Справа № 296/6843/20
Вирок
Іменем України

24 вересня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000922 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна Старосинявського району Хмельницької області, громадянин України, зареєстр. та прож. за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що в достовірно невстановлений час та місці, однак, в листопаді 2019 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, створив облікову сторінку в соціальній мережі «Facebook» під іменем « ОСОБА_6 », де розміщував оголошення щодо продажу жіночого одягу, якого фактично не мав.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майно, шляхом обману, 13 листопада 2019 року ОСОБА_4 під час листування на вищевказаному сайті з ОСОБА_7 , обговорили умови продажу жіночого одягу - двох курток жіночих вартістю 190 грн. кожна, при цьому ОСОБА_4 , не повідомляючи останній про свої істині наміри, переслідуючи корисливий мотив, мету наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, повторно, шляхом обману, без наміру продажу товару, повідомив ОСОБА_7 про те, що вона має перерахувати йому на картку АТ КБ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , імітовану на ім`я ОСОБА_4 , гроші у сумі 380 грн. в якості оплати за купівлю вказаного одягу.

Таким чином, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_4 , будучи впевненою в реальності купівлі вказаного жіночого одягу, 13 листопада 2019 року об 17 год. 52 хв. через платіжну систему АТ .КБ «Приватбанк» «Приват24», здійснила переказ грошових коштів в сумі 380 грн. на картку АТ КБ «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , імітовану на ім`я ОСОБА_4 , в якості оплати за купівлю вказаного одягу.

У подальшому ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 380 грн., в якості оплати за товар - двох жіночих курток вартістю 190 грн. кожна, взяті на себе зобов`язання не виконав, оскільки реальної можливості не мав, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 380 грн.

Крім того, в достовірно невстановлений час та місці, в листопаді 2019 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, створив облікову сторінку в соціальній мережі «Facebook» під іменем « ОСОБА_6 », де розміщував оголошення щодо продажу жіночого одягу, якого фактично не мав.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений, на заволодіння чужим майно, шляхом обману, вчиненого повторно, 14 листопада 2019 року ОСОБА_4 під час листування на вищевказаному сайті з ОСОБА_8 , обговорили умови продажу жіночого одягу - джинсової куртки вартістю 550 грн., при цьому ОСОБА_4 , не повідомляючи останній про свої істині наміри, переслідуючи корисливий. мотив, мету наживи, та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, повторно, шляхом обману, без наміру продажу товару, повідомив ОСОБА_8 про те, що вона має перерахувати йому на картку на картку АТ КБ; «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітовану на ім`я його сестри ОСОБА_9 , у сумі 550 грн. в якості оплати за купівлю вказаного одягу.

Таким чином, ОСОБА_8 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_4 , будучи впевненою в купівлі вказаного жіночого одягу, в результаті шахрайських дій останнього 14 листопада 2019 року об 13 год. 50 хв. через платіжну систему АТ КБ «Приватбанк» «Приват24», здійснила переказ грошових коштів в сумі 550 грн. на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітовану на ім`я його сестри ОСОБА_9 , в якості оплати за купівлю вказаного одягу.

У подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 550 грн. в якості оплати за товар - джинсову куртку вартістю 550 грн., взяті на себе зобов`язання не виконав, оскільки реальної можливості не мав виконати, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд;, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 550 грн.

Крім того, в достовірно невстановлений час та місці, в січні 2020 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, створив облікову сторінку в соціальній мережі «Facebook» під іменем « ОСОБА_10 », де розміщував оголошення щодо продажу жіночого одягу, якого фактично не мав.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майно, шляхом обману, вчиненого повторно, 02 січня 2020 року ОСОБА_4 під час листування на вищевказаному сайті з ОСОБА_11 , обговорили умови продажу жіночого одягу - зимової куртки вартістю 1150 грн., при цьому ОСОБА_4 , не повідомляючи останній про свої істині наміри, переслідуючи корисливий мотив, мету наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, повторно, шляхом обману, без наміру продажу товару, повідомив ОСОБА_11 про те, що вона має перерахувати йому грошові кошти в сумі 1150 грн на картку на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітовану на ім`я його сестри ОСОБА_9 , в якості оплати товару.

Таким чином, ОСОБА_11 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_4 , будучи впевненою в купівлі вказаного жіночого одягу, в результаті шахрайських дій останнього 02 січня 2020 року об 18 год. 11 хв. через платіжну систему АТ КБ «Приватбанк» «Приват24», здійснила переказ грошових коштів в сумі 1150 грн. на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітовану на ім`я його сестри ОСОБА_9 , в якості оплати за купівлю вказаного одягу.

У подальшому ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 1550 грн. в якості оплати за товар - джинсову куртку вартістю 1150 грн. взяті на себе зобов`язання не виконав, оскільки реальної можливості не мав виконати, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1550 грн.

Крім того, в достовірно невстановлений час та місці, однак, в січні 2020 року ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, створив облікову сторінку в соціальній мережі «Facebook» під іменем « ОСОБА_6 », де розміщував оголошення щодо продажу жіночого одягу, якого фактично не мав.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, 05 лютого 2020 року ОСОБА_4 під час листування на вищевказаному сайті з ОСОБА_12 , обговорили умови продажу жіночого одягу - жіночі черевики вартістю 780 грн., при цьому ОСОБА_4 не повідомляючи останній про свої істині наміри, переслідуючи корисливий мотив, мету наживи та особистого збагачення злочинним шляхом, діючи умисно, повторно, шляхом обману, без наміру продажу товару, повідомив ОСОБА_12 про те, що вона має здійснити переказ грошових коштів в сумі 780 грн. на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітовану на ім`я його сестри ОСОБА_9 , в якості оплати товару.

Таким чином, ОСОБА_12 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_4 , будучи впевненою в купівлі вказаного жіночого одягу, в результаті шахрайських дій останнього 05 лютого 2020 року об 19 год. 42 хв. через платіжну систему АТ КБ «Приватбанк» «Приват24», перерахувала гроші в сумі 780 грн. на картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітовану на ім`я його сестри ОСОБА_9 , в якості оплати |за купівлю вказаного одягу.

У подальшому ОСОБА_4 отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 780 грн. в якості оплати за товар - жіночі черевики вартістю 780 грн., взяті на себе зобов`язання не виконав, оскільки реальної можливості не мав виконати, розпорядився вказаними коштами на власний розсуд, знявши їх з картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , імітованої на ім`я його сестри ОСОБА_9 , з банкомату, розташованого у АДРЕСА_2 , чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 780 грн.

31 липня 2020 року в приміщенні Житомирської місцевої прокуратури між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та відповідними обов`язками, які встановить суд.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник не заперечує проти затвердження вказаної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про винуватість відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 Кримінального процесуального кодексу України.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що останній раніше не судимий, повністю відшкодував завдані збитки.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31 липня 2020 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців, покласти на засудженого наступні обов`язки, періодично з`являтись до органу пробації для реєстрації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази по справі, а саме виписку по банківському рахунку № НОМЕР_2 , виписку із банківського рахунку № НОМЕР_3 , копію паспорту, копію карти платника податків ОСОБА_4 , копію угоди, копію опитувальника-залишено в матеріалах кримінального провадження; 6 слотів з сім-картою Київстар, 4-без сім-карти Київстар, слоти без сім-карт 1 Лайфсел, 1 Водафон, 1 Лайфсел, 7 карт Київстар, 6 банківських карт, 3 мобільні телефони та флеш-накопичувач-повернути власнику за належністю; мобільні телефони-повернути власникам за належністю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення

Головуючий суддя ОСОБА_1