Справа № 524/3444/20
Провадження 1-кп/524/133/21
УХВАЛА
20.01.2021 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 524/3444/20 1-кп/524/351/20 про обвинувачення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинувачений у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 7, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
?19.07.2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
? 07.08.2017 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, 69, 98, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
?30.01.2019 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;
?03.06.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки 6 місяців;
?07.07.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі.
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п.7, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, п. 7, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого п.7, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ухвали суду від 30.11.2020 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 спливає 28.01.2021 року.
У судовому засіданні судом на обговорення учасників процесу постановлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 зазначивши, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та їх представник ОСОБА_8 вважали, що обвинуваченому ОСОБА_9 необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисники ОСОБА_13 і ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_14 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, вважали, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Сислухавши думку сторін кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину та враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обвинувачений ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочинів, не має постійного місця роботи, власного житла та сім`ї, під час досудового розслідування ухилявся від органів слідства по даному кримінальному провадженню, крім того на даний час судом розглядається ще два кримінальні провадження стосовно ОСОБА_9 у вчиненні злочинів корисливо-насильницької спрямованості.

Отже колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_9 може переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

З огляду на те, що до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою завершити судове провадження не виявляється можливим, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , один з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, а інший - особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який під час досудового розслідування перебував у розшуку по даному кримінальному провадженню, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу та вважає необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави, у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погорозою його застосування.
ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 121, п. 7, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а тому суд не визначає розмір застави.
Керуючись ст. 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а сааме - до 20 березня 2021 року включно.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського Апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3