Справа № 156/601/20
Провадження № 1-кс/931/250/20
У Х В А Л А
09 жовтня 2020 року смт. Локачі
Слідчий суддя Локачинського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
скаржника - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и л а:
Слідчий у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.
Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, встановлено наступне.
Строк на оскарження рішення скаржником не пропущено, оскільки постанову про закриття кримінального провадження вона отримала 12.06.2020 року, а скарга направлена скаржником до суду 19.06.2020 року, тобто, в межах 10-денного строку.
Згідно з ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно, неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Пунктом 3 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Як слідує із ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК України).
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.
Вказані вимоги закону слідчим належним чином не виконані.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20.05.2020 року ОСОБА_3 звернулася до Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП України у Волинській області із заявою про викрадення ОСОБА_5 з її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 електричного подовжувача, електричного будівельного фену, електрошокеру, золотих ювелірних виробів, 700 доларів США (а.к.п. 4).
Згідно з актом про пожежу було встановлено, що ймовірною причиною пожежі було коротке замикання електромережі, та 31.07.2019 кримінальне провадження було закрито на підставі ч.1 п.2 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Також слідчий зазначає, що формально у діях невстановленої особи вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, однак відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння передбаченого Кримінальним Кодексом України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Щодо ОСОБА_5 на якого вказує заявниця, слідчим встановлено, що протягом тривалого часу, він, проживаючи із ОСОБА_9 вів спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , і вони мали спільно нажите майно, що належить до відносин, що регулюються Цивільним процесуальним кодексом України.
При розгляді зазначеної справи слідчим суддею враховується, що відповідно до ч.3 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1, 2, 4 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має бути закрито після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст.91 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального № 0000146 від 20.05.2020 року, не відповідає вимогам, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення кримінального закону повністю не узгоджуються із відомостями про зміст обставин, що були викладені у заяві ОСОБА_3 , і підлягали з`ясуванню.

Зокрема, при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000146 від 20.05.2020 року за ч.1 ст. 185 КК України слідчий ОСОБА_4 не провів слідчих (розшукових) дій, які були б направлені на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин саме цього кримінального правопорушення.

Диспозиція ч.1 ст. 185 КК України передбачає кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Проте, слідчим було закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), хоча і зазначено, що особу, котра вчинила дане кримінальне правопорушення встановлено не було.

Твердження слідчого про те, що ОСОБА_3 завдано матеріальної шкоди на суму 51700 грн, яка є недостатньою для кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, слідчий суддя вважає хибним, позаяк у кримінальному провадженню № 0000146 від 20.05.2020 року розслідується кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України (сума викраденого за яку настає відповідальність за даною статтею становить більше 210,20 грн), будь-яких перекваліфікацій дій осіб, чи подій, викладених у заяві ОСОБА_3 на ч.1 ст. 194 КК України, слідчим вчинено не було.

Отже, неналежне проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000146 від 20.05.2020 року призвело до неповноти з`ясування обставин, які мають істотне значення для досудового розслідування.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, враховуючи вищевикладене слідчий суддя вважає, що слідчий ОСОБА_4 зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без всебічної, повної та належної перевірки обставин кримінального правопорушення, про які зазначає потерпіла, ним не вичерпано всі можливості здобуття доказів скоєння кримінального правопорушення, постанова про закриття кримінального провадження не містить належного обґрунтування мотивів її прийняття, що свідчить про незаконність та необ`єктивність прийнятого рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 91, 92, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Постанову слідчого СВ Іваничівського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 29.05.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000146 від 20.05.2020 року - скасувати.
Матеріали кримінального провадження № 0000146 повернути Іваничівському ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.
Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1