної пляшки в руках у ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжив наступати та намагався нанести удар. Зазначена поведінка та дії ОСОБА_11 свідчать про те, що ОСОБА_9 зазнав суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_11 достатньої інтенсивності, яке було реальним, несподіваним для нього і внаслідок насильницьких дій ОСОБА_9 мав підстави побоюватися за своє здоров`я. Тому, в даному випадку мало місце саме реальна необхідна оборона, а не уявна, як про це стверджує представник потерпілої в своїй апеляційній скарзі, оскільки існувала реальна загроза здоров`ю ОСОБА_9 і він діяв за мотивом і з метою захисту свого здоров`я, шляхом заподіяння шкоди ОСОБА_11 , який здійснив суспільно небезпечне посягання, для негайного відвернення та припинення цього посягання в зазначеній конкретній обстановці.

Посилання представника потерпілої на те, що існування тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 не підтверджують факт їх нанесення з боку ОСОБА_11 , колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 саме від ОСОБА_11 підтверджується: експертним судово-медичним висновком № 72 від 15.04.2020 року, відповідно до якого наявні у обвинуваченого тілесні ушкодження по часу їх спричинення співпадають із встановленими подіями та з поясненнями обвинуваченого; протоколом огляду місця події від 13.03.2020 року з фототаблицею до нього, згідно якого встановлено наявність крові у калюжі біля входу до будинку, що підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що коли він вийшов з будинку, то в нього пішла кров з носу; показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , згідно яких встановлено наявність на обличчі, руках та одязі обвинуваченого ОСОБА_9 слідів крові після спричинення смерті ОСОБА_11 ; висновками експерта №98 від 27.04.2020 року, № 1010 від 23.03.2020 року, №1011 від 06.05.2020 року, №1013 від 18.05.2020 року, №1014 від 15.05.2020 року, №1015 від 15.05.2020 року, №1016 від 15.05.2020 року, №1012 від 19.05.2020 року, відповідно до яких походження крові на місці події не виключається як від самого потерпілого ОСОБА_11 та (або) підозрюваного ОСОБА_9 при наявності у останнього на момент скоєння злочину тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею.

Неспроможними є й доводи представника потерпілої про виникнення у ОСОБА_9 умислу на вбивство ОСОБА_11 з мотивів особистих неприязних відносин ще до приходу в дім останнього або під час з`ясування відносин за столом, оскільки знаряддя вчинення злочину не було завчасно приготовлено обвинуваченим для вбивства, осколок пляшки потрапив на підлогу біля ОСОБА_9 випадково, внаслідок падіння і розбиття пляшки зі столу, в той час коли ОСОБА_11 наносив удари по обличчю і тулубу (грудній клітці) ОСОБА_9 , який лежав на підлозі. Колегія суддів звертає увагу на те, що між нападом ОСОБА_11 на обвинуваченого та рішенням ОСОБА_9 застосувати знаряддя вчинення злочину не існувало розриву в часі, достатнього для осмислення (оцінки) ситуації та виникнення умислу на вбивство з мотивів особистих неприязних відносин. Рішення про застосування знаряддя вчинення злочину ОСОБА_9 приймав під впливом факторів, які зумовлювали вжиття заходів, необхідних для власної оборони, захисту свого життя і здоров`я. Саме ці фактори були спонукальними і визначальними (домінуючими) у виборі поведінки, до якої обвинувачений фактично вдався.

На переконання колегії суддів, такі дії ОСОБА_9 відповідають вимогам ч.ч. 1, 2 ст. 36 КК України щодо права особи на необхідну оборону з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди для припинення цього посягання. Поєднання обстановки, обставин та умов, за яких було скоєно вбивство ОСОБА_11 , не дають підстав для висновку про вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 умисного вбивства під час конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин. До того ж, судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений і загиблий за життя ніколи не конфліктували, мали дружні відносини, спільно працювали і залучались до виконання робіт з реконструкції водопроводу в селі Новоукраїнка.

Доводи апелянта про те, що допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили мотив вбивства вбивство з мотивів особистих неприязних відносин через існування суперечки з приводу колишньої роботи, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки вказані свідки лише підтвердили факт того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 раніше працювали разом, а свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , при цьому, ще й зазначили про те, що коли з керівництвом підприємства виникла суперечка з приводу низької оплати праці, ОСОБА_9 звільнився з підприємства, а ОСОБА_11 залишився і потім отримав підвищення на посаді. При цьому, про наявність будь-яких суперечок чи конфліктів з цього приводу між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 жоден із свідків на вказував.

Таким чином, усі доводи представника потерпілої, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують того, що кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 було вчинено з мотивів захисту його охоронюваного законом права від суспільно небезпечного посягання ОСОБА_11 , що підтверджується наведеними вище належними, допустимими, достовірними і взаємоузгодженими між собою доказами, безпосередньо дослідженими у суді першої інстанції.

Ретельно перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до переконання про те, що фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення судом першої інстанції встановлені правильно, а юридична кваліфікація його дій за ст. 118 КК України є вірною.

Призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_9 відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки є відповідним ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даним про його особу, а також конкретним обставинам провадження, та є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення нових злочинів.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку частково та ухвалення нового вироку, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Куйбишевського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4