У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу представника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на незаконне позбавлення волі ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, -
Учасники процесу:
адвокат ОСОБА_4 ,
прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
До провадження слідчого судді Примського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , надійшла скарга представника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на незаконне позбавлення волі ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України.
В обґрунтування скарги представник заявника посилається на те, що 15.07.2020 року о 18 годині 20 хвилин в приміщенні «Міжнародного аеропорту Одеса, за адресою: м. Одеса, вул. Центральній аеропорт ,2 старшим інспектором ПС ГІПК віпс «Одеса-Аеропорт» в порядку ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_3 . 16.07.2020 року о 00 годині 10 хвилин був доставлений до ІТТ ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 44-а. Крім цього, вважає що ОСОБА_3 був затриманий в порушення права на захист, без належних правових підстав для затримання, оскільки в протоколі затримання не зазначено підстава затримання, складання протоколу про затримання особи було здійснено в порушення права на захист без участі захисника, утримання ОСОБА_3 без правової допомоги захисника тривало понад дві години, увесь час з моменту затримання й до підписання протоколу про затримання ОСОБА_3 був у кайданках.
У судовому засіданні представника ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вимог скарги, посилаючись на те, що ОСОБА_3 був затриманий на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року. 17.07.2020 року ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 та застосовано щодо ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі УДПС України в Одеській області.
Заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку про наступне.
Стаття 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правовою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Про арешт або затримання людини має бути негайно повідомлено родичів заарештованого чи затриманого.
Відповідно до п с. ч. 1 ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлений свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом в тому числі п. c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
У відповідності до ч. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
При цьому, у статті 303 КПК України, прямо не передбачено можливість подання скарги на незаконне затримання, слідчий суддя вважає таку скаргу прийнятною на підставі ст. 206 КПК України, ст. 26 Конституції України та ст. 5 Конвенції, адже згідно зі статтею 3 КПК України, саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 14.11.2019 року підозрюваного ОСОБА_3 оголошено у міжнародний розшук у кримінальному провадженні № 0004375 від 17.08.2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 270 КК України.
04.12.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , в порядку ч.6 ст.193 КПК України.
15.07.2020 року приблизно о 18 годині 20 хвилин в приміщенні «Міжнародного аеропорту Одеса, за адресою: м. Одеса, вул. Центральній аеропорт,2 ОСОБА_3 був затриманий старшим інспектором ПС ГІПК віпс «Одеса-Аеропорт».
17.07.2020 року ухвалою слідчого судді Київського райсуду м. Одеси було застосовано до ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні
Згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції затримана чи взята під варту особа має право ініціювати провадження з метою перевірки судом процесуальних і матеріально-правових умов, які є неодмінними для забезпечення «законності» у значенні пункту 1 статті 5 Конвенції позбавлення її свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, та легітимність мети, з якою здійснювалися це затримання і подальше тримання під вартою (див. справу «Ґраусліс проти Литви» (Grauslys v. Lithuania), заява № 36743/97, пункти 5155, від 10 жовтня 2000 року). 48. У пункті 4 статті 5 зазначено, що «суд без зволікання встановлює законність затримання». Ця вимога містить два аспекти: по-перше, можливість здійснення судового контролю має забезпечуватися невдовзі після взяття особи під варту і, в разі необхідності, з розумною періодичністю надалі. По-друге, таке провадження має здійснюватися з належною старанністю (див. справу «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 115). 49. Процедура вирішення питань стосовно тримання під вартою має здійснюватися з дотриманням принципу змагальності і завжди має забезпечувати рівність процесуальних засобів сторін у справі (див. справу «Тжаска проти Польщі» (Trzaska v. Poland), заява № 25792/94, п. 74, від 11 липня 2000 року). Забезпечення затриманому права бути заслуханим особисто або за допомогою певного представництва є однією з основоположних гарантій процедури, що застосовується при вирішенні питань позбавлення свободи (див. рішення у справі «Кампаніс проти Греції» (Kampanis v. Greece) від 13 липня 1995 року, серія А, № 318-B, п. 47). 50. Хоча пункт 4 статті 5 Конвенції не зобов`язує досліджувати кожний аргумент у доводах особи, взятої під варту, стосовно законності такого заходу, суддя, розглядаючи таке звернення, повинен врахувати наведені особою конкретні факти, здатні поставити під сумнів існування умов, які для цілей Конвенції є неодмінними для забезпечення «законності» позбавлення свободи (див. справу «Ніколова проти Болгарії» (Nikolova v. Bulgaria) [GC], № 31195/96, п. 61, ECHR 1999-II).
Слідчий суддя враховує, що відповідно до наявних документів, ОСОБА_3 був затриманий відповідно до ст. 208 КПК України на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 04.12.2019 року. Також, з протоколу затримання від 15.07.2020 року, вбачається, що відповідно до ч.3 ст.42 КПК України ОСОБА_3 були роз`яснені його права, у зв`язку із чим, незаконного затримання підозрюваного не вбачається. Крім цього, невідкладно орган досудового розслідування ініціював питання щодо розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто не було допущено невиправдного утримання особи без ухвали слідчого судді.
Таким чином, з поданих матеріалів не вбачається жодних порушень, тому на підставі вище викладеного слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги представника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 необхідно відмовити.
Керуючись ст. 42, 208, 372, 376 КПК України, слідчий суддя-

у х в а л и в
В задоволенні скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на незаконне позбавлення волі ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 28.07.2020