Провадження 1-кс/193/247/20
У Х В А Л А
14 грудня 2020 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі: слідчого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , захисника власника майна адвоката - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка клопотання слідчого СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженні за №0000286 від 02.12.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2020 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 ,із вищевказаним клопотанням, яке обґрунтовано тим, що 02 грудня 2020 року о 02:14 годині до Софіївського відділення поліції Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області із служби 102 надійшло повідомлення, що звернулась медична сестра приймального відділення КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР ОСОБА_7 , яка повідомила про те, що 02 грудня 2020 о 02:12 год. до реанімаційного відділення нейрохірургії КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР доставлено невідомого чоловіка, на вигляд 32 роки з діагнозом: ВЧМТ, УГМ, перелом потиличної кістки, перелом склепіння черепа, алкогольна інтоксикація, субарханоїдальна кровотеча, контузіонні очаги правої лобної долі, алкогольна інтоксикація не контактний, якого виявлено о 01:10 годині 02.12.2020 року перехожими за адресою: по вул. Центральній, в с. Марє-Дмитрівка, Софіївського району Дніпропетровської області, біля приміщення зачиненого магазину.

Вказане повідомлення зареєстровано до журналу Єдиного обліку Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за № 4007 від 02.12.2020. 02.12.2020 слідчим Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітаном поліції ОСОБА_3 проведений огляд місця події в магазині «Крамниця» по АДРЕСА_1 , та прилеглої території до магазину, в ході якого виявлені та вилучені РБК з підлоги магазину, РБК біля вхідних дверей до вказаного магазину, та інші речі і предмети.

В ході досудового розслідування встановлено що 01 грудня 2020 року в період часу приблизно з 19:40 годин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в приміщенні магазину «Крамничка», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час розпиття спиртних напоїв з малознайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті ревнощів виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, діючи умисно з метою завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, поваливши на підлогу ОСОБА_9 , який стояв навпроти останнього та кулаком правої руки спричинив не менше п`яти ударів в область обличчя. Після чого ОСОБА_8 вийшов з приміщення магазину на вулицю.

Потім 01.12.2020 року близько о 21:00 годині ОСОБА_8 перебуваючи біля магазину «Крамничка» та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, спричинив ОСОБА_9 близько десяти ударів кулаками лівої та правої руки в область голови, в наслідок чого ОСОБА_9 впав на бетоне покриття, і ОСОБА_8 продовжив спричиняти удари правою та лівою ногою у кількості п`яти ударів, що доводились в область голови та тулубу. Крім того 01.12.2020 близько о 22:00 год. після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 знаходився поруч з магазином «Крамниця» і до останього підійшов ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким виник словесний конфлікт, та в ході якого ОСОБА_4 , спричинив не менше п`яти ударів ступнями правої та лівої ноги в область голови та тулубу, від яких ОСОБА_9 впав на спину та втратив свідомість. В наслідок протиправних дій, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , згідно довідки виданої КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» від 02.12.2020 року потерпілому завдані тілесні ушкодження у вигляді відкритої ЧМТ, забою головного мозку, перелому потиличної кістки, перелому основи черепа, контузійного ураження.

10 грудня 2020 в період часу з 15:30 год. до 16:00 год. проведений огляд ношених брудних пари кросівок блакитно білого кольору з написом «NB» на котрих маються плями бурого та чорного кольору, котрі добровільно надав ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в будівлі Софіївського відділення поліції по вул. Карпенка, 10А в смт. Софіївці Софіївського району Дніпропетровської області, після огляду вказані кросівки вилучені для проведення відповідних експертиз.

Слідчий просить накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме на: пару кросівок блакитно-білого кольору з написом «NB», належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, вказує, що слідчим було порушено порядок оформлення та відправлення кросівок до експертної установи, адже зазначені кросівки були запаковані до звичайного пакету, а не до пакету експертної установи, крім того до клопотання про накладення арешту на майно додано протокол огляду предмету, який не містить фототаблиці. Крім того, звертає увагу суду на те, що не розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідчий вже направив вилучену пару кросівок блакитно-білого кольору з написом «NB», що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на експертизу. Просить в задоволенні клопотання відмовити.

Згідно ст.132 ч.2 КПК України, клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вислухавши думку слідчого, власника майна та його захисника, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали клопотання та додані до нього додатки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.131 ч.2 п.7 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ст.132 ч.5 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ст.172 ч.2 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. З огляду на наведене суд вважає за доцільним проводити розгляд справи за відсутності інших учасників кримінального провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ст.170 ч.2 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ст.170 ч.3 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Відповідно до ст.170 ч.6 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту пару кросівок блакитно- білого кольору з написом «NB», які належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та які визнані речовим доказом по даному кримінальному провадженні.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між обставинами кримінального провадження та інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Антріш проти Франції" від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див.Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до норм глав 10 та 17 КПК України правові підстави, з яких вноситься клопотання про накладення арешту, та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що клопотання обгрунтоване та підлягає задоволенню.

Заперечення захисника судом оцінюються критично, так як подане клопотання на думку слідчого судді повністю відповідає завданню кримінального провадження, подане у встановлений ст.171 КПК України строк, вказане майно визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя вважає, що питання належності та допустимості доказів суд розглядає виключно під час розгляду кримінального провадження по суті в судовому засіданні, а отже слідчий суддя позбавлений можливості давати оцінку доказам на стадії досудового розслідування.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Водночас, слідчий суддя роз`яснює, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі ст.ст. 170-173, 309, 376 КПК України, суд, -

У Х ВА Л И В:

Клопотання слідчого СВ Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженні за №0000286 від 02.12.2020 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на пару кросівок блакитно білого кольору з написом «NB», що належать ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проведення даної слідчої дії прошу доручити слідчому Софіївського ВП Жовтоводського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області капітану поліції ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що згідно до ст.174 ч.1 п.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 17 грудня 2020 року о 16 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1