У Х В А Л А
Справа № 302/599/20
Провадження № 1-кп/936/84/2020
17 вересня 2020 р.смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники кримінального провадження:
обвинувачений ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи Річківським сільським головою, державним службовцем 9 рангу посадових осіб місцевого самоврядування, наділений організаційно-розпорядчими функціями, діючи умисно, достовірно знаючи, що заява громадянина ОСОБА_5 до Річківської сільської ради не надходила, на засіданні сесій Річківської сільської ради рішення про передачу земельних ділянок в урочищах «Лази» і «Поляна» в с. Річка не виносилися та відповідно, сесією ради не приймалося, у невстановлений слідством час, в приміщенні свого службового кабінету в АДРЕСА_2 , підписав і завірив печаткою Річківської сільської ради та видав завідомо неправдивий офіційний документ у вигляді рішення 23 сесії 4 скликання Річківської сільської ради № 6 від 23.01.2005 року «Про передачу безплатно у приватну власність земельної ділянки» громадянину ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_3 , зокрема, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1343 га в урочищі «Лази» в межах с. Річка Міжгірського району Закарпатської області та земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Поляна» площами 0,0740 га і 0,1420 га в межах с. Річка, Міжгірського району Закарпатської області, яке в приміщенні Річківської сільської ради розташованої за адресою с. Річка, 75, Міжгірського району, 23.01.2005 р. у невстановлений досудовим розслідуванням час, за допомогою комп`ютерної техніки та кулькової ручки виготовила секретар Річківської сільської ради ОСОБА_6 , що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 4/163 від 14.05.2020 р. та яке згідно даного висновку підписав ОСОБА_4 .
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України службове підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.
Крім цього, ОСОБА_4 , будучи з 17.04.2002 р. обраним Річківським сільським головою, відповідно до рішення першої сесії четвертого скликання Річківської сільської ради від 17.04.2002 р. № 1 «Про виконання повноважень депутатів сільської ради та сільського голови» приступив до виконання своїх повноважень та займав вказану посаду до 16.04.2006 р.
У відповідності з ч. ч. 4, 5 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ОСОБА_4 , як голова сільської ради, зобов`язаний забезпечувати, у межах наданих законом органам виконавчої влади повноважень на відповідній території, додержання Конституції та законів України, організовувати в межах, визначених законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету, скликати сесії ради, вносити пропозиції та формувати порядок денний сесій ради і головувати на пленарних засіданнях ради, а також нести персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Однак, ОСОБА_4 , будучи Річківським сільським головою, державним службовцем 9 рангу посадових осіб місцевого самоврядування, наділений організаційно-розпорядчими функціями, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди фізичними особами, а саме громадянином ОСОБА_5 , мешканцем АДРЕСА_1 , шляхом передачі йому у приватну власність земельних ділянок, в порушення положень вищезазначених законодавчих актів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, а саме, достовірно знаючи, що заява ОСОБА_5 на засіданні сесії Річківської сільської ради про передачу безоплатно у власність земельної ділянки ОСОБА_5 на розгляд сесії не виносилася, відповідно, сесією ради не приймалася, підписав, завірив печаткою Річківської сільської ради та видав завідомо неправдивий офіційний документ у вигляді рішення 23 сесії 4 скликання Річківської сільської ради № 6 від 23.01.2005 року «Про передачу безплатно у приватну власність земельної ділянки» громадянину ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_3 , зокрема, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,1343 га в урочищі «Лази» в межах с. Річка Міжгірського району Закарпатської області та двох земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Поляна» площами 0,0740 га і 0,1420 га в межах с. Річка, Міжгірського району Закарпатської області, яке в приміщенні Річківської сільської ради розташованої за адресою с. Річка, 75, Міжгірського району, 23.01.2005 р. у невстановлений досудовим розслідуванням час, за допомогою комп`ютерної техніки та кулькової ручки виготовила секретар Річківської сільської ради ОСОБА_6 , що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 4/163 від 14.05.2020 р. та яке згідно даного висновку підписав ОСОБА_4 .
В подальшому, вищевказані документи слугували підставою для видачі Міжгірським районним відділом земельних ресурсів ОСОБА_5 державних актів на вказані земельні ділянки від 18.12.2006 р. серії ЗК №008754, яким посвідчено право власності на вищевказані земельні ділянки загальною площею 0,2160 га, від 18.12.2006 р. серії ЗК № 056747, яким посвідчено право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1343 га.
Таким чином, внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , який використав своє службове становище всупереч інтересам служби, вказані земельні ділянки загальною площею 0,35 га, які перебували у власності територіальної громади в особі Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, незаконно були передані у власність громадянину ОСОБА_5 , чим громадським інтересам завдано матеріальних збитків на загальну суму 456 371, 08 гривень (чотириста п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят одну гривню вісім копійок), яка у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинено тяжкі наслідки.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 364 КК України зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.
18.08.2020 р. до суду від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки із моменту вчинення злочинів минув десятирічний термін. При цьому обвинувачений зазначив, що не ухилявся від слідства та суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, визнав повністю та підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Прокурор вважає, що зазначене кримінальне провадження підлягає закриттю із звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у звязку з закінченням строків давності.
Заслухавши думку сторін судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку про задоволення клопотання ОСОБА_4 та звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, виходячи з наступних підстав.
Санкція ч.2 ст. 364 КК України, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений злочин є тяжким злочином.
Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину. ( п.4 ч.1 ст. 49 КК України).
Санкція ч.1 ст. 366 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений злочин є злочином невеликої тяжкості.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Згідно вимог п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у звязку із звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до змісту вимог ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України строки давності зупиняються, якщо особа, що вчинила злочин, ухилялася від слідства та суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий чи особливо тяжкий.
В матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від слідства та суду у даному кримінальному провадженні. Також, відсутні дані щодо вчинення обвинуваченим у вказаний період нових злочинів.
Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений, який хворіє на хворобу Паркінсона, самостійно не пересувається, потребує стороннього догляду, просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, проти чого прокурор не заперечував, суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, підлягає задоволенню, а кримінальне провадження закриттю.
Керуючись вимогами ч. 2 ст. 284 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України на підставі п.2, п.4 ч.1 ст. 49 КК України у звязку із закінченням строків давності.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Воловецький районний протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1