н/п 1-кс/953/9663/20
14.12.2020 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 10.12.2020 в ході проведення обшуку на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова в автомобілі «Toyota Corolla», д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , а саме: транспортний засіб марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , 2006 року випуску; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , на транспортний засіб реєстраційний номер НОМЕР_1 ; ключі з брелком сигналізації до транспортного засобу марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме: 3-кімнатна квартира загальною площею (кв.м): 80.6, житлова площа (кв.м): 46.9, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 3-кімнатна квартира загальною площею (кв.м): 106.6, житлова площа (кв.м): 60.5, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; 2-кімнатна квартира загальною площею (кв.м): 53,2, житлова площа (кв.м): 33,5, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надане ОСОБА_3 органу досудового розслідування та в подальшому вилучене згідно протоколу огляду речей від 10.12.2020: мобільний телефон марки «SAMSUNG» моделі «GALAXY S20 ULTRA 5G», IMEI: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , номер мобільного телефону - НОМЕР_6 .
Слідчий суддя, вивчивши клопотання слідчого приходить до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, всупереч п. 1 ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні прокурора про арешт майна не конкретизовано мету арешту щодо відповідного майна.
Так, звернувшись з клопотанням про арешт майна, сторона обвинувачення зазначає мету накладення арешту на майно є збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Однак, сторона обвинувачення не конкретизує яке саме вилучене майно є речовим доказом та допускається з метою збереження речових доказів, а яке саме майно допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Крім того, сторона обвинувачення не зазначає де саме ОСОБА_3 добровільно надане органу досудового розслідування та в подальшому вилучене згідно протоколу огляду речей від 10.12.2020: мобільний телефон.
Так, не конкретизація вилученого майна, об`єктивно позбавляє слідчого суддю можливості надання судження доцільності його арешту для досягнення дієвості кримінального провадження у відповідності до ч.1 ст.131 КПК України та унеможливлює доведення слідчим того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та що може бути виконане завдання для виконання якого прокурор звертається із клопотанням.
Крім того, не визначено місце зберігання тимчасово вилученого майна, на яке слідчий планує накласти арешт.
Крім того, з клопотання слідчого про арешт майна та доданих до нього документів не зрозуміло, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) слідчий просить застосувати в даному випадку.
Крім того, всупереч п. 3 ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю власника майна.
Однак, слідчим не зазначено в клопотанні контактних даних власника майна (номеру телефону, адреси електронної пошти), з урахуванням визначеного ст. 172 КПК України стислого строку розгляду клопотання, що виключає надіслання повідомлення поштою, фактично позбавляє слідчого суддю можливості дотримання вимог ст. 22, 24-28, 172 КПК України.
Вказані підстави позбавляють слідчого суддю в повній мірі дослідити докази, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання та прийняти рішення по справі.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, прокурор звертається до суду з клопотанням про арешт майна третьої особи.
Відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків у строк 72 години.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити прокурору право звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України у встановленому порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя - ОСОБА_1