ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/147/21

Провадження № 1-кп/486/76/2021

03 лютого 2021 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 04.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Лабінськ Краснодарського краю Росії, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

30.08.2020 року близько 14.30 год., більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись неподалік приміщення адміністративної громадської будівлі «Чайка», що по вул. Дружби народів, 23 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, помітив в кишені чоловічої сумки, належної потерпілому ОСОБА_5 , банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк», якою вирішив заволодіти з метою подальшого зняття з її рахунку, грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, діючи умисно та таємно від потерпілого, шляхом вільного доступу, привласнив банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , за рахунком відкритим на ім`я ОСОБА_5 , якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 357 КК України, як привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , знаючи пін-код від привласненої ним банківської картки належної ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою власного збагачення, діючи умисно та таємно, о 15.14 год. 30.08.2020 року, використавши банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований біля приміщення ТОВ «АТБ-Маркет» по пр. Незалежності, 7 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, зняв із зазначеної картки грошові кошти на загальну суму 5 000 грн., якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду розміром 5 000 грн..

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, 30.08.2020 року о 15.34 год., ОСОБА_4 , знову використовуючи банківську картку приватбанку належну ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, діючи умисно та протиправно, використавши банкомат ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташований по бул. Шкільному, 7 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, зняв із вказаної картки грошові кошти в сумі 3 600 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на суму 3 600 грн..

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

28.01.2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000118.

Відповідно до умов вищевказаної угоди потерпілий та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000118, за спільною ініціативою та добровільно, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 8 600.00 гривень, яка відшкодована в повному обсязі. У зв`язку із беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини потерпілий та обвинувачений узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік; за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком 1 рік; за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, встановивши йому 2 роки іспитового строку. В силу п.1), п.2) ч.1, п.2) ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Обставинами, які пом`якшують покарання визнано щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Також в угоді зазначено, що обвинувачений та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд вважає, що вищевказана угода повністю відповідає вимогам чинного законодавства, так як містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, тобто зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата укладення угоди та підписи сторін.

В судовому засіданні потерпілий та обвинувачений підтвердили суду, що угода про примирення укладена між ними добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілого, а також думку прокурора, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, такі як щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що угода про примирення укладена між обвинуваченим і потерпілим відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , підлягає затвердженню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати пов`язані з проведенням судових експертиз відсутні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374-376, ч.3 ст. 394, ст.ст. 473, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення укладену 28 січня 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному 04.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, встановивши йому 2 роки іспитового строку.

В силу п.1), п.2) ч.1, п.2) ч.3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: - носій інформації, який визнано постановою слідчого від 12.01.2021 року документом, залишити в матеріалах кримінального провадження.

З підстав передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженим з моменту отримання копії вироку. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1