Провадження № 11-кп/4820/716/20
Справа № 604/439/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ч. 2 ст. 189 КК України, Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, ДУ «Чортківська УВП № 26» та Підволочиським районним судом Тернопільської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2019 року за № 0000229 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 07 листопада 2020 року до 23 години 59 хвилин, із продовженням строку дії альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а тому продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілого та свідків шляхом фізичного та психологічного тиску.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати йому інший, більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Зазначає, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При продовженні запобіжного заходу суд не врахував всі обставини, визначені ст. 178 КПК України , зокрема його вік та стан здоров`я, який суттєво погіршився.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Зокрема, суд правильно врахував, що ОСОБА_7 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства, не має постійного місця проживання та праці, ризики які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, що дає підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілого та свідків шляхом фізичного чи психологічного тиску, у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися. Отже, підстави для зміни міри раніше обраного запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, відсутні.
Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про необхідність застосування щодо обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, є безпідставними, оскільки, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд тим самим виключив можливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, через неспроможність їх забезпечити належну процесуальну поведінку під час розгляду кримінального провадження, з чим і погоджується колегія суддів.
Отже потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому найсуворішого виду запобіжного заходу, є виправданою.
Доводи апелянта про неврахування під час постановлення рішення його віку та погіршення стану здоров`я, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки на виконання вимог закону, суд оцінив обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в сукупності. Крім того, доказів щодо погіршення стану здоров`я обвинуваченим не надано.

Разом з тим, слід зазначити, що в ДУ «Чортківська ВК № 26», де перебуває обвинувачений ОСОБА_7 , є повноцінна медична частина, де може бути надана необхідна медична допомога, а у разі необхідності лікування обвинуваченого, поза її межами, у платних медичних центрах, таке лікування може бути проведено за рахунок особи взятої під варту або її родичів, на підставі «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту за № 212/20525» затвердженого Наказом МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012 року.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2020 року, якою ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 07 листопада 2020 року до 23 години 59 хвилин, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4