Справа № 495/2935/20
Номер провадження 1-кп/495/489/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000081 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-У11 «Про затвердження Указу президента України «Про часткову мобілізацію»), в Україні оголошено про мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це час період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 17.03.2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період.

12.04.2017 року обвинуваченого ОСОБА_3 призвано на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Того ж дня, 12.04.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_6 , укладено контракт на проходження військової служби в Державній прикордонній службі України.

12.04.2017 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) обвинуваченого ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , на всі види забезпечення, та призначено на посаду старшини начальника відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Згідно положень ч. 1 п. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Згідно вимог п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проходячи військову службу на посаді старшини начальника відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 », старший прапорщик ОСОБА_3 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Разом з тим, всупереч вищезазначених вимог закону, обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді старшини начальника відділення логістики відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, о 08 год. 00 хв. 03.09.2018 не з`явився вчасно на службу до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та ухилявся від проходження військової служби без поважних причин до 11 год. 00 хв. 08.09.2018 проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Він же, о 08 год. 00 хв. 01.10.2018 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 »: який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та ухилявся від проходження військової служби без поважних причин до моменту звільнення з військової служби 05.10.2018 року, тобто хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинено повторно протягом року.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

07.09.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до положень якої обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся, визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Згідно підписаної угоди сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 407 КК України у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого та прокурор ОСОБА_4 підтримали умови угоди та підтвердили добровільність її прийняття.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості сторонами укладена добровільно та відповідає вимогам КПК та КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 376, 394, 468, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 від 07.09.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлений не був.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1