Справа № 164/115/20 Провадження №11-кп/802/327/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,
захисника засудженого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 04 березня 2020 року у провадженні за клопотанням захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
ВСТАНОВИВ:

Захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого, призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2011 року.
Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі відбув 9 років 4 місяці 26 днів покарання, що становить більше трьох чвертей строку покарання. Вказує і про те, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі раніше хоча і допускались порушення встановленого режиму утримання, однак усі стягнення знято достроково і погашено. Після проведення індивідуально виховної роботи засуджений змінив своє ставлення до порядку відбування покарання в кращу сторону. Працевлаштований на виробництві установи. З 27.09.2017 року за сумлінну поведінку та ставлення до праці дев`ять разів заохочувався адміністрацією установи. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених "Фізкультура і спорт", позитивно характеризується адміністрацією установи, у відносинах з персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, у відносинах з іншими засудженими не конфліктний, виконує роботи по благоустрою установи. Вважає, що дані обставини вказують про виправлення засудженого, що дає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання в порядку ст.81 КК України.
Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 04 березня 2020 року клопотання захисника засудженого задоволено. Засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2011 року звільнено умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 25 днів.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений відбув три чверті призначеного судом покарання, і при цьому сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому на підставі ст.81 КК України може бути звільнений від покарання умовно-достроково.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням прокурор подав на нього апеляційну скаргу в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вказує, що засуджений ОСОБА_7 відбув більше трьох чвертей призначеного покарання, однак він 32 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, за період відбування покарання в місцях позбавлення волі, а саме - ДУ "Держіввська ВК (№110)", ДУ "Райківська ВК (№73)" ДУ "Луцький слідчий ізолятор" та ДУ "Львівська ВП (№48)" характеризується негативно і посередньо. У 2018 році комісією ДУ "Маневицька ВК (№42)" ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст.ст.81, 82 КК України, як такому, що не довів, що став на шлях виправлення, неодноразово судимий, що відповідно свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість. Крім того, засуджений з 20.07.2016 року відбуває покарання в ДУ "Маневицька ВК (№42)", однак працевлаштувався на виробництві лише з 2018 року. Вважає, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставленні до праці за весь період відбування покарання.
Захисник засудженого (адвокат) подала заперечення на апеляційну скаргу в якій вважає її безпідставною та просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін. Вважає, що судове рішення є цілком законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки в суду були наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст.81 КК України.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, прокурора, який скаргу підтримав та просив її задовольнити, засудженого та його захисника, які вважають скаргу безпідставною та просили її залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, згідно із п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - це виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.
На думку апеляційного суду, висновок про доведеність того факту, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення ґрунтуються на матеріалах провадження.
Так з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання адміністрацією виправної колонії характеризується посередньо. За сумлінну поведінку та ставлення до праці дев`ять разів заохочувався адміністрацією установи. Мав 32 стягнення, які погашені. Останні два стягнення від 30 жовтня 2017 року та 25 квітня 2018 року були зняті достроково. Після останнього стягнення мав сім заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, що, на думку суду, свідчить, що засуджений своєю подальшою зразковою поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи, мотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про наявність на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання
З такими висновками місцевого суду погоджується й апеляційний суд.
Із урахуванням наведеного апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 04 березня 2020 року, якою засудженого ОСОБА_7 на підставі ст.81 КК України умовно-достроково звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.11.2011 року, - без змін.

Головуючий

Судді