Справа № 243/9854/20
Провадження 1-кп/243/974/2020
ВИРОК
Іменем України

18 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0001761 від 06.10.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янська, Донецької області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.06.2020 Слов`янським міськрайонним судом в Донецькій області за ч. 2 ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком на 2 роки; 27.10.2020 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення на 1 рік, в силу ч. 1 ст.71 КК України до остаточного покарання шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутого покарання за вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.06.2020 2 роки 2 місяці позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.-

ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_6 та прокурором Слов`янської місцевої прокуратури ОСОБА_3 досягнута під час досудового розгляду даного кримінального провадження.

Так з обвинувального акту вбачається, 20.08.2020 року приблизно о 10.00 годин ОСОБА_5 знаходився біля будинку № 11 розташованого по пров. Волжському м. Слов`янська. В цей час на цьому ж місці у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме металевих труб системи опалення, які належить ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізовуючи свій злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 20.08.2020 близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_5 , маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проник до будинку

АДРЕСА_2 , яким він до цього мав право користуватись, звідки таємно викрав майно ОСОБА_7 , а саме:

- металеві труби системи опалення у кількості 6 штуки, довжиною 2,00 м, діаметром 60 мм, товщиною металу 3 мм. вартістю 223, 90 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 223, 90 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2020 року у нічний час точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_3 . В цей час на цьому ж місці у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме мікрохвильової печі «Samsung» модель ME83KRW-1в металевому корпусі білого кольору, з дверцятами чорного кольору, яка належить потерпілій по справі - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізовуючи свій злочинний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 27.09.2020 у нічний час точного часу під час досудового розслідування не встановлена ОСОБА_5 , маючи не погашену і не зняту в установленому законом порядку судимість, діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою обернення чужого майна на свою користь, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у кухонному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно ОСОБА_8 , а саме:

- мікрохвильова піч «Samsung» модель ME83KRW-1в металевому корпусі білого кольору, з дверцятами чорного кольору вартістю 1345, 50 грн.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1345, 50 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, є: вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
29 жовтня 2020 року укладено угоду між сторонами кримінального провадження, а саме прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Потерпіла ОСОБА_8 надала заяву про згоду на укладання угоди про визнання винуватості, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, претензій морального і матеріального характеру до ОСОБА_5 не має.
Потерпіла ОСОБА_7 також надала заяву про згоду на укладання угоди про визнання винуватості, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, надала до суду заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності, претензій морального і матеріального характеру до ОСОБА_5 не має.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив, що обставини кримінальних проваджень та кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та прокурором.
Прокурор ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили затвердити дану угоду про визнання обвинуваченим ОСОБА_5 винуватості. Вказали що вказана угода відповідає вимогам кримінального і кримінально-процесуального законодавства.
У зв`язку з цим суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що під час досудового провадження між сторонами кримінального провадження прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 29 жовтня 2020 року про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за змістом яких обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та наведені обставини вчинення цих кримінальних правопорушень, сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, та керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарань за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року два роки чотири місяці позбавлення волі.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації злочину та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, та керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарань за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року два роки чотири місяці позбавлення волі. Шляхом вивчення матеріалів кримінального провадження, опитування сторін угоди, суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено норми ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочинів у вчиненні яких його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких

роз`яснень обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, якої він досяг з прокурором ОСОБА_3 .
Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження даної угоди про визнання обвинуваченим ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 185 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, та керуючись вимогами ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарань за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року два роки чотири місяці позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не заявлявся. Претензій матеріального та морального характеру потерпіли не мають.
Процесуальні витрати відсутні. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, ст.ст.374, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 29 жовтня 2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001761 від 06 жовтня 2020 року та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , про визнання ним винуватості у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 185 КК України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 185 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання покарань за вироком Слов`янського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року у виді 2 (два) роки 4 (чотири) місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід, відповідно до видів, передбачених ст. 131,176 КПК України відносно ОСОБА_5 - не обирався.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту набуття вироку законної сили, фактичного затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_5 і етапування його для відбування ним покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Речові докази:

- металеві труби системи опалення у кількості 6 штуки, які передана на відповідальне зберігання ОСОБА_7 ;

- мікрохвильова піч «Samsung» модель ME83KRW-1, яка передана на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити власникам.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником

виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1