ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2614/20 Справа № 185/6278/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000117 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та прокурора відділу прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -
Встановила:
цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 15 серпня 2014 року за № 0000117 за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іловайськ Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повернуто прокурору.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано наступним.
Суд зазначив, що прокурор, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні довів до відома колегії суддів, що у справі відносно обвинуваченого ОСОБА_9 відсутні данні, які б вказували на оголошення обвинуваченого у міждержавний, або у міжнародний розшук, та взагалі, щодо розшуку обвинуваченого. Також, прокурором не доведено, що ОСОБА_9 переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та стосовно нього наявні фактичні дані про перебування за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, про відсутність на зазначений вище момент проведення відносно обвинуваченого спеціального досудового розслідування інформації про оголошення обвинуваченого ОСОБА_9 у міждержавний та/або міжнародний розшук, а також про те, що останній знав, або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, а тому переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та стосовно нього наявні фактичні дані про перебування за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, оскільки ОСОБА_9 повідомлено про зміну підозри на нову підозру саме в день оголошення останнього у розшук, як це свідчить зі змісту доданих до обвинувального акту матеріалів.
Суд першої інстанції зазначив, що наявні в реєстрі матеріалів досудового розслідування дані про те, що ОСОБА_9 16.08.2014 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та допитано в якості підозрюваного 16.08.2018 року, спростовуються наявною в реєстрі постановою від 25 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження, яка пізніше була скасована. Однак, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані про те, що ОСОБА_9 знав про скасування постанови від 25 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження, та про зміну підозри щодо цього на нову.
На думку суду першої інстанції, відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року).
В апеляційних скаргах:
- прокурор Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 просить вказану ухвалу скасувати з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд вказаного обвинувального акту у суді першої інстанції.
Прокурор вважає, що вимоги ст. 291 КПК України слідчим і прокурором дотримано: викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, дано правову кваліфікацію дій обвинуваченого, сформульовано обвинувачення. Однак, суд, на його думку, істотно порушуючи ст. ст. 291, 314 КПК України, попри відсутності жодних порушень при складенні обвинувального акту, безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору.
На думку прокурора, суд вийшов за межі оцінки обвинувального акту як документу та дотримання формальних вимог при його складанні і перекрутив пояснення прокурора та відомості, зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, дійшовши висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.
Прокурор зазначає, що по вказаному кримінальному провадженню 16.08.2014 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру, повідомлення особисто йому вручено, після набуття статусу підозрюваного ОСОБА_10 16.08.2014 року допитаний в цьому процесуальному статусі, стосовно нього судом розглядалося клопотання про обрання запобіжного заходу, тобто обвинувачений ОСОБА_9 напевно обізнаний про розпочате стосовно нього кримінальне провадження.
Посилався, що 25.09.2014 року кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 було закрито прокурором, його звільнено з-під варти і 26.12.2014 року оголошено в розшук. Перебування ОСОБА_9 під вартою з 14.08.2014 року по 25.09.2014 року та неявка в подальшому після звільнення за викликом до слідчого свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності, а реєстрація в м. Іловайську та затримання обвинуваченого на території Волноваського району свідчить про його перебування на тимчасово окупованій території.
Крім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту, постанова про розшук обвинуваченого винесена 26.12.2014 року, про що відомо прокурору, і про це зазначено в клопотанні про надання дозволу на затримання з метою приводу, однак суд спотворив пояснення прокурора і дійшов висновку про відсутність даних про розшук обвинуваченого.
На думку прокурора, висновки суду про те, що ОСОБА_9 не був оголошений у міжнародний розшук, і відсутні підстави для проведення спеціального досудового розслідування є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції суперечить обов`язковим для виконання судами всіх інстанції рекомендаціям Вищого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» та Постанови Верховного Суду України від 24.11.2016 року в справі № 5-328кс16.
Жодних з перелічених недоліків слідчим і прокурором при складанні, погодженні обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000117, на його думку, не допущено.
- прокурор відділу прокуратури Донецької області ОСОБА_6 просить вищевказану ухвалу скасувати, у зв`язку із допущеними судом істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а матеріали провадження повернути на новий судовий розгляд до того ж суду зі стадії підготовчого провадження.
Вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України. Посилання суду на те, що органом досудового розслідування було грубо порушено право на захист ОСОБА_9 , оскільки адвокат ОСОБА_7 , яка здійснювала захист обвинуваченого під час проведення досудового розслідування, не мала жодного разу побачення та не спілкувалася з останнім, не узгоджувала між собою та обвинуваченимпроцесуальну позицію до початку судового провадження у цьому кримінальному провадженні, не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Зазначає, що копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування вручено захиснику обвинуваченого - адвокату ОСОБА_7 .
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, захисника ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги прокурорів не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 297-1 КПК України, спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.
Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.
Згідно з вимогами статті 5 Закону України "Про здіснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено порушення органом досудового розслідування зазначених вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, 25 вересня 2014 року кримінальне провадження було закрито, однак постанову про закриття провадження невдовзі було скасовано 23 жовтня 2014 року.
26 грудня 2014 року ОСОБА_9 оголошено у розшук та провадження у зв`язку з цим було зупинено.
Після оголошення ОСОБА_9 у розшук, провадження неодноразово відновлювалось, однак при цьому відомостей про оголошення ОСОБА_9 у розшук повторно, що б давало підстави розцінювати його дії як ухилення від слідства та суду, органами досудового розслідування не надано та матеріали провадження таких відомостей не містять.
Відсутні у матеріалах провадження також й відомості про те, що ОСОБА_9 був обізнаний про скасування постанови про закриття провадження, що ставить під сумнів дотримання органами досудового розслідування його права на захист.
Колегія суддів також зазначає, що згідно вимог п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
- «а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
- «b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині є такими, що відповідають вимогам кримінального процесуального закону, а також матеріалам провадження.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що в апеляційному суді захисник ОСОБА_7 пояснила, що жодного разу не спілкувалась з обвинуваченим, місце знаходження його невідомо, підозру не вручено, а тому вважає, що органами досудового розслідування порушено право на захист ОСОБА_9 .
Доводи прокурора щодо істотного порушення судом вимог КПК України при ухваленні судового рішення про повернення обвинувального акту є безпідставними, остільки не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Ухвала суду за своїм змістом, як видно з її тексту, є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд можливості своєчасно призначити судовий розгляд та в подальшому у розумні строки розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурорів.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 та прокурора відділу прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2020 року про повернення прокурору обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4