28.01.2021 Справа № 756/1138/21
Справа № 756/1138/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,
в с т а н о в и в:
27.01.2021 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , та бортовий причеп марки «ПВА», моделі «1», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , у вигляді заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати будь-кому і будь-яким чином зазначене майно.
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2020 приблизно о 10:20 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2109» червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 ) з бортовим причепом марки «ПВА» моделі «1», синього кольору (д.н.з. НОМЕР_3 ), рухаючись дворовою територією будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п. п. 1.5 та 2.3 Б) ПДР України, під час здійснення маневру повороту праворуч в напрямку виїзду з дворової території будинку, змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також не врахував дійсну дорожню обстановку, яка є сукупністю факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, стану транспортного засобу, особливостей вантажу та не дотримався безпечного інтервалу, чим грубо порушив п. 10.1 та п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв біля правого краю проїзної частини виїзду, і якому, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, було спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження
У клопотанні зазначається, що згідно протоколу огляду місця події від 16.07.2020 слідчим під час проведення огляду було встановлено, що причеп марки «ПВА», моделі «1», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 має візуально видимі механічні пошкодження, а саме: на правому металевому крилі причепу наявні ознаки деформації у вигляді вдавлення, а також пошкодження лакофарбового покриття. Вказані обставини свідчать про те, що на причепі ймовірно збереглися сліди вчиненого кримінального правопорушення, котрі можуть бути в подальшому використані для встановлення всіх обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
16.07.2020 року, в ході проведення огляду місця події слідчим було виявлено та вилучено: автомобіль марки «ВАЗ», моделі «2109», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 та бортовий причеп марки «ПВА», моделі «1», синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , які в подальшому передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
З огляду на викладене та враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «ВАЗ» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та бортовий причеп марки «ПВА» (д.н.з. НОМЕР_3 ) являються речовим доказом у даному провадженні, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, слідчий вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно (речовий доказ), а саме автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_5 , та бортовий причеп марки «ПВА» моделі «1» синього кольору (д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ), який на праві власності належить ОСОБА_6 , у вигляді заборони користуватися, розпоряджатися та відчужувати будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.
У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Прокурор ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_3 , кожний окремо, до суду подали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, вимоги клопотання підтримують та просять його задовольнити.
Власники майна в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. При цьому, до суду надійшла заява ОСОБА_6 , в якій він просить клопотання розглянути за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечує частково, просить не обмежувати право користування транспортним засобом. Разом із тим, від ОСОБА_5 жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004319 від 15.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
16.07.2020 постановою слідчого автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ) та бортовий причеп марки «ПВА» моделі «1» синього кольору(д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0004319 від 15.07.2020 за ч. 1 ст. 286 КК України.
16.07.2020 вказані транспортні засоби було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .
Відповідно до частин 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З огляду на додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання відповідає вимогам статей 170-173 КПК України, слідчим доведено, що транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_5 , та бортовий причеп марки «ПВА» моделі «1» синього кольору (д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ), який на праві власності належить ОСОБА_6 , відповідає критеріям визначеним ст. 98 цього Кодексу, а також доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а відтак доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з тимчасовим позбавленням права на розпорядження майном будь-кому і будь-яким чином з метою збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Разом із тим, слідчий суддя вважає, що слідчий у клопотанні не обґрунтував належним чином необхідність накладення арешту на майно з тимчасовим позбавленням права власників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користування ним, а тому клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні №0004319 від 15.07.2020 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на:
- автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2109» червоного кольору (д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ), який на праві власності належить ОСОБА_5 ;
- бортовий причеп марки «ПВА» моделі «1» синього кольору (д.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 ), який на праві власності належить ОСОБА_6 .
Заборонити розпоряджатися та відчужувати будь-кому і будь-яким чином вказаним майном.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1