Справа №639/7498/18
Провадження №1-кп/639/101/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0002346 від 19.10.2018 року у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 21.08.2014 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт по вищевказаному кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 з посиланням на той факт, що наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений може переховуватись від суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків по кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисником ОСОБА_6 заявлено клопотання, яке було підтримано обвинуваченим ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід не пов*язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт, посилаючись на той факт, що його тітка ОСОБА_8 не заперечую проти того, щоб він мешкав за її місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 під час домашнього арешту, на підтвердження надала письмову заяву останньої.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового слідства та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , страждає на ряд хронічних захворювань, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Суд враховує, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України». «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України».
При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти. При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя. Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії».
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою Суду, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків і знищення доказів за кримінальною справою не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, коли свідки у встановленому законом порядку не допитані з вини сторони обвинувачення, а докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується.
Таким чином наявність підстави «існування ознак тяжкого злочину» у практиці Суду збігається з підставою «суворості передбаченого покарання». Ця підстава не може бути застосованою самостійно без інших підстав позбавлення особи свободи. Справа «Ілійков проти Болгарії», в якій суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» і теж втрачає свою вагу із збігом розумного терміну.
Також при розгляді клопотання судом враховується і інша практика Європейського суду з прав людини з даного питання. Так, зокрема, у справі «Луценко проти України» у остаточному рішенні від 19 листопада 2012 року у п. 62 зазначено: «Суд наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи, рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», пункт 26. Будь-яке свавільне тримання під вартою не може відповідати пункту 1 статті 5 Конвенції.
Таким чином, на даний час суд приходить до висновку, що продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні.
Аналізуючи вказане вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, вік обвинуваченого, наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, захворювань, колегія суддів вважає, що на даний час необхідно змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід на домашній арешт, яке забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також колегія суддів звертає увагу, що при знаходженні обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, судові засідання не відбуваються у зв`язку з неявкою до суду свідків сторони обвинувачення. Але, в супереч вимогам ст. 23 КПК України сторона обвинувачення не забезпечує явку своїх свідків для їх допиту стороною захисту перед судом. Крім того, прокурором подано клопотання без додатків та не зясована неможливість запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, що суперечить вимогам ст. 184 КПК України. Сторона обвинувачення не подала до клопотання доказів, які б підтвердили існування ризиків, що, в подальшому, можуть вплинути на належну процесуальну поведінку обвинуваченого
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 174, 176, 177,181, 331, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на більш м*який, а саме домашній арешт - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно, поклавши на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання з 19-00 до 07-00 години наступного дня, за адресою: АДРЕСА_2 , з`являтися за викликом до суду, не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання ухвали доручити Харківському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_7 , його захиснику та направити до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21.09.2020 року о 15 год. 15 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3