Єдиний унікальний номер 341/921/20
Номер провадження 1-кс/341/198/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

24 липня 2020 року місто Галич

Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000193 щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Біла Церква Рахівського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, судимого,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України,

в с т а н о в и в :

Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_6 , раніше неодноразово судимим, востаннє вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 29 серпня 2014 року за частиною 1 статті 187, статтею 71 КК України з призначеним покаранням у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 02 жовтня 2018 року умовно-достроково, з не відбутим строком покарання 4 місяці 15 днів.

05 липня 2020 року, приблизно об 11.00 годин, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , мешканцем м. Рогатин, перебував на вул. Об`їзна у м. Галичі Івано-Франківської області, куди приїхав з м. Бурштин Івано-Франківської області на автомобілі останнього.

У цей час до АЗС «ОККО», що за адресою м. Галич вулиця Об`їзна, 1, на власному мотоциклі марки "Kawasaki Kraftrad O.LB", червоного кольору, без реєстраційних номерів, кузов № НОМЕР_1 , під`їхав ОСОБА_8 , мешканець АДРЕСА_3 , де припаркувався на зупинці поблизу АЗС «ОККО».

Помітивши свого знайомого ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 привіталися з останнім та, у ході спілкування, домовились про подальшу зустріч за місцем проживання ОСОБА_8 у АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_8 попрямував у торговий центр «Оазис» що навпроти АЗС «ОККО» за покупками, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирушили до місця зустрічі з потерпілим.

Дочекавшись ОСОБА_8 , який на вказаному мотоциклі приїхав до себе додому, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 розпочали розмову з ОСОБА_8 . У той час у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_8 мотоциклом марки "Kawasaki Kraftrad O.LB".

Для приведення свого злочинного наміру до виконання ОСОБА_6 попросив ОСОБА_8 передати йому свій мотоцикл під вигаданим приводом покататися. ОСОБА_8 , довіряючи ОСОБА_6 надав свій мотоцикл марки "Kawasaki Kraftrad O.LB" останньому. У цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, повторно, сів на мотоцикл ОСОБА_8 , марки "Kawasaki Kraftrad O.LB" та направився у сторону м. Бурштин Івано-Франківської області, заволодівши таким чином вказаним транспортним засобом, середня ринкова ціна якого, згідно висновку експерта становить 22 657 гривень.

22 липня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

У клопотанні слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України. Беручи до уваги те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а відтак, є всі підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Окрім цього, вважає, що наявними є ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, може вчиняти злочинні дії з метою досягнення власних цілей.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, навівши мотиви, зазначені у ньому, просить його задоволити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та навів обставини, передбачені частиною 1 статті 194 КПК України, які з його точки зору необхідні для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 визнав факт заволодіння ним мотоциклом. Просить слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник покликаючись на недоведеність слідчим та прокурором ризиків, зазначених в клопотанні просить суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Просить суд врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, працює, а відтак, вважає, що наявними є всі підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що проживає із ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах у с. Маріямпіль, Галицького р-ну, Івано-Франківської обл. у будинку, що належить її матері ОСОБА_10 . Разом з ними проживають її мати та батько, які не заперечують щодо проживання ОСОБА_6 разом з нею за даною адресою.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, вивчивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 07 липня 2020 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст. 289 КК України.

22 липня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами частини 5 статті 9 КПК України.

Відповідно до пункту «с» частини 1 статті 5Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, однією з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у справі «К.-Ф. проти Німеччини» 27.11.1997 року (заява №144/1996/765/962) ЄСПЛ наголошував, що обґрунтованість підозри, наявність якої має служити підставою для арешту, є невід`ємним елементом запобіжної гарантії проти свавільного арешту й затримання, що передбачено п. «С» ч. 1 ст. 5 Конвенції. Наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа ймовірно вчинила правопорушення. Однак, факти, які зумовлюють виникнення підозри, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який є необхідним на пізнішому етапі кримінального розслідування.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Положеннями статті 177КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в статті 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом статті 194КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_6 сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого та прокурора про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та часткове існування ризиків, зазначених у клопотанні, однак вважає недоведеним факт недостатності підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає необґрунтованим для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризик щодо незаконного впливу на свідків, оскільки допит свідків у кримінальному провадженні відбувся, незаконний вплив на яких не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах прокурора щодо можливості такої поведінки підозрюваного та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваному ОСОБА_6 слід обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про його особу, який має постійне місце реєстрації і проживання, на обліку лікаря-психіатра не перебуває, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, слідчий суддя враховує, що з метою реалізації права підозрюваного на працю та утримання сім`ї, підстави для застосування цілодобового домашнього арешту відсутні.

Слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ наведену стороною захисту, для відмови в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак вважає, що особисте зобов`язання є надто м`яким запобіжним заходом і недостатнім для запобігання встановленим судом ризикам, а відтак в задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слід відмовити.

Суд вважає за недоцільне досліджувати питання кваліфікації злочину, на яке покликається сторона захисту при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи. Суд вважає, що під час розгляду вказаного клопотання, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання заступника начальника СВ Галицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000193 щодо ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 289 КК України

-задовольнити частково.

Підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Біла Церква Рахівського району Закарпатської області, зареєстроване місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, судимого,

обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 діб, починаючи з 13 год. 10 хв. 24 липня 2020 року по 21 вересня 2020 року включно, без використання електронних засобів контролю.

Застосувати до ОСОБА_6 наступні обмеження:

-заборонити ОСОБА_6 покидати своє місце проживання за адресою: будинок належний ОСОБА_10 , с. Маріямпіль, Галицького району, Івано-Франківської обл. в період з 22:00 години до 06:00 години ранку;

- не відвідувати місця продажу та розпивання алкогольних напоїв, бари, кафе, ресторани, паби;

- прибувати до заступника начальника СВ Галицького ВП ГУНП у Івано-Франківській області ОСОБА_4 та суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі території Галицького району Івано-Франківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали становить з 13 год. 10 хв. 24 липня 2020 року по 21 вересня 2020 року включно.

Виконання даної ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківської апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1