Справа № 463/9785/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/757/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 02 січня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 09.09.2019 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 09.09.2019 року.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 02 січня 2020 року та направити матеріали справи для належного розгляду до суду першої інстанції або зобов`язати уповноважених службових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м.Львові, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості заяви ОСОБА_6 , датованої 09 вересня 2019 року про вчинення кримінальних правопорушень, та розпочати досудове розслідування з приводу повідомлених даних, зобов`язати службову особу, яка внесла відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати ОСОБА_6 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомити суд про виконання ухвали, шляхом направлення копії витягу.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_6 покликається на те, що рішення слідчого судді не відповідає Конституції України та законам України.
На переконання ОСОБА_6 , ним зазначено, які конкретні дії вчинили особи, а саме: представник ТОВ «П`ятидні» ОСОБА_7 створює повідомлення до правоохоронних органів, а інший представник ТОВ ОСОБА_8 та представник правоохоронного органу ОСОБА_9 бере активну участь в якості свідка та сприяння у проведенні перевірки, в свою чергу інспектор ОСОБА_10 помилково кваліфікує дії фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 як створення ним перешкод у діяльності інспектора праці шляхом ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень, в яких використовується наймана праця. Внаслідок земельного спору та конфлікту між ОСОБА_6 та представником ТОВ «П`ятидні», який виник 21.09.2018, а 17.10.2018 о 10 год. оперуповноважений ОСОБА_9 та інспектор ОСОБА_10 , будучи службовими особами, шляхом використання службового становища всупереч інтересам служби незаконно здійснили спробу проведення перевірки господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з метою притягнення його до фінансової відповідальності, таким чином такі особи вчинили протиправні дії з метою знищення господарської діяльності ФОП ОСОБА_6 .
Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги, натомість ОСОБА_6 подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.
Ураховуючи належне повідомлення учасників провадження про час та місце розгляду поданої апеляційної скарги, за відсутності їх клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе проводити судове засідання у їх відсутності.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.
З огляду на вказане рішення Конституційного Суду України колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ОСОБА_6 слід поновити.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел, відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України та п.п.1,2 «Положення про порядок ведення ЄРДР», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 6 квітня 2016 року № 139, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Згідно з ч.1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
З аналізу змісту ст. 214 КПК України вбачається, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів провадження, 10.09.2019 року ОСОБА_6 було скеровано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про вчинення працівником поліції ОСОБА_9 та інспектором праці ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ст.15, ч.1 ст.364 КК України - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Згідно з листом від 16 вересня 2019 року №3-13/1-19 за підписом в.о. начальника Другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, Смілевського М. ОСОБА_6 проінформовано про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Таким чином, посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, отримавши заяву ОСОБА_6 , дотримались вимог чинного законодавства України перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що у поданій ОСОБА_6 заяві про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не вказані вищезазначені обов`язкові дані, скаржником формально перелічено частину ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого диспозицією ч.1 ст.364 КК України, однак, не зазначено, які конкретно дії вчинили особи, що свідчили б про використання ними, як службовими особами, влади чи службового становища всупереч інтересам служби, а також не зазначено, в чому полягала заподіяна шкода.
На думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
У цілому такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 від 17 червня 2020 року, згідно з п.5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідник питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».
З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
Оскільки колегією судів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_6 - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 02 січня 2020 року про відмову в задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за заявою від 09.09.2019 року, залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4