У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Німеччини, громадянина України, не одруженого, працюючого на посаді оперуповноваженого з ОВС УБЗТЛ ГУНП в Одеській області, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, в кримінальному провадженні зареєстрованому в ЄРДР за № 0000207 від 25.02.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 15 вересня 2020 року, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло, а саме: фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22:00 години до 06:00 години.

Зобов`язано ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати наступні обов`язки: прибувати до слідчого ОСОБА_8 кожної середи о 15 годині 00 хвилин за адресою: місто Одеса, вулиця Мечникова, 59-А, до приміщення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві; не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_10 та іншими свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000207; здати до уповноваженого органу (ГУ ДМС в Одеській області) паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено та попереджено ОСОБА_6 що за невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду; а також може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 460 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає станом на липень 2020 року 1 010 620, 00 (один мільйон десять тисяч шістсот двадцять) гривень. У випадку внесення застави підозрюваним ОСОБА_6 покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого ОСОБА_8 кожної середи о 15 годині 00 хвилин за адресою: місто Одеса, вулиця Мечникова, 59-А, до приміщення Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві; не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_10 та іншими свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000207; здати до уповноваженого органу (ГУ ДМС в Одеській області) паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
В апеляційній скарзі прокурор, посилається на незаконність ухвали слідчого судді, вважає що вона постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що судом безпідставно не враховано наявність ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, спосіб вчинення ним кримінального правопорушення, високий рівень суспільної небезпеки останнього, що злочин вчинено під час перебування на посаді оперуповноваженого у поліції, а також і те, що останній має сталі зв`язки із працівниками інших правоохоронних, контролюючих органів, що повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

На думку прокурора, поза належною увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_6 наразі обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корупційного злочину, вчиненого з використанням службового становища за попередньою змовою групою осіб, який поєднаний з вимаганням неправомірної вигоди, як наслідок останнє призводить до негативного уявлення суспільства про діяльність правоохоронних органів в цілому та підриває їх авторитет.

Зауважує, що судом безпідставно не враховано наявність реального ризику того, що за рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень ОСОБА_6 має значний досвід роботи в правоохоронних органах в м. Одесі та Одеській області має сталі зв`язки із працівниками контролюючих органів, обізнаний про діяльність криміногенного середовища та може використати здобутий досвід, зв`язки за для впливу на свідків, у тому числі з числа свідків, які вже допитані у вищевказаному провадженні, а саме ОСОБА_10 та які встановлюються слідством, а також спотворити або знищити речі та документи, що мають суттєве значення для кримінального провадження.

Звертає увагу, що судом не враховано те що, ОСОБА_6 може незаконно впливати на прямих свідків, які, у тому числі, безпосередньо з ним працювали в органах Національної поліції, та з метою уникнення кримінальної відповідальності має можливість і може залякувати вказаних свідків, схиляти їх до дачі неправдивих показань.

Стверджує, що особисте зобов`язання не підлягає застосуванню з огляду на тяжкість вчиненого злочину та особу підозрюваного, особиста порука також не підлягає застосуванню, оскільки, будь яких клопотань, від осіб, яких суд зумів би вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього зобов`язань до суду не надходило. Також не підлягає застосуванню запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки він, на думку прокурора, не забезпечить запобігання вищевказаним прокурором ризиків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Досудовим розслідуванням установлено, що старший оперуповноважений в ОВС Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_6 , маючи спеціальне звання «підполковник поліції», діючи за попередньою змовою із оперуповноваженим Управління боротьби зі злочинами, пов`язаними з торгівлею людьми Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_9 , у період з 19.05.2020 по 15.07.2020 вимагав та одержав від ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти загальною сумою 65 225 (шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень за не притягнення 11 до адміністративної відповідальності за ст. 181-1 КУпАП (заняття проституцією).

15.07.2020р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 20.07.2020 року Слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , в рамках здійснення кримінального провадження з проведення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого 25.02.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, звернувся до слідчого судді із клопотанням в якому просив застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з можливістю внесення застави у розмірі 460 (чотириста шістдесят) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає станом на липень 2020 року 1 010 620, 00 (один мільйон десять тисяч шістсот двадцять) гривень з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 певних обов`язків.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні. Вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника, які просили залишити оскаржувану ухвалу без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку що запобігти їм в змозі цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження на даний час містять достатні відомості, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та обґрунтовано зазначив, що слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, не довели про наявність ризику того, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на наявність ризиків передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та не врахування їх при винесенні ухвали, є надуманими. Обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий судді вважав доведеним ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, дав їм належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про можливість застосування до підозрюваного саме такого запобіжного заходу, з чим погоджується й апеляційній суд.

Як встановлено під час судового засідання суду першої інстанції та апеляційного суду, ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з дружиною та малолітньою дитиною, дружина підозрюваного перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною строком до 27.11.2020р., підозрюваний характеризується позитивно, нагороджувався нагородами та відзнаками, раніше не судимий.

Вказані обставини свідчать про наявність у ОСОБА_6 родини та міцних соціальних зв`язків, та дають підстави суду вважати, що саме домашній арешт на певний час доби , з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Доводи прокурора не містять належних аргументів, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою матиме більший вплив на процесуальну поведінку підозрюваного, аніж домашній арешт з забороною підозрюваному залишати житло у певний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу, обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.
Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2020 року, якою відмовлено в задоволені клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, стосовно ОСОБА_6 - залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді