Справа № 635/7333/20
Провадження № 1-в/635/66/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 18 серпня 2005 року за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 190, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 14 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 307. Ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 24 січня 2013 року за відбуттям строку покарання; вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 березня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ч. 1 ст. 70 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 15 серпня 2018 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць 10 днів; вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2018 року за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року за ст. 395, ст.ст. 71, 72 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:

вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту; відповідно до ст. 71 КК України до призначеного за вироком покарання з переведенням його за правилами ст. 72 КК України із співвідношення, що одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку покарання 13 лютого 2019 року; кінець строку покарання 13 квітня 2024 року.
Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», в особі начальника установи ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням та просить про приведення вироку Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року у відношенні засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі справи у відношенні засудженого ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 395 КК України до 4 місяців арешту; відповідно до ст. 71 КК України до призначеного за вироком покарання з переведенням його за правилами ст. 72 КК України із співвідношення, що одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі. Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року набрав законної сили 25 серпня 2020 року.
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України та відповідно ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 березня 2016 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 березня 2016 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395, ч. 1 ст. 70 ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Відповідно до норм Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою вказаної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Отже, диспозицією ч. 2 ст. 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений за сукупністю вироків Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2013 року, Жовтневого районного суду міста Харкова від 22 березня 2016 року, 10 жовтня 2018 року, 13 лютого 2019 року, у тому числі за ч. 2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, що входить у сукупність, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила щодо заміни невідбутої частини покарання, призначеного за ч.2 ст.309 КК України, більш м`яким у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Враховуючи, що з 01 липня 2020 року санкція ч. 2 ст. 309 КК України не передбачає кримінальної відповідальності за вчинення повторно дій, передбачених ч. 1 цієї статті та в діях ОСОБА_3 відсутні інші кваліфікуючі ознаки, передбачені ч. 2 ст. 309 КК України (в редакції чинній з 01 липня 2020 року за які він засуджений за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2013 року за ч. 2 ст. 309 КК України, який входить до сукупності вироків, за якими він відбуває покарання, суд приходить до висновку про необхідність приведення вироку суду від 23 жовтня 2013 року у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч. 1 ст.72 та ч. 3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі на строк 5 років.
При цьому, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року за правилами ст. 71 КК України та ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 10 жовтня 2018 року до сукупності якого входять кримінальні правопорушення і за іншими вироками, зокрема ч. 2 ст. 309 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 слід визначити таким, яке раніше призначено вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року - у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 70, 72, 74 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України задовольнити.
Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 жовтня 2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України та визначити покарання у виді 5 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Остаточне покарання ОСОБА_3 за вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 13 лютого 2019 року визначити раніше призначене цим вироком у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1