ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/1471/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 186, ч.ч.2, 3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Московського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Харківської області Харківського району с. Лизогубівка, українку, громадянку України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, яка має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої позбавленої батьківських прав, не працевлаштовану, зареєстровану за адресою : АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 12.12.2007 р. вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнену з іспитовим строком на 2 роки;

- 14.10.2011 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70,71 КК України до позбавлення волі на 3 роки 1 місяць та умовно-достроково звільнену 04.04.2014 р. з невідбутим строком 4 місяці 18 днів;

- 15.01.2015 р. вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та звільнену 28.08.2017 р. по відбуттю строку покарання,

визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі,
В силу ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання визначено рахувати з 13.07.2018 року, з моменту її фактичного затримання.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 11.07.2018 близько 15:00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 140 по вул. Ак. Павлова м. Харкова, побачила раніше їй незнайому ОСОБА_10 , яка заходила до під`їзду №9 вищевказаного будинку. Тоді, ОСОБА_7 , діючи за раптово виникли умислом, направленим на заволодіння чужим майном, увійшла до вказаного під`їзду разом із ОСОБА_10 , після чого обидві зайшли до кабіни пасажирського ліфту, де ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито та несподівано для ОСОБА_10 , почала тиснути передпліччям правої руки в ділянку шиї останньої, бажаючи таким насильством подавити волю потерпілої чинити опір, при цьому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 спричинено не було, однак це заподіяло їй фізичний біль. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , зняла з обох вух сережки, які належали ОСОБА_10 , вартістю 53 гривні згідно висновку експерта № 17886 від 27.07.2018. Після цього, ОСОБА_7 незаконно заволодівши майном ОСОБА_10 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникла та розпорядилась в подальшому викраденим та власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_10 спричинена матеріальна шкода в розмірі 53 гривні.
23.04.2018, в денний час, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , знаючи, що господарка домоволодіння ОСОБА_11 та інші мешканці відсутні, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, з приміщення гаража викрала газовий котел КС-Т-16, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи №14483 від 18.06.2018 складає 1100,00 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Також, 18.06.2018, приблизно о 09:00, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння, що належить ОСОБА_12 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи, що господарка домоволодіння відсутня вдома, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перелізла через паркан на територію домоволодіння, після чого шляхом віджиму вікна потрапила до будинку, де в одній з кімнат викрала грошові кошти в сумі 4000,00 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 21.06.2018, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу домоволодіння, що належить ОСОБА_13 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи, що господарка домоволодіння відсутня вдома та перебуває в іншому місці, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, через хвіртку пройшла на територію домоволодіння, після чого проникла до приміщення гаражу звідки таємно викрала наступне майно вартість, якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 17896 від 30.07.2018 складає: тачка господарська «Клевер» - 729,06 гривень, зварювальний апарат - 1449,00 гривень. Перебуваючи на території подвір`я ОСОБА_7 викрала наступне майно вартість, якого згідно судово-товарознавчої експертизи № 17896 від 30.07.2018 складає: 2 швелери довжиною 2,30 м кожний, шириною 14 см, вартість 1 метра - 223,00 м на загальну суму - 512,90 гривень; 2 швелери довжиною 2,30 м кожний, шириною 12 см, вартість 1 метра - 189,00 м на загальну суму - 434,70 гривень; трубу діаметром 100 мм з товщиною стінок 0,7 мм довжиною 2,4 метри, вартість за один метр - 288,00 гривень на загальну суму - 691,20 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 3816,86 гривень.
Крім того, 26.06.2018, у вечірній час, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу домоволодіння, що належить ОСОБА_14 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , знаючи, що господарка домоволодіння відсутня вдома та перебуває в іншому місці, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, через хвіртку пройшла на територію домоволодіння, після чого шляхом злому вікна потрапила до будинку, де в одній з кімнат викрала наступне майно, вартість якого згідно судово-товарознавчої експертизи №17289 від 27.07.2018: 16 каблучок виготовлених із срібла 925 проби загальною вагою 61 грам, вартістю срібла за 1 грам складає - 12,00 гривень, всього на загальну суму 732,00 гривень; обручку з золота 585 проби вагою 11 грам, вартістю золота за 1 грам - 606,91 гривень, всього на загальну суму 6676,01 гривень та сережки з золота 585 проби вагою 3 грами, вартістю золота за 1 грам - 606,91 гривень, всього на загальну суму 1820,73 гривень. Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла разом з викраденим майном та в подальшому розпорядилась ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 9228,74 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_15 та обвинувачена ОСОБА_7 подали на нього апеляційні скарги.

Прокурор до початку апеляційного розгляду відмовився від поданої ним апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.403 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Московського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2019 року змінити, шляхом пом`якшення призначеного покарання чи залишити вирок районного суду без змін.
В обґрунтування своїх апеляційних вимогобвинувачена посилається на те, що вона повністю визнає свою вину у вчиненому, бажає стати на шлях виправлення та перевиховання, не вчиняти нових злочинів, у зв`язку з просить пом`якшити призначене покарання.

Вислухавши доповідь судді; доводи обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання; пояснення прокурора, що заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченої кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, заміжня, має неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої позбавлена батьківських прав, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, за місцем утримання характеризується задовільно.
Колегія суддів також враховує фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що обвинувачена неодноразово засуджувалася за скоєння злочинів проти власності, в тому числі за тяжкі злочини; відбувала покарання у виді позбавлення волі та звільнялася від відбування покарання з випробуванням; належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала та майже через рік після відбуття покарання за останнім вироком вчинила нові злочини проти власності, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як злочини середньої тяжкості і тяжкі злочини.
Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом першої інстанції встановлено вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Обвинуваченою ОСОБА_7 не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій і могли свідчити про явну несправедливість та суворість покарання як за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, так і остаточного покарання, призначеного за правилами ч.1 ст.70 КК України. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
З приводу тверджень апелянта стосовно того, що вона повністю розкаялася у скоєному, колегія суддів дійшла висновку, що такі доводи ОСОБА_7 не можуть зменшувати її відповідальність за скоєне.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також попередження вчинення нею нових злочинів не можливе без її ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі у межах, що встановлені санкціями ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо її виправлення.
Крім того, колегія суддів також вважає, що остаточний вид і розмір покарання, визначений оскаржуваним вироком в порядку ч.1 ст. 70 КК України, буде достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
За таких обставин, апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_7 про можливість пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням наведених нею доводів, належить вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер і не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за умисні, корисливі злочини, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких та злочинів середньої тяжкості.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.
За таких обставин, оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м.Харкова від 16 вересня 2019 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий

Судді