16.11.2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 ,звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту з майна накладеного постановою старшого слідчого прокуратури Жовтневого району м. Одеси від 03.02.2003 р.

В обґрунтування клопотання адвокат посилається на те, що під час досудового розслідування кримінальної справи №5 постановою старшого слідчого прокуратури Жовтневого району м. Одеси від 03.02.2003 р., накладено арешт на майно ОСОБА_4 , а саме на все майно належне ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося в тому числі і на автомобілі, за виключенням майна що не підлягає опису та арешту.

21.04.2003 р. Приморським районним судом м. Одеси було винесено обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_4 , яким йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки. Додаткового покарання у вигляді конфіскації належного ОСОБА_4 майна судом застосовано не було.

Проте, у 2020 р. у приватного нотаріуса під час спроби продажу належного йому нерухомого майна, ОСОБА_4 виявлено наявність арешту нерухомого майна, накладеного органом прокуратури в період розслідування вказаної кримінальної справи.

Вказаний арешт було накладено необґрунтовано, а на теперішній час в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Судом одночасно з ухваленням вироку не вирішено питання про скасування арешту майна. Наявність зазначеного арешту порушує конституційні права ОСОБА_4 як власника.

В подальшому до суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в якій зазначено, що він клопотання підтримує та просить провести розгляд за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не з`явився. Про розгляд клопотання сповіщався. Причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та прокурора.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, суд приходить до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так встановлено, що СВ прокуратури Жовтневого району м. Одеси проводилось досудове розслідування кримінальної справи №5 відносно ОСОБА_4 , яка порушувалась за правилами КПК України від 29.12.1960 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України.

В рамках вказаної кримінальної справи постановою старшого слідчого прокуратури Жовтневого району м. Одеси від 03.02.2003 р., накладено арешт на все майно належне ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося в тому числі і на автомобілі, за виключенням майна що не підлягає опису та арешту.

Згідно ч.1 ст. 409 КПК України (ред. 1960 р.), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу відповідно до частин другої і третьої статті 5 Кримінального кодексу України, вирішуються судом, який постановив вирок.

Разом з тим, згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п. 9 Перехідних положень КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
21.04.2003 р. вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Однак, питання щодо скасування арешту з майна, яке належить ОСОБА_4 вирішено не було, що також підтверджується відповіддю Одеського Державного нотаріального архіву Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Судом встановлено, що майно належне ОСОБА_4 не є об`єктом злочину, та конфіскація за вироком суду до нього не застосовувалась.

Відповідно до ст. 126 КПК України (ред. 1960 р.), за правилами якого було прийнято рішення про арешт майна, забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчуджуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.

Враховуючи те, що питання про зняття арешту з належного ОСОБА_4 майна, при винесенні вищезазначеного вироку вирішено не було, суд приходить до висновку, що необхідність в застосуванні арешту майна накладеного постановою слідчого від 03.02.2003 р., як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись п. 9 Перехідних положень КПК України (ред. 2012 р.) ст.ст. 170-174, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого прокуратури Жовтневого району м. Одеси від 03.02.2003 р., а саме з всього майна належного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося в тому числі і на автомобілі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: