Справа № 467/828/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання інспектора Арбузинського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_3 про приведення вироку Южноукраїнського міського суду Миколавїської області від 10 жовтня 2019 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII,-

ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Інспектор Арбузинського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області звернувся до суду із вказаним поданням, яке обгрунтоване тим що, засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку уповноваженого органу пробації, як такий, що засуджений вироком, затвердженим судом на підставі угоди, за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, із числа регламентованих ст. 76 КК України.

Проте, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким було унесено зміни до ч.1 ст. 185 КК України, а тому наразі санкція цієї норми не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, заявник вважає, що норма ч.3 ст. 74 КК України у цьому випадку має змогу бути застосованою, незважаючи на затвердження судом угоди про примирення, зокрема, з огляду на позицію ВС ККС, висловлену його постанові від 20 березня 2019 року у справі № 638/15818/14-к.

Тож, суб`єкт звернення порушив перед судом питання щодо приведення вироку Южнукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 жовтня 2019 року у відповідність із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, оскільки це покращить становище засудженого.

Позиція учасників судового провадження
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його дату, час і місце були повідомлені належно, причин своєї неявки не вказали, заяв і клопотань до суду не направляли.

Проте, суд не вбачав у їх неявці перешкод для розгляду подання по суті з урахуванням положень ч.5 ст. 539 КПК України.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених фактичних обставин із даного питання
Тому, суд, перевіривши доводи, що викладені у зверненні, дослідивши необхідні для вирішення порушеного у ньому питання докази, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 жовтня 2019 року затверджено угоду про примирення від 29 серпня 2019 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 02 серпня 2019 року за № 0000526.

ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджену сторонами міру покарання 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Крім цього, на підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки, за якими він має з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодженням із ним.

Вирок набрав законної сили 12 листопада 2019 року, а з 21 листопада 2019 року ОСОБА_4 перебуває на обліку Арбузинського МВР філії ДУ «Центр пробації» у Миколаївській області.

Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року внесено зміни до кримінального закону України, зокрема, в абзаці другому частини першої ст. 185 КК України слова «від п`ятдесяти до ста» замінено словами «від однієї тисячі до трьох тисяч», а слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» замінено словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Закон набрав чинності 01 липня 2020 року.

Отже, з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст. 185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі і наразі діє у наступній редакції : «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Водночас, відповідно до ч.ч.1,3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

А як установлено вироком ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення 31 липня 2019 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.

Відповідно, цей закон, пом`якшивши санкцію частини ч.1 ст. 185 КК України, за якою засуджений ОСОБА_4 , має зворотну дію у часі у цьому випадку.

Згідно ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 цього Кодексу.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 було призначене покарання за ч.1 ст. 185 КК Україниу виді позбавлення волі на строк 1 рік, то ця міра покарання перевищує санкцію ч.1 ст. 185 КК України, викладену в новій редакції, оскільки на даний час із санкції статті виключена норма, яка б дозволяла застосовувати до особи покарання у виді позбавлення волі.

А якщо виходити із положень ч.1 ст. 72 КК України, згідно якої одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі ( п.п. «б» п.1 ч.1 ст. 72 КК України), то мірі покарання, що призначена ОСОБА_4 за вироком суду, підлягає заміні з 1 року позбавлення волі на 2 роки обмеження волі.

При цьому, пом`якшення покарання засудженому не впливає на початок перебігу та строк визначеного йому вироком суду строку випробування за ст. 75 КК України та на покладені на нього вироком суду обов`язки, передбаченіст. 76 КК України.

А тому у решті вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 жовтня 2019 року відповідає чинному на цей час кримінальному закону України.

Стосовно пом`якшення у даному випадку покарання, що було узгоджене сторонами угоди та, відповідно, призначене судом, то, на думку суду, є доречним урахувати позицію ККС ВС, окреслену ним у постанові від 20 березня 2019 року справі № 638/15818/14 к.

Зокрема, Верховний Суд вказав, що кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок здійснення кримінального провадження (ст. 1 КПК України), а статті 468 - 476 цього Кодексу регулюють особливості кримінального провадження на підставі угод. Разом із тим, кримінальне процесуальне законодавство не визначає матеріально-правових підстав призначення кримінального покарання чи звільнення від нього чи від його відбування (ці питання регулюються законом про кримінальну відповідальність), а також не регулює порядку та умов виконання та відбування кримінальних покарань (що належить до сфери регламентації кримінально-виконавчого законодавства).

Згідно з положеннями ст. 471 і ст. 472 КПК України зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. Ця умова угоди відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України зобов`язує суд призначити узгоджене сторонами покарання, якщо він дійде висновку про можливість затвердження угоди. Разом із тим, ні положення статей 471, 472 КПК України, ні зміст самої угоди про примирення чи визнання винуватості не можуть тлумачитись як такі, що визначають певну особливу матеріально-правову природу призначеного на підставі угоди покарання, що відрізняється від аналогічного покарання, призначеного судом при здійсненні кримінального провадження в загальному порядку (без угоди), або вказують на певний особливий порядок відбування такого покарання, оскільки це суперечитиме положенням кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, які відповідних особливостей не визначають.

З урахуванням викладеного, положення статей 471 і 472 КПК України стосовно того, що зміст угоди про примирення та угоди про визнання винуватості включає узгоджене сторонами покарання та згоду підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, не можуть тлумачитись як такі, що визначають умовою відповідної угоди ще й обов`язок підозрюваного, обвинуваченого відбути узгоджене покарання у визначеному сторонами розмірі.

Умова угоди щодо узгодженої міри покарання породжує обов`язок для суду при затвердженні відповідної угоди призначити саме це покарання, а тому цю умову слід вважати реалізованою в момент ухвалення судом вироку, яким призначено визначене угодою покарання. Обов`язковість же виконання такого покарання виникає не з положень угоди, а із самої матеріально-правової природи покарання та відповідних положень кримінального й кримінально-виконавчого законодавства (при цьому такий обов`язок не виключає можливості звільнення особи від його відбування на стадії виконання вироку чи заміни невідбутої частини покарання на підставах, передбачених законом).

Тому з урахуванням такого, суд вважає, що положення ч.3 ст. 74 КК України мають змогу бути застосованими у цьому випадку.

Як наслідок, суд приходить до висновку про обгрунтованість внесеного на його розгляд подання та необхідність його задоволення.

А тому, з цих мотивів, керуючись ст.ст. 74 КК України, 369 - 372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання задовольнити.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 жовтня 2019 року привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII і вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Миколаївського району Одеської області, засудженим за цим вироком до 2 (двох) років обмеження волі.

У решті вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області вважати таким, що відповідає вимогам чинного Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на неї протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1