Справа № 534/454/20
Провадження 1-кп/524/276/20
УХВАЛА

23.07.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області

у складі колегії судді : головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000075 від 28.01.2020 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.2 п.1 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

09.04.2020 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із Полтавського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000075 від 28.01.2020 року відносно вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2, ст. 115 ч.2 п.1 КК України, який був розподілений головуючому судді ОСОБА_1 для розгляду колегіально у складі суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
02.06.2020 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 31.07.2020 року.
У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи відкладається на 03.09.2020 року, так як по справі не допитані потерпілі та свідки, не досліджені всі письмові докази , а у обвинуваченого ОСОБА_7 , 31.07.2020 року сплине строк тримання під вартою, тому прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, який у клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 зазначає , що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики , передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, а саме обвинувачений знаходячись на волі може ухилитись від явки до суду, так як вчинив особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини, після вчинення злочину обвинувачений зник та його місцезнаходження було невідоме, також може знищити або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілих та свідків, які не допитані у судовому засіданні, захисника ОСОБА_6 , який просить суд застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,так як прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, приходить до наступних висновків :
Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, продовжений ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 02.06.2020 року спливає 31.07.2020 року.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного злочину , який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину.
При розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
За даним кримінальним провадженням, суд враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному провадженні.
У зв`язку з викладеним, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені п. 1,2,3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я , у разі доведення його вини йому може бути призначено покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі , знаходячись на волі може продовжувати злочинну діяльність та перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, він не має міцних соціальних зв`язків, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, йому висунуте обвинувачення у вчиненні злочину проти життя і здоров`я, який вчинено відносно двох осіб, також знаходячись на волі ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які не допитані у судовому засіданні, може ухилитись від явки до суду, так як після вчинення злочину обвинувачений зник та його місцезнаходження було невідоме, з`явився до слідчого лише 10 лютого 2020 року, тому вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, можливості обвинуваченого істотно перешкоджати кримінальному провадженню.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт суд вважає , що воно не підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 протягом останніх трьох років проживав в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , права власності на вказану квартиру , або інше нерухоме майно він не має , а тому судом не встановлена можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за вищевказаною адресою , оскільки власник даної квартири не допитаний у судовому засіданні та не надав дозволу ОСОБА_7 перебувати у вказаній квартирі під домашнім арештом та інших доказів , які б свідчили про протилежне стороною захисту суду не надано.
Таким чином, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на шістдесят днів, а саме з 23.07.2020 року до 20.09.2020 року включно .
Оскільки злочин у якому висунуте органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_7 вчинений із застосуванням насильства , то суд відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372, 392 КПК України, суд , -

УХВАЛИВ :
Клопотання прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити .
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 23.07.2020 року по 20.09.2020 року включно .
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду , через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.
Головуючий суддя : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3