Провадження №: 1-кс/755/5386/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 ,
за участю осіб, які виявили бажання
бути поручителями підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшої слідчої слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, в кримінальному проводженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008565 від 13 жовтня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу, застосованого (в порядку ст. 201 КПК України), які об`єднанні в одне провадження,-
В С Т А Н О В И В:
І. Суть питання, що вирішується, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
25.11.2020 року старший слідчий СВ Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_15 звернулася до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0008565 відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
ІІ. Зміст клопотання слідчого, погодженого з прокурором.
Вимоги клопотання слідчого обґрунтовані тим, що 12.10.2019 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин, ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у приміщенні гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , де у останнього відбувся словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Близько 00 години 00 хвилин, 13.10.2019 року, потерпілий ОСОБА_17 вийшов з приміщення гуртожитку та направився в сторону супермаркету «Бджілка», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Челябінська, 15-А, після чого попрямував назад до гуртожитку, в цей час, ОСОБА_16 вийшов з приміщення гуртожитку та зустрівся з раніше знайомими ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , після чого разом почали рух назустріч потерпілому ОСОБА_17 . Того ж дня, близько 00 години 32 хвилини, перебуваючи поблизу будинку № 1/2 по вул. Панельна у м. Києві, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , зустріли потерпілого ОСОБА_17 та на ґрунті раптово виниклих, неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_17 , у ОСОБА_18 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_17 . Того ж дня, приблизно о 00 годин 34 хвилини, перебуваючи поблизу будинку № 1/2 по вул. Панельна у м. Києві, ОСОБА_18 разом з ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер своїх дій, свідомо допускаючи наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, діючи умисно, наблизилися до потерпілого ОСОБА_17 та спільно, шляхом нанесення кулаками рук, двох ударів в область голови потерпіло ОСОБА_17 , збили останнього з ніг та повалили на асфальт, разом з тим, ОСОБА_17 , перебуваючи в лежачому положенні, не чинив опору протиправним діям ОСОБА_18 та ОСОБА_8 ,однак продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_18 та ОСОБА_8 , спільно нанесли ще по два удари ногами в область голови ОСОБА_17 , в результаті отриманих ударів, ОСОБА_17 втратив свідомість та через короткий проміжок часу помер.

Згідно висновку експерта № 022-169-2316-2019 від 24.10.2019-27.11.2019: «При дослідженні трупа ОСОБА_17 виявлені такі ушкодження: а) внутрішньочерепна травма (крововиливи в м`яких тканинах тім`яної ділянки праворуч, скроневої ділянки ліворуч, в ділянці лівого кута нижньої щелепи, садно з крововиливом в м`які тканини в лівій лобовій ділянці, розповсюджений субарахноїдальний крововилив в області півкуль головного мозку, стовбурових відділів мозку та півкуль мозочку); б) синці на тильній поверхні правої кисті. Внутрішньочерепна травма є наслідком травматичних дій тупих предметів в область обличчя та волосяної частини голови, виникла за механізмом ротації, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Ушкодження виникли в короткий відрізок часу, мають однакову давність утворення. Після ушкодження травми голови смерть ОСОБА_17 настала в короткий термін, який тривав не більше 30 хвилин, за 1-2 години до проведення огляду його трупа, яке було проведене 13.10.2019 о 02 год. 15 хв. До смерті ОСОБА_17 призвела внутрішньочерепна травма, проявом якої став травматичний субарахноїдальний крововилив з розвитком набряку-набухання головного мозку».

На думку слідчого, вказаними злочинними діями ОСОБА_8 було спричинено умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчинено групою осіб.

30.09.2020 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
На думку слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, що відноситься до категорії тяжких, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку слідчого, ризиком того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Слідчий зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Ризик того, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що після затримання виявлено ряд обставин, які органу досудового розслідування не були відомі та підлягають додатковому дослідженню, а перебування на волі підозрюваного може негативно вплинути на збереження речей та документів. Ризиком того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків є те, що підозрюваний, маючи в розпорядженні відомості про свідків, шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Крім того, підозрюваний ОСОБА_8 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Також, на думку слідчого, необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Під час проведення досудового розслідування не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_8 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Крім того, згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_8 можливо застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не обирати заставу щодо злочину вчиненого із погрозою застосування насильства.
Враховуючи викладене, слідчий у своєму клопотанні, погодженому з прокурором, просить суд продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування без визначення застави.
ІІІ. Позиція сторін кримінального провадження в судовому засіданні з розгляду клопотання слідчого.
1. Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, і стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Крім того, прокурор стверджував, що обґрунтованість підозри підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження належними та допустимими доказами. На думку прокурора, лише ізоляція підозрюваного ОСОБА_8 від суспільства забезпечить безпеку від його можливих подальших протиправних дій для оточуючих.
2. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання слідчого, зокрема, зазначив, що пред`явлена підозра його підзахисному ОСОБА_8 є необґрунтованою, посилаючись на відсутність ризиків та доказів на їх підтвердження.
На думку захисника, слідство не довело всіх обставин, на які посилається у клопотанні, тому суд повинен відмовити у його задоволенні як необґрунтованому, підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
3. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання сдічого, просила змінити існуючий запобіжний захід застосований в порядку ст. 201 КПК України на домашній арешт. Зокрема, зазначила, що пред`явлена підозра є неогрунтованою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, ОСОБА_8 має захворювання астми, перебуває у группі ризику, клопотала про зміну запобіжного заходу останньому на домашній арешт.
4. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 просив суд відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, вважає, що перелічені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема, зазначив, що забезпечить участь свого підзахисного ОСОБА_8 в судові засідання, просив застосувати до останнього заставу та вислухати поручителів, які з`явилися до суду, що говорить про сталі соціальні зв`язки останнього.
5. Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію своїх колег.
6. Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав позицію своїх захисників, просив не ізолювати його від суспільства, зобов`язується з`являтися до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою.
ІV. Положення закону, яким керувався слідчий суддя.
Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити:
1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;
2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;
5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;
6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;
7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.
Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
До клопотання додаються:
1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;
2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу;
3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
V. Підстави запобіжного заходу, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, та висновки суду.
Судом було встановлено, що 13.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, (кримінальне провадження №0008565).
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.
30.09.2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0008565 від 13.10.2019, протоколом огляду місця події (трупа) від 13.10.2019; висновком експерта судово-медичної експертизи від 27.11.2019 року; протоколом допиту потерпілого від 19.12.2019 року; протоколом допиту свідка від 25.10.2019 року; повідомленням про підозру від 30.09.2019 року.
Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч. 5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.
При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію підозрюваного, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, тощо.
Так, ОСОБА_8 підозрюється у скоєні злочину, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, вчиненого групою осіб. Слідчий суддя також враховує, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання: за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштований, має постійне місця проживання в м. Києві.
Вказані вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що з боку підозрюваного ОСОБА_8 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та продовжити відносно останнього запобіжний захід тримання під вартою. Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_19 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, слідчому судді не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
VІ. Визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
У частині 5 ст.182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч. 4 ст. 182 КПК України, та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.
VІІ. Розгляд заяв про бажання взяти особу на поруки.
До слідчого судді звернулися із письмовими заявами про бажання взяти особу на особисту поруку наступні громадяни:
- ОСОБА_10 ,
- ОСОБА_9 ,
- ОСОБА_12 ,
- ОСОБА_11 ,
- ОСОБА_13 ,
- ОСОБА_14 .
У своїх письмових заявах та зобов`язаннях вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу.
В судовому засіданні ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 заяви та зобов`язання підтримали, при цьому пояснивши, що беруть на себе зобов`язання забезпечити явку ОСОБА_8 до слідчого, прокурора чи суду на першу вимогу.
Захисники та підозрюваний заяви підтримали та просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення заяв та передання підозрюваного на особисту поруку, посилаючись на те, що особиста порука не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного з огляду на ризики, які існують.
Дослідивши письмові зобов`язання з додатками, детально роз`яснивши присутнім особам, які виявили бажання взяти підозрюваного на поруки, вимоги ст. 180 КПК України та з`ясувавши їх стосунки з підозрюваним, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Вимогами статті 180 КПК України визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.
Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручителі дійсно можуть впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.
Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у ході судового розгляду докази, документи та пояснення, надані особами, які виявили бажання бути поручителями підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що вказані особи дійсно заслуговують на особливу довіру, разом з тим, їх взаємовідносини з підозрюваним ОСОБА_8 не гарантують реальний вплив на поведінку підозрюваного, що значно ускладнить їх контроль за повним та своєчасним виконанням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і, як наслідок, не виключає наявних ризиків, зокрема ризику продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_8 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення заяв ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки.
Керуючись ст. ст. 3, 176-178, 180, 182-183, 184, 194, 196-197, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшої слідчої слідчого відділу Дніпровського УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_15 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному проваджені № 0008565 від 13.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в межах строку досудового розслідування, тобто по 30.11.2020 року (включно).
У зв`язку з наявністю обставини, передбаченої ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави підозрюваному у даному кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства.
В задоволенні заяв ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про взяття підозрюваного ОСОБА_8 на поруки відмовити.
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу застосованого (в порядку ст. 201 КПК України) до ОСОБА_8 відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: