Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1675/19
Провадження № 1-кп/542/74/20
В И Р О К
іменем України
16 вересня 2020 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новосанжарського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000612 від 27.11.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прогрес Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
22.11.2019 року близько 18-00 години ОСОБА_3 прибув на територію дачного господарства ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел на крадіжку металевих речей, що знаходилися на вищевказаному подвір`ї.

Там, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скористався тим, що ніхто не бачить його дії та шляхом вільного доступу з території подвір`я таємно викрав трубу металеву товщиною 9 мм, діаметром 120 мм, довжиною 3,5 м та металевий кутик товщиною 9 мм, довжиною 142 см, шириною ребер 100 мм х 100 мм, що слугував віконною перемичкою з зовнішньої сторони дачного будинку.

Згідно висновку № 170/19 по визначенню вартості рухомого майна від 07.12.2019 року вартість викраденої металевої труби складає 850 грн., вартість викраденого металевого кутика складає 174 грн. Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1024 грн. Викраденим майном у послідуючому розпорядився на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю та суду показав, що дійсно в листопаді 2019 року в вечірній час він прийшов на територію господарства в с.Руденківка, де викрав металеву трубу та металевий кутик, які бачив раніше на території вказаного господарства. Викрадені речі він здав на металобрухт. Виручені гроші, в розмірі близько 350 грн., він витратив на власні потреби.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_3 визнав частково, а саме: визнав в повному обсязі вимоги про відшкодування майнової шкоди та частково, в розмірі 1000 грн., вимоги про відшкодування моральної шкоди.
В скоєному розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі з участю його представника, зазначивши, що цивільний позов підтримує повністю та просить задовольнити. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Представник потерпілого підтримував заявлений позов, просив його задвольнити.
Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом зясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. Судом розяснено, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.
Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів та цивільного позову.
Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків.
Обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не працює, за висновком органу пробації виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Санкцією ч.1 ст. 185 КК України, яка була чинною на час вчинення кримінального правопорушення (22.11.2019 року), передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Санкцією ч.1 ст. 185 КК України (в редакції чинній з 01.07.2020 року) передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Згідно з ч.1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Санкція ч.1 ст. 185 КК України в чинній редакції частково пом`якшує кримінальну відповідальність, оскільки пом`якшено вид найбільш суворого покарання, однак частково погіршує кримінальну відповідальність щодо мінімального та максимального розміру штрафу.
Враховуючи, що кримінальний проступок вчинено 22.11.2019 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018, то цей Закон має зворотну дію у часі щодо найсуворішого виду покарання, визначеного у санкції ч.1 ст. 185 КК України.
Таким чином, обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі в розмірі в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, в редакції чинній з 01.07.2020 року.
Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, а також те, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, виходячи з обсягу викраденого майна та часткове повернення його потерпілому, наявність пом`якшуючої обставини, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого. 22.01.2020 року потерпілий ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні пред`явив цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1024 грн., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та витрати за правову допомогу адвоката згідно квитанції в розмірі 1250 грн.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Відповідно до ч. 1ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдана майнова шкода в розмірі відповідно 1024 грн., що становить вартість викраденого майна потерпілого.
Згідно висновку експерта №170/19 по визначенню вартості рухомого майна, вартість труби металевої товщиною 9 мм, діаметром 120 мм, довжиною 3,5 м, б/в становить 850 грн., а металевого кутика 100 мм х 100 мм, товщиною стінки 9 мм, довжиною 1,42 м, б/в 174 грн.
Як вбачається з розписки від 05.12.2019 року, ОСОБА_6 отримав від працівників Новосанжарського ВП належний йому кутик довжиною 142 см. 100 х 100 х 9 мм., який був у нього викрадений.
У зв`язку з чим майнова шкода підлягає стягненню із обвинуваченого у розмірі 850 грн. (1024 грн. 174 грн), що становить вартість викраденої металевої труби.
З приводу вимоги про стягнення моральної шкоди, завданої скоєними кримінальними правопорушеннями потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 10000 грн, яка як вбачається зі змісту цивільного позову виразилася в перенесенні ним дуже важкого емоційного стресу, знаходження у збентеженому та безпорадному стані. В силу того, що він не може без страху залишати своє господарство та виходити на вулицю, з цього приводу дуже комплексує, що переростає в сильні душевні хвилювання. Крім того такі обставини негативно вказуються на його особистому житті. Усі ці обставини в своїй сукупності негативно вплинули на його моральний та психологічний стан, які позначили негативні зміни в його житті, суд бере до уваги положення статей 23 та 1167 ЦК України, які передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
При цьому, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у життєвому становищі, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Оцінюючи доводи, викладені потерпілим у якості обгрунтування своїх вимог у мотивувальній частині цивільного позову, а також пояснення обвинуваченого і фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що в результаті скоєного злочину потерпілий дійсно зазнав моральних, душевних страждань та потребує часу на відновлення свого психоемоційного стану.
Водночас заявлена цивільним позивачем ОСОБА_6 сума відшкодування моральної шкоди є завищеною та не відповідає реальному обсягу страждань та незручностей, тож, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про достатність відшкодування моральної шкоди на суму 1000 грн.
Що стосується питання стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з такого.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_4 24.12.2019 року був укладений договір №139 про надання правової допомоги (а.с.21), за умовами якого адвокат зобов`язався здійснювати представництво та захист інтересів потерпілого у даному кримінальному провадженні. Відповідно до наданих розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.22) та квитанції №139 (а.с.23) витрати на суму 1250 грн. є документально підтвердженими.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в розмірі 1250 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь потерпілого або держави, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368-370, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом випробувального строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , матеріальну шкоду в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн.
Речові докази по справі: металевий «кутик» товщиною 9 мм, розмірами 10 см х 10 см х 142 см, вагою 23,2 кг., що передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити власнику ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1