ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1418/20 Справа № 932/2351/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
представника скаржника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження №0002539,

В с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження №0002539 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0002539, протягом багатьох років квартира заявника ОСОБА_7 неодноразово затоплювалася водою, яка надходила із квартир, які розташовані поверхом вище, внаслідок чого заявнику ОСОБА_7 спричинено матеріальні збитки, що підтверджується багаточисельними актами обстеження житла заявника.
Мешканці вищерозташованих квартир ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи допитані, як свідки, надали свідчення про те, що затоплення квартири ОСОБА_7 , дійсно відбувалося, але внаслідок прориву каналізаційних труб. В матеріалах вказаного кримінального провадження відсутні будь-які докази щодо умисних дій з боку громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо затоплення квартири заявника ОСОБА_7 .
Оскільки на час розгляду скарги відсутні докази щодо умисних дій з боку громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо затоплення квартири заявника ОСОБА_7 та це виключає склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, чекати висновків експертизи про розмір збитків не є необхідністю для законного рішення.
Таким чином, слідчий суддя визнав, що оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки слідчий обгрунтовано прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Скаржник ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №002539 та повернути матеріали кримінального провадження до слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що повний текст ухвали вона отримала 14 вересня 2020 року особисто у суді, отже оскаржує у строки, передбачені ухвалою.
З висновками слідчого судді не погоджується, вважає, що судом порушені норми матеріального права, які призвели до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яке полягає в тому, що суд не взяв до уваги докази, які містяться у матеріалах кримінального провадження та можуть істотно вплинути на вирішення справи.
Зазначає, що 04 січня 2020 року нею подана заява про проведення будівельно-технічної експертизи на ім`я Директора Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз міністерства юстиції України у Дніпропетровській області у зв`язку з тим, що у слідчого ОСОБА_9 не виникло ініціативи про залучення експертів для встановлення дійсної шкоди. На момент подання цієї скарги експертне дослідження продовжується, а тому результати для надання слідчому об`єктивних доказів щодо розміру нанесеної їй шкоди не надано з поважних на те причин.
Вважає, що відмовляючи у задоволенні її скарги про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0002539 від 18.10.2019 року слідчий суддя не виконав вимог закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, не надав їм належної правової оцінки. Слідчий суддя не взяв до уваги, що слідчий ОСОБА_9 упереджено та некомпетентно зробив висновки про відсутність кримінального злочину та присутність ознак цивільно-правових відносин між скаржницею та мешканцями будинку, проявляв своє упереджене ставлення до розслідування кримінальної справи, забороняв зустрічатися з прокурором та ознайомлюватися з матеріалами справи, вказавши, що справа знаходиться на перевірці у прокуратурі, тому для ознайомлення він надати її не може, отже, на думку апелянта, такі факти викликають недовіру до слідчого відділу.
Крім цього, скаржник звертає увагу, що постанова про закриття кримінального провадження складена слідчим ОСОБА_9 28 листопада 2019 року, а надіслана їй лише 17 лютого 2020 року, що може, на її думку, свідчити про складення постанови попереднім числом, адже вона систематично відвідувала слідчий відділ, спілкувалася зі слідчим та передавала йому документи щодо розслідуваного злочину, але протягом цього часу про закриття кримінальної справи нічого не знала, а слідчий ОСОБА_9 про таке не повідомляв.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку скаржника ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали апеляцію та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Як убачається з наданих матеріалів, 28 листопада 2019 року слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 винесена постанова про закриття кримінального провадження № 30002539 від 18.10.2019 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого, ОСОБА_7 в порядку ст.303 КПК України, звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження та повернути матеріали кримінального провадження до слідчого відділу Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області для продовження досудового розслідування.
Розглядаючи скаргу, слідчий суддя заслухав пояснення скаржника, дослідив матеріали кримінального провадження, надані слідчим, і дійшов висновку, що постанова про закриття кримінального провадження є законною, вмотивованою та обґрунтованою, а тому відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_7 .
Колегія суддів погоджується із рішенням слідчого судді, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
З матеріалів судового провадження убачається, що при розгляді скарги ОСОБА_7 ці вимоги закону слідчим суддею були дотримані.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.
Апеляційним переглядом встановлено, що 15.10.2019 року до СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області поштою надійшла ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2019 року про зобов`язання начальника СВ Дніпровського ВП ГУНП внести відомості в ЄРДР за заявою ОСОБА_7 від 27 лютого 2019 року про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 194 КК України.
18.10.2019 року за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером №0002539 внесено відповідні відомості та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 194 КК України.
В ході досудового розслідування було визнано в якості потерпілої ОСОБА_7 , яка під час допиту пояснила, що з 2007 року відбуваються неодноразові затоплення її квартири за адресою: АДРЕСА_1 з квартир сусідів, котрі проживають на другому поверсі в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_11 та в кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_10 .. Також, під час досудового розслідування потерпіла ОСОБА_7 надала акти затоплення своєї квартири, шо тривають з 2009 року в котрих вказано те, що будинок за вищевказаною адресою відноситься до категорії "вітхого" житла, а також існує проблема в каналізаційних мережах будинку, яка потребує усунення. В подальшому було допитано в якості свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які пояснили, що будинок в котрому вони проживають відноситься до будівель старого зразка тобто має ознаку "вітхого" житла. Здійснювалися часткові ремонті роботи мешканцями зазначених квартир, щоб усунути зазначені проблеми в каналізаційній мережі. На даний час проблеми не усунено щодо каналізаійної мережі будинку. Обслуговуванням вищевказаного будинку займається КП "Жилсервіс-2" ДМР.
Статтею 194 КК України передбачено, що умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, карається штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк. Те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки, - карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 194 КК України кримінальна відповідальність настає саме за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах. З об`єктивної сторони злочин характеризується суспільно-небезпечними діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинним зв`язком між вказаними діями і наслідками.
Так, з матеріалів кримінального провадження № 0002539 дійсно вбачається, що протягом багатьох років квартира заявника ОСОБА_7 неодноразово затоплювалася водою, яка надходила з квартир, розташованих поверхом вище, внаслідок чого ОСОБА_7 спричинено матеріальні збитки, що підтверджується актами обстеження житла заявника.Разом з цим, мешканці вище розташованих квартир ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи допитані як свідки, надали пояснення про те, що затоплення квартири ОСОБА_7 дійсно відбувалося, але внаслідок прориву каналізаційних труб.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження № 0002539 відсутні будь-які докази щодо умисних дій з боку громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо затоплення квартири заявника ОСОБА_7 , а в судовому засіданні заявником ОСОБА_7 не надано доказів щодо умисних дій з боку громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді про те, що дані обставини виключають склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.
Апеляційний суд вважає, що слідчий правомірно послався в оскаржуваній постанові, а слідчий суддя в своїй ухвалі, на наявність в даному випадку цивільно-правових відносин, спірні питання в межах яких повинні вирішуватися в порядку цивільного, а не кримінального судочинства, а отже вимоги норм кримінального процесуального законодавства слідчим не порушено, прийняте ним процесуальне рішення обгрунтоване, оскількі були належним чином проаналізовані встановлені в ході перевірки обставини та було вчинено всі необхідні та можливі слідчі дії.
Таким чином, доводи, викладені ОСОБА_7 у скарзі, слідчий суддя ретельно перевірив та проаналізувавши і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, на переконання колегії суддів, дійшов правильного висновку про необхідність відмови у їх задоволенні.
Враховуючи викладене, а також те, що заявником у апеляційній скарзі не наведено інших доводів незаконності оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що доводи останньої про не виконання слідчим всіх необхідних дій для повного, всебічного і неупередженого встановлення обставин кримінального правопорушення та неповноту судового розгляду його скарги слідчим суддею є необґрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 28.11.2019 року про закриття кримінального провадження №0002539 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4