єдиний унікальний номер справи 554/5888/20
номер провадження 1-кс/546/110/20
УХВАЛА

21 серпня 2020 року м. Решетилівка

Слідчий суддя Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення, -

встановив:

До Решетилівського районного суду Полтавської області 13.08.2020 року від Полтавського апеляційного суду надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення. Після задоволення заявленого самовідводу слідчому судді ОСОБА_4 справа була розподілена судді ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 від 18.08.2020 року відкрито судове провадження за вищевказаною скаргою (а.с.п.79) і призначено судовий розгляд на 20.08.2020 року. Також, цією ухвалою витребувано з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, всі матеріали звернення та перевірки за заявою ОСОБА_3 від 17.06.2020 р.

У зв`язку з ненадходженням від ТУ ДБР затребуваних матеріалів, ухвалою суду від 20.08.2020 р. судовий розгляд скарги відкладено на 21.08.2020 р. та повторно витребувано з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, всі матеріали звернення та перевірки за заявою ОСОБА_3 від 17.06.2020 р.

На електронну пошту Решетилівського районного суду 21.08.2020 р. слідчим Першого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Полтаві ОСОБА_5 направлено копії заяв ОСОБА_3 та відповіді на вказані заяви в електронному вигляді.

Про день і час проведення судового засідання повідомлені учасники справи в порядку ст.135 КПК України.

Скаржник в судові засідання 20.08.2020 р. та 21.08.2020 р. не з`явився, до суду 20.08.2020 р. надіслав заяву про те, що зважаючи на зайнятість на роботі участь в судовому засіданні, яке має відбутися о 15 год. 00 хв. 20 серпня 2020 року взяти не зможе, подану скаргу підтримує в повному обсязі та просив розглянути її за його відсутності. В телефонному режимі 21.08.2020 р. ОСОБА_3 повідомив, що повністю підтримує подану 20.08.2020 р. заяву та з`явитися в судове засідання не зможе.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, належним чином сповіщений про день і час розгляду скарги в порядку ст.135 КПК України, в судове засідання не з`явився, його неявка згідно ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду вищевказаної скарги.

Зважаючи на неявку всіх учасників розгляду скарги, з огляду на норми ч.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив: «у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду».
Слідчий суддя, враховуючи дану правову позицію, зазначає наступне.
Скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, подана 01.07.2020 р. до Октябрського районного суду міста Полтава. Слідчому судді Решетилівського районного суду ОСОБА_1 дана скарга передана 17.08.2020 р.
Нормами ст.8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зважаючи на вищезазначені норми та з метою дотримання прав заявника ОСОБА_3 , скарга якого не знаходить тривалого вирішення в судах, суд вважає за необхідне прийняти рішення по заявленій скарзі згідно ч.2 ст. 307 КПК України.
Слідчий суддя, вивчивши в межах предмету розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_3 , а також, вивчивши надані для дослідження в судовому засіданні матеріали перевірки Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що в даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення, виходячи з таких підстав.

Слідчим суддею з доводів скарги ОСОБА_3 встановлено, що 17 червня 2020 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку направив заяву про вчинення суддею Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві. Відповідно до інформації, розміщеній на онлайн ресурсі АТ «Укрпошта», заява ОСОБА_3 від 17.06.2020 р. отримана Територіальним управлінням ДБР у м. Полтаві 19.06.2020 р. Так, 14.06.2020 р. слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянула скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в порядку статті 206 КПК України про визнання затримання незаконним та звільнення з-під варти, подану в межах кримінального провадження №000381 від 13.05.2019 р., порушеного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. Слідчим в даному кримінальному провадженні був заявник ОСОБА_3 . За результатами розгляду вказаної скарги слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 постановила ухвалу, якою частково задовольнила скаргу адвоката ОСОБА_7 та визнала незаконним затримання ОСОБА_8 , відмовивши у частині звільнення останнього з-під варти (справа №554/4287/19, провадження №1-кс/554/7784/2019). ОСОБА_3 вважає, що слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 при постановленні даної ухвали вчинила умисні грубі процесуальні порушення. Крім того ухвала слідчого судді ОСОБА_6 може стати приводом для повідомлення заявникові підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.371, ч.1 ст. 366 КК України працівниками Державного бюро розслідувань.

Таким чином, ОСОБА_3 вважає, що суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 375 КК України (а.с.п. 1-3).

В надісланих Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, матеріалах перевіри за заявою ОСОБА_3 міститься лист слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР в місті Полтаві ОСОБА_5 ОСОБА_9 , в якому слідчий посилається на рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р/2020, яким статтю 375 КК України визнано неконституційною, втрату нею чинності відстрочено терміном на шість місяців. Інших матеріалів, крім тих, що вже містяться в матеріалах за скаргою ОСОБА_3 надіслано не було.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України (абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань»).

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч.2 цієї статті).

Однак ч.1 ст.9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України (ч.4 ст.9 КПК України).

Стаття 126 Конституції України закріплює незалежність і недоторканність судді, які гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Це означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою

перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 №8 «Про незалежність судової влади»).

Конституційні гарантії незалежності і недоторканості судді засновані на положеннях міжнародно-правових документів щодо здійснення правосуддя, зокрема Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи щодо незалежності, ефективності та ролі суддів.

Так, у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки від 17 листопада 2010 року № CM/Rec (2010) 12 (далі - Рекомендація) зазначено, що «рішення суддів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених у законодавстві»; «за винятком рішень про амністію, помилування або подібних заходів, виконавча влада та законодавча влада не повинні ухвалювати рішення, що скасовують судові рішення» (§ 16, §17 додатка до Рекомендації).

Для перегляду судового рішення в законі встановлюються відповідні процедури судочинства, які передбачають оскарження судового рішення та надання йому юридичної оцінки компетентним судом. Конституція України не наділяє інші органи державної влади повноваженнями щодо перевірки судового рішення в позасудовому порядку та оцінки його як «неправосудного». Такого висновку дійшов Конституційний Суд України у справі за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України (Рішення КСУ 11.06.2020 р. №7-р/2020).

Крім того, Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів) підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р., ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29.11.1985 р. та 40/146 від 13.12.1985 р. Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 р. Резолюцією 1989/60 Економічної і Соціальної Ради ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів" від 13.10.1994».

Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ст.126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Статті 106, 107 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначають підстави дисциплінарної відповідальності судді та порядок звернення з дисциплінарною скаргою щодо судді.

Відповідно до ст. 108 цього закону Дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя.

Судом, при дослідженні матеріалів за скаргою ОСОБА_3 , не було встановлено чи звертався ОСОБА_3 зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_10 до Вищої ради правосуддя.

Згідно ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора може бути постановлена ухвала, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Отже, виходячи з системного та детального аналізу вищевказаних матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку, що в даний час відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимог скарги щодо зобов`язання уповноваженої особи Територіального управління ДБР, яке розташоване в місті Полтаві, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного та, керуючись 214,303-304,306-307 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1