Справа № 308/5672/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 10.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000544 від 10.05.2020 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що закінчити судовий розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання ОСОБА_5 під вартою, який закінчується 12.12.2020 року, не надається можливим. Водночас ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при обранні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, а інші менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила проти клопотання прокурора, зазначивши, що вказані прокурором ризики нічим не доведені. Просила суд обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Просив обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено судом згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.10.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 15.12.2020 року.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Згідно обвинувального акту, переданого на розгляд суду ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Також судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення у яких обвинувачується у даному кримінальному провадженні під час іспитового строку, будучи 12.12.2018 року засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч.1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком у три роки.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000917, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, яке знаходиться на розгляді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Також у ході розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 ніде не працює, не одружений, міцних соціальних зв"язків не має.

Крім того, суд враховує позицію потерпілої яка була нею озвучена 26.06.2020 року у підготовчому судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, де потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що у разі перебування обвинуваченого на волі, буде боятися за здоров"я своїх дітей та своє здоров"я.

Вищенаведені обставини дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші більш м`які запобіжні не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

З урахуванням вищенаведеного враховуючи, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губиніха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 129, ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 162 КК України - на період судового розгляду кримінального провадження, по 05 лютого 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ" Закарпатської УВП (№ 9)".

Суддя: ОСОБА_1