справа № 208/512/21
№ провадження 1-кс/208/171/21
УХВАЛА
Іменем України

26 січня 2021 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000088 від 25.01.2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянину України, одруженому, працюючому директором ПВП Інвест-Гарант, маючому вищу освіту, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

встановив:
26.01.2021 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження №0000088 від 25.01.2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме як встановлено органом досудового розслідування 25.01.2021 року, приблизно о 17.00 годин, у темний час доби, ОСОБА_6 керуючи технічно справним легковим автомобілем «Тайота РАВ4», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по проспекту Тараса Шевченко в м. Кам`янське з боку вул.Медичної в напрямку проспекту Свободи по автодорозі, що має двосторонню організацію руху, розділену трамвайним полотном, по дві смуги у кожному напрямку. При русі в районі будинку №1/11 по вул.Медичній в м.Кам`янське, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому здійснювала рух пішохід ОСОБА_8 , як водій механічного транспортного засобу, не маючи перешкод ані технічного, ані механічного характеру, повинен був зменшити швидкість руху, а при необхідності зупинитись, щоб пропустити пішоходів. Водієві ОСОБА_6 необхідно було діяти у відповідності з вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. У порушення вимог вищевказаного пункту даних Правил, ОСОБА_6 , як водій механічного транспортного засобу, у темний час доби, не маючи перешкод ані технічного, ані механічного характеру, при необмеженій видимості і оглядовості, здійснюючи рух по мокрому асфальтобетонному покриттю проїзної частини дороги, по проспекту Тараса Шевченко в м. Кам`янське та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявивши на ньому пішохода, проявив злочинну самовпевненість, швидкість свого руху не знизив, заходи гальмування своєчасно не застосував, та допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво за напрямком руху автомобіля в темпі спокійного кроку.

На думку слідчого та прокурора, саме у прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, оскільки зазначене порушення безпосередньо спричинило настання даної події.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їхній сукупності, а саме:

показанням представника потерпілого, протоколом огляду місця події та схемою дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписом з камери зовнішнього відео спостереження по пр.Т.Шевченка в м.Кам`янське ТОВ «Дніпронет», протоколом обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_6 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ), а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.177 КПК України.

Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, про що ОСОБА_6 повідомлений у підозрі врученій 26.01.2021 року.

Прокурор та слідчий посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, як тяжкого кримінального правопорушення згідно до ст. 12 КК України, заявили про ризики передбачені ст. 177 КПК України, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищення, приховування та спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, яке забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання вцілому за його змістом, та зазначили, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме тримання під вартою, враховуючи особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, так як вважають що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного у випадку застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із примусовим обмеженням волі.

Підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що він не оспорює фактичних даних події викладених підозрі та у клопотанні, не оспорюючи можливу свою необережність у діях як водія, але потерпілої до виїзду при маневрі на неврегульованому перехресті на пр. Т. Шевченка він до зіткнення не бачив. Крім того, були погані погодні умови, було темно. Швидкість авто була низька, і коли відбулася подія, то він зупинив авто, вийшов з нього, підійшов до потерпілої яку підняв, та хвилюючись за її стан здоров`я посадив її до свого авто та направився до КМЛШМД з метою огляду потерпілої лікарями, але за наполегливими відмовами від огляду, потерпілу відвіз додому, обмінявшись з нею телефонними номерами, надав їх наявну в нього суму грошей, та повідомив що готовий брати участь у питаннях з її станом здоров`я. Після чого він поїхав додому. В той же вечір він дізнався від доньки ОСОБА_8 що останній стало гірше і її вона везе до лікарні, на що він підтвердив своє бажання брати участь витратах на лікування та наданні допомоги ОСОБА_8 . В той же вечір до місця його проживання прибули представники поліції, які провели огляд та вилучення його авто, проти чого він не заперечував та передав слідчому реєстраційне свідоцтво на авто. Просив врахувати, що станом здоров`я він потребує лікування, має постійне місце проживання та роботи, стійкі соціальні зв`язки, проживає разом із дружиною та донькою. Просить відмовити у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 , враховуючи позицію підзахисного, вважав, що доцільним буде запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, а саме домашній арешт в нічний час, з підстав необгрунтованості кваліфікації визначеної органом досудового слідства, так як відсутні докази тяжкості стану здоров`я потерпілої особи. Щодо процесуальної поведінки його підзахисного, то ОСОБА_6 не ухилявся ні від слідства ні від суду, і не має таких намірів. Він був присутній при обшуку його автомобіля, надав ключі від нього, та документи на авто. Не зникав з міста, має постійне місце роботи та проживання, має стійкі соціальні зв`язки, не був жодного разу учасником ДТП до зазначених подій, не притягувався до кримінальної відповідальності, має позитивні характеристики. А тому, просив у задоволенні клопотання слідчого відмовити, і обрати альтернативний запобіжний захід домашній арешт у нічний час.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Як встановлено судом, 26.01.2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 2 ст. 286 КК України.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, прокурор та слідчий підтримуючи клопотання посилаються на підтвердження обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні ч. 2 ст. 286 КК України, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, які вказують на обґрунтованість підозри.

Фактичні данні щодо обставин що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.

При прийнятті рішення щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному як позбавлення волі на строк до трьох років.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені ст.177 КПК України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», п. 36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, однак сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» визначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Водночас, ЄСПЛ у рішеннях від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» зазначив, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування меш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Як встановлено, ОСОБА_6 є особою затриманою в порядку ст. 208 КПК України, 25.01.2021 року о 22.21 годині.
Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, встановлено наявність заявлених ризиків п. 1, п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України), але прокурором та слідчим не доведено що інший більш м`яких запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як встановлено в ході розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_6 не оспорює своєї винуватості та причетності до події ДТП яке мало місце 25.01.2021 року.

Також встановлено в ході розгляду клопотання, що підозрюваний ОСОБА_6 залишив місце ДТП з метою доставлення потерпілої до медичного закладу та її освідчення і у разі потреби наданні медичної допомоги, так як здоров`я і життя потерпілої поставив у пріоритет, але на вимоги потерпілої доставив її додому, залишив їй свій номер мобільного зв`язку, зазначив бажання брати участь у всіх її потребах які могли би виникнути у зв`язку із зазначеною подією, яка мала місце 25.01.2021 року.

Крім того, також при вирішенні клопотання слідчим суддею враховується, що ОСОБА_6 є особою, раніше не судимою, який має сім`ю, сталі соціальні зв`язки, має офіційне місце роботи та проживання.

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також не доведеністю слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Так, згідно ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи викладене, характеризуючи данні на особу підозрюваного ОСОБА_6 , тяжкість злочину у скоєнні якого він підозрюється, та не доведення прокурором та слідчим що інший запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідним є застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, що забезпечить право підозрюваного на працю, отримання належної медичної допомоги, та його належну процесуальну поведінку.
На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -

постановив:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000088 від 25.01.2021 року за ч. 2 ст. 286 КК України, - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого- запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 годин до 06.00 годин, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон (в разі наявності);

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця мешкання.

Обов`язки на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на строк не більше двох місяців, тобто до 24 березня 2021 року.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1