Справа № 161/9110/18 Провадження №11-кп/802/186/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст.15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 361 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000914, за апеляційними скаргами заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, м. Луцьк, Волинської області, неодружений, з середньою освітою, не працює, інвалід ІІ групи, раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 361 КК України та йому призначено покарання за:

-ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
-ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
-ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 361 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 1 рік 6 місяців, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення завданих збитків задоволено в повному об`ємі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» матеріальні збитки в сумі 8 200 гривень.
Вироком вирішено питання про речові докази, судові витрати та арешт майна.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 08 березня 2018 року близько 23:00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по вул. Гордіюк, 49 у м.Луцьку, таємно, шляхом пошкодження передньої панелі, зверху над монітором, де знаходиться інженерна частина банкомату НОМЕР_1 банку ПАТ КБ «Приватбанк», спеціально пристосованим засобом газовим балончиком із автоматизованою газовою запальничкою, намагався отримати доступ до інженерної частини банку та за допомогою спеціально пристосованих засобів, які заздалегідь підготував та взяв із собою, не санкціоновано втрутитись в роботу банкомату що призвело б до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації та отримання можливості змінювати режим роботи банкомату, а саме налаштувати систему на видачу грошових коштів з банкомату та викрасти грошові кошти у сумі 30 700 грн., що належать ПАТ КБ «Приватбанк», однак проникнути до інженерної частини банкомату не зміг, оскільки не взяв із собою ножа, яким би міг допомогти собі зробити отвір в розплавленій панелі банкомату, тобто з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел спрямований на вчинення кримінального правопорушення, що полягає в несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованої системи - банкомату однієї із банківських установ на території міста Луцька, використовуючи для цього заздалегідь підготовлені допоміжні технічні засоби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, який спрямований на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи банкомату, 08 березня 2018 року близько 23:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув за адресою: вул. Гордіюк, 49, м. Луцьк, де встановлений банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» CAV00699, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно технічним комплексом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних систем» є інформаційною (автоматизованою) системою - електронний програмно-технічний комплекс з вмонтованою спеціалізованою ЕОМ, призначений для здійснення автоматизованих операцій прийому-видачі наявних грошових коштів, зокрема з використанням платіжних карт, передачі розпоряджень банку про перерахування грошових коштів з банківського рахунку клієнта та виконання інших операцій, обладнаний операційною системою Microsoft Windows.
З метою набуття технічної можливості здійснення несанкціонованого втручання в роботу банкомату, ОСОБА_10 намагався здійснити пошкодження панелі банкомату у місці, де знаходиться блок управління на передній частині банкомату над монітором, за допомогою спеціально пристосованого засобу - газовим балончиком із автоматизованою газовою запальничкою, після чого отримати доступ до внутрішньої частини банкомату, складових системи автоматизованої роботи ЕОМ, зокрема до роз`ємів USB-портів, що надають можливість підключитися до системної плати банкомату іншими периферійними пристроями.
В подальшому, з метою незаконного втручання в роботу електронно- обчислювальної техніки, а саме банкомату ПАТ КБ «Приват банк» CAV00699 у якому встановлена операційна система Windows ХР SP3 та комплекс прикладного програмного забезпечення Protect з модулем Intrusion Protection, шляхом підключення до блоку управління банкомату за допомогою заздалегідь підготовлених та взятих із собою комп`ютерних пристроїв, а саме: USB хабу який призначений для одночасного підключення декількох USB пристроїв в один USB вихід, комп`ютерної клавіатури із USB кабелем для вводу необхідних команд, и USB-флеш накопичувачами пам`яті марки «SP» об`ємом 4 Гб та марки «Kingston» об`ємом 8 Гб, на яких наявні програмні засоби, для безпосереднього несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи, що призводить до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації для отримання можливості змінювати режим роботи банкомату, а саме налаштування системи на видачу грошових коштів з банкомату, однак проникнути до інженерної частини банкомату не зміг, оскільки не взяв із собою ножа, яким би міг допомогти собі зробити отвір в розплавленій панелі банкомату, тобто з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім того, 09 березня 2018 року близько 01:10 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по пр. Соборності, 6 в м. Луцьку, таємно, шляхом пошкодження передньої панелі, зверху над монітором, де знаходиться інженерна частина банкомату CFV00705 банку ПАТ КБ «Приватбанк», спеціально пристосованим засобом - газовим балончиком із автоматизованою газовою запальничкою, намагався отримати доступ до інженерної частини банку та за допомогою спеціально пристосованих засобів, які заздалегідь підготував та взяв із собою, не санкціоновано втрутитись в роботу банкомату що призвело б до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації та отримання можливості змінювати режим роботи банкомату, а саме налаштувати систему на видачу грошових коштів з банкомату, та викрасти грошові кошти у сумі 7 900 грн., що належать ПАТ КБ «Приватбанк», однак його дії були виявлені іншими особами, які викликали поліцію, таким чином ОСОБА_10 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_11 , виник злочинний умисел спрямований на вчинення кримінального правопорушення, що полягає в несанкціонованому втручанні в роботу автоматизованої системи - банкомату однієї із банківських установ на території міста Луцьк, використовуючи для цього заздалегідь підготовлені допоміжні технічні засоби.
Реалізуючи свій злочинний умисел, який спрямований на несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи банкомату, 08 березня 2018 року близько 23:00 год. обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за адресою: пр. Соборності, 6, м. Луцьк, де встановлений банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» CFV00705, який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних систем» є інформаційною (автоматизованою) системою - електронний програмно-технічний комплекс з вмонтованою спеціалізованою ЕОМ, призначений здійснення автоматизованих операцій прийому-видачі наявних грошових коштів, зокрема з використанням платіжних карт, передачі розпоряджень банку про перерахування грошових коштів з банківського рахунку клієнта та виконання інших операцій, обладнаний операційною системою Microsoft Windows.
З метою набуття технічної можливості здійснення несанкціонованого втручання в роботу банкомату, ОСОБА_10 намагався здійснити пошкодження панелі банкомату у місці, де знаходиться блок управління на передній частині банкомату над монітором, за допомогою спеціально пристосованого засобу - газовим балончиком із автоматизованою газовою запальничкою, після чого отримати доступ до внутрішньої частини банкомату, складових системи автоматизованої роботи ЕОМ, зокрема до роз`ємів USB-портів, що надають можливість підключитися до системної плати банкомату іншими периферійними пристроями.
В подальшому, з метою незаконного втручання в роботу електронно- обчислювальної техніки, а саме банкомату ПАТ КБ «Приватбанк» CFV00705, у якому встановлена операційна система Windows ХР SP3 та комплекс прикладного програмного забезпечення Protect з модулем Intrusion Protection, шляхом підключення до блоку управління банкомату за допомогою заздалегідь підготовлених та взятих із собою комп`ютерних пристроїв, а саме: USB хабу який призначений для одночасного підключення декількох USB пристроїв в один USB вихід,, комп`ютерної клавіатури із USB кабелем для вводу необхідних команд, USB-флеш накопичувачами пам`яті марки «SP» об`ємом 4 Гб та марки «Kingston» об`ємом 8 Гб, на яких наявні програмні засоби, для безпосереднього несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи, що призводить до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації для отримання можливості змінювати режим роботи банкомату, а саме налаштування системи на видачу грошових коштів з банкомату, однак з причин, що не залежали від його волі, не довів злочин до кінця, оскільки був помічений іншими особами, які викликали працівників поліції.
У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- заступник прокурора області, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Зазначає, що судом при постановленні вироку та обранні міри покарання обвинуваченому, порушено вимоги ст. 65 КК України, оскільки суд безпідставно призначив надто суворе покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.1 85 КК України, при цьому, не враховано те, що ухвалою Волинського апеляційного суду від 01 серпня 2019 вирок щодо ОСОБА_8 був скасований та призначений новий розгляд в суді першої інстанції, в тому числі і через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Разом з тим, при новому розгляді судом першої інстанції було призначено більш суворіше покарання, ніж просив прокурор в попередній апеляційній скарзі. Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити покарання: за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 361 КК України 4 роки позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне до відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строк 1 рік 6 місяців з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
- захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи по епізоду від 09 березня 2008 року, в апеляційній скарзі вважає вирок суду незаконним в частині інкримінованих дій по першому епізоду через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку усім доказам в їх сукупності, вирок суду в цій частині не вмотивований, а докази обвинувачення належним чином не перевірені. Вважає, що органами досудового слідства не здобуто достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_8 складів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361 КК України, оскільки обвинувачений добровільно відмовився від доведення злочинів до кінця. Зазначає, що ані органами досудового розслідування, ані судом не встановлено усіх необхідних ознак складів злочинів, які дають підстави для притягнення особи до відповідальності. Окрім того вказує про безпідставність задоволення цивільного позову, оскільки сума збитків не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити та, як можна зрозуміти зі змісту скарги, виправдати обвинуваченого за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361 КК України, а дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 361 КК України перекваліфікувати, виключивши кваліфікуючу ознаку повторність. В задоволенні цивільного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, а скаргу захисника заперечив, міркування обвинуваченого та захисника, які заперечили апеляційну скаргу прокурора там просили повністю задовольнити скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На думку апеляційного суду, ухвалюючи рішення в частині визнання обвинуваченого винуватим за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361 КК України, місцевий суд у вироку проаналізував та надав належну юридичну оцінку усім зібраним доказам для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК України.
Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність вчинення ОСОБА_8 незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна та незакінченого замаху на незаконне втручання в роботу електронно-обчислювальної машини (комп`ютера), автоматизованої системи, що призвело б до спотворення обробки інформації. Такий висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і перевірених судом допустимих доказах.

Так суд першої інстанції підставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 про те, що дійсно за вказаних обставин місця та часу, обвинувачений намагався вчинити крадіжку з банкоматів. Дані показання є чіткими та послідовними, підтверджені іншими доказами по справі, зокрема протоколами огляду місця події; пред`явлення особи для впізнання, огляду речей і документів та іншими доказами, яких піддавати сумніву в суду підстав немає, не наведені такі підстави і в скарзі захисника.

Окрім того, факт перебування обвинуваченого за місцем вчинення злочинів не заперечується стороною захисту.
Дані докази є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України, оскільки слідчі дії проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Дана судом першої інстанції належна оцінка і показанням самого обвинуваченого ОСОБА_8 , які обґрунтовано спростовані судом першої інстанції, з чим погоджується і апеляційний суд.

Статтею 17 КК України передбачено, що добровільною відмовою є остаточне припинення особою за своєю волею готування до злочину або замаху на злочин, якщо при цьому вона усвідомлювала можливість доведення злочину до кінця.
Тобто остаточність відмови означає, що особа припиняє розпочатий злочин повністю і безповоротно, у неї відсутній намір продовжити злочин у майбутньому.
Стаття 17 КК України може застосовуватися лише за наявності відмови, а не тимчасової перерви розпочатої злочинної діяльності або відстрочки виконання задуманого, викликаної очікуванням більш сприятливої обстановки чи прагненням підготувати досконаліші знаряддя або засоби, залучити нових співучасників тощо.
Судом першої інстанції встановлено, що перша спроба викрасти готівку з банкомату обвинуваченим ОСОБА_8 була здійснена 08 березня 2018 року о 23.00 год., а інша 09 березня цього ж року о 01.10 год., тобто ОСОБА_8 фактично вчинив наступну спробу після спливу лише двох годин після першої. Так, останній повернувся додому і через нетривалий проміжок часу знову пішов вчиняти крадіжку.
Таким чином, на думку апеляційного суду, поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 свідчить, що його відмова закінчувати перший злочин була не добровільною, а зумовлена неможливістю закінчити злочин через зовнішні обставини, а посилання обвинуваченого на висловлення на його адресу погроз з боку осіб, які інструктували його при підготовці до злочину, не може вказувати про відсутність в діях останнього складів інкримінованих злочинів.

Наведені докази, які суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні, у своїй сукупності, об`єктивно покладені в основу обвинувального вироку.

Сукупність досліджених доказів дала можливість суду поза розумним сумнівом як прийти до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів, так і спростовувати його версію про добровільну відмову від доведення злочину до кінця.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всі обставин справи у їх сукупності, які переконливо свідчать про те, що ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна та незакінчений замах на незаконне втручання в роботу електронно-обчислювальної машини (комп`ютера), автоматизованої системи, що призвело б до спотворення обробки інформації, а також повторно вчинив аналогічні діяння, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 361, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 361 КК України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до ОСОБА_8 з цивільним позовом про стягнення з останнього матеріальних збитків в сумі 8 200 гривень. На підтвердження заявленого розміру збитків позивачем до позову долучено відповідні документи /а.к.п. 20-21 т. 1/.

Разом з тим, захисник в своїй скарзі не навів переконливих доказів того, що визначена судом першої інстанції сума збитків 8 200 гривень, є необґрунтованою, а посилання на пояснення представників позивача, не можуть в даному випадку вказувати про необхідність стягнення меншої суми збитків чи взагалі відмови у позові.

Рішення суду першої інстанції про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків є законним та обґрунтованим, прийнятим у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином, цивільний позов судом першої інстанції був розглянутий з суворим дотриманням вимог ст. 1206 ЦК України, ст.ст. 128, 129 КПК України, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення, про що зазначається в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

Частиною 2 ст. 416 КПК України передбачено, що при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

З ухвали Волинського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року вбачається, що вирок Луцького міськрайонного суду від 28 травня 2019 щодо ОСОБА_8 , який оскаржував прокурор у кримінальному провадженні, було скасовано в тому числі і через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За результатами нового розгляду в суді першої інстанції обвинуваченому було призначено більш суворе покарання.

Аналізуючи положення ст. 416 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону було призначене ОСОБА_8 покарання, оскільки при новому розгляді вимог щодо можливості та необхідності призначення більш суворого покарання, але лише в межах того, яке просив прокурор в попередній апеляційній скарзі, чинним КПК України не передбачено.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

На думку апеляційного суду, обране судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Отже, невідповідностей висновків суду, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження чи істотних порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на правильність кваліфікації його дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено, а тому підстави для задоволення поданих прокурором та захисником апеляційних скарг, відсутні.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: