Справа № 309/3332/20
Провадження № 1-кс/309/680/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 3 грудня 2020 р. про відмову у визнанні потерпілим ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді, в порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого про відмову у визнанні його потерпілим.

Скарга вмотивована тим, що він будучи депутатом Хустської міської ради VII скликання, подав до прокуратури Закарпатської області заяву про вчинення кримінального правопорушення Хустським міським головою.

21.10.2020 року прокурором Закарпатської обласної прокуратури внесено відомості до ЄДРДР за №0000471, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 364 КК України.

15.10.2020 року за допомогою додатку Viber Юлією Клекнер, його було повідомлено, про те, що 16.10.2020 року о 10 годині 00 хвилин відбудеться позачергова сесія Хустської міської ради. Поряд з цим, ні на офіційному сайті міської ради ні в інших засобах масової інформації даний факт не висвітлювався. Порядку денного з питаннями які плануються розглядатись депутатам надано не було.

16.10.2020 року, на відкритті сесії міський голова повідомив присутніх депутатів, що сесія відбувається за його ініціативи - тобто в порядку частини 4 статті 46 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

З урахуванням того, що матеріали порядку денного позачергової сесії міської ради було роздано депутатам тільки перед самою сесією - 16.10.2020 року, ним, з метою дотримання норм закону щодо строків які зазначені у частині 10 статті 46 Закону, задля дотримання принципів місцевого самоврядування, було запропоновано перенести засідання сесії на 20.10.2020 року. Поряд з цим, міським головою було навмисно проігноровано його ініціативу, чим було порушено ряд норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», чим на його думку також порушено права громадян, які обирали відповідних депутатів до вказаної ради чим імплементували їм свої повноваження «народовладдя».

Дане порушення міського голови призвело до порушення Конституційних прав великої кількості Хустян, а тому даний факт не може залишатись поза його увагою, і поза увагою правоохоронних органів.

Поряд з цим, 17.11.2020 року він звернувся до слідчого СВ Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області з заявою про визнання його потерпілим у даному кримінальному проваджені.

Постановою слідчого СВ Хустського ВП ГУНП у Закарпатській області йому відмовлено у визнанні потерпілим. Зі змісту даної постанови, як він зрозумів, що йому не заподіяно шкоди, а тому в силу приписів статті 55 КПК України він не може бути визнаний потерпілим у даному кримінальному проваджені.

На думку скаржника дана постанова прийнята слідчим з порушенням норм КПК України. Так, підставою внесення відомостей до ЄРДР є його заява про вчинення головою Хустської міської ради зловживання владою та службовим становищем.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ч.2 ст.55 КПК України, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Як слідує із вказаної статті, права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або зави про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку.

У свій скарзі ОСОБА_3 просить суд скасувати постанову слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області від 03.12.2020 про відмову у визнанні його потерпілим у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2020 за № 0000471 за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Зобов`язати слідчого прийняти постанову , якою визнати його потерпілим , та зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в останній.

Інші сторони у судове засідання, будучи повідомленими про нього згідно ст. 135 КПК України, не з`явилися, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 вказаного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність вказаних сторін та дослідивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених фактичних обставин

Постановою слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області від 03.12.2020 р. було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, так як не отримано очевидних та достатніх підстав вважати, що йому завдано шкоду в рамках кримінального провадження.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Тобто, у силу норм ст. 55 указаного Кодексу, фізичній особі може бути відмовлено у визнанні потерпілим, якщо заява подана фізичною особою, якій кримінальним правопорушенням не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, і все.

Також, слідчий суддя, ураховує, що КПК допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Разом з тим, у разі установлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, щоб вони кореспондувалися з нормами ч. 5 ст. 55 КПК України, адже таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути умотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цим критеріям оскаржуване рішення не відповідає.

Також, у абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», указано, що вирішуючи питання про визнання особи потерпілим, особа, яка розглядає таке звернення має з`ясувати, яку конкретно шкоду заподіяно їй злочином (моральну, фізичну чи майнову), і зазначити це в постанові.

Указане залишилося поза увагою слідчого, так як оскаржуване процесуальне рішення не містить у собі інформації про те, чому указаних заявником доводів про завдання шкоди не достатньо для констатації факту її завдання.

Рішення слідчого узагалі не містить у собі змісту звернення особи, яка подала скаргу та мотивів, які вона у ньому наводила на предмет завдання шкоди.

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню щодо скасування постанови.

Щодо вимоги ОСОБА_3 зобов`язати слідчого визнати його потерпілим та зобов`язати вручити пам`ятку про права та обов`язки, то остання не може бути задоволена, так як запропонований особою, яка подала скаргу спосіб захисту порушених прав не кореспондується з нормами ст.ст. 36, 307 КПК України, а тому застосований бути не може, так як не може сприйматися, як ефективний, бо статтею 307 вказаного Кодексу не передбачений

Керуючись ст. ст. 55, 110, 220, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити частково .

Постанову слідчого СВ Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області від 03.12.2020 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2020 за № 0000471 за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, - скасувати.

В іншій частині у задоволені скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Повний текст ухвали виготовлено 18.12.2020 р.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1