Справа № 579/39/20
Провадження № 1-кп/589/216/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2021 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання представника цивільного позивача про арешт майна у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

18.01.2021р. представником потерпілого подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обгрунтування вимог позову посилається на ті обставини, що внаслідок діяння, яке інкримінується обвинуваченим, потерпілому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 400000 грн.

Також, 19.01.2021р. до суду надійшло клопотання представника цивільного позивача про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на належне обвинуваченим рухоме та нерухоме майно, з метою забезпечення відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В судовому засіданні представник потерпілого підтримав таке клопотання з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачені проти клопотання про арешт майна заперечували, вважаючи цивільний позов необгрунтованим. Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 також заперечувала проти арешту майна її підзахисного, зазначаючи про відсутність підстав для вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження та невизначеність у клопотанні переліку майна обвинувачених.

Прокурор вважав таке клопотання передчасним, також вказуючи на відсутність у поданому клопотанні даних про конкретне майно обвинувачених, на яке слід накласти арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання про арешт майна, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна, зокрема є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абзац другий частини першої статті 170 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч. 6 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; заборону обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно.

Проте у клопотанні представник цивільного позивача не навів та не довів наявності будь-яких ризиків із передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, які б свідчили, що належне обвинуваченим (цивільним відповідачам) майно може бути ними приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищено, перетворено або ж відчужено.

Також у своєму клопотанні представник не зазначає переліку майна, що належить обвинуваченим (цивільним відповідачам), та на яке саме, на його думку, слід накласти арешт, місцезнаходження такого майна, та ідентифікаційні ознаки. Зважаючи на порушене у клопотанні питання про витребування таких даних судом, слід зазначити, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають повноваження суду на їх витребування саме за клопотанням цивільного позивача чи потерпілого.

А відсутність у клопотанні відомостей щодо вартості майна позбавляє суд можливості визначити розумність та співрозмірність такого виду забезпечення позову з заявленими в позовній заяві вимогами.

За приписами ч. 1 ст. 173 КПК України якщо особа, що подала клопотання про арешт майна, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, суд відмовляє у задоволенні такого клопотання.

Враховуючи викладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 170-173, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1