Справа №274/8418/20
Провадження №1-в/0274/1026/20
Ухвала
Іменем України

24.12.20 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київська область, до засудження проживав в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , до засудження не працював,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, -

в с т а н о в и в:
17.12.2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, в якій вказав, що 04.12.2020 року минув рік з дня застосування до нього положень ст. 82 КК України, що дає йому право знову звернутися до суду з аналогічним клопотанням та отримання відповідної пільги. Зазначив, що він встав на шлях виправлення та довів це своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, має сім заохочень та одну грамоту.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити. Додатково вказав, що невідбутий строк покарання складає 1 рік 10 місяців обмеження волі і просив замінити його на громадські роботи. Крім того, на запитання прокурора вказав, що свою вину у нанесенні тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого він визнає, будь яких коштів потерпілим він не відшкодовував, оскільки до виправного центру не надходили виконавчі листи.

Представник виправного центру в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає клопотання передчасним.

У судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення клопотання засудженого, вказавши, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора, представника адміністрації виправного центру, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин .

Як вбачається з досліджених судом матеріалів, ОСОБА_5 засуджений 31.12.2015 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ст. 121 ч. 2 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано час знаходження під вартою з 07.02.2015 по 31.05.2015.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2018 ОСОБА_5 зараховано час попереднього ув`язнення з 07.02.2015 по 31.05.2015 та з 24.06.2015 по 17.05.2016 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2019, згідно ст. 82 КК України, невідбуту частину покарання замінено на 3 роки 6 місяців 13 днів обмеження волі.
До ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" ОСОБА_5 прибув 13.07.2020.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2020 зараховано засудженому ОСОБА_5 в строк покарання час слідування під вартою до виправного центру з 04.12.2019 по 13.07.2020 з розрахунку, що один день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.08.2020 в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким відмовлено, у зв`язку з тим, що з дня винесеня ухвали про направлення в місця обмеження волі не пройшов рік.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.09.2020 клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення залишено без задоволення, у зв`язку з тим, що з дня винесення ухвали від 04.12.2019 не минув рік.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 09.11.2020 ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.09.2020 року залишено без змін. Разом з тим в своїй ухвалі апеляційний суд відмітив, що право засудженого ОСОБА_5 на умовно-дострокове звільнення не порушується, оскільки за останнім залишається таке право при настанні строків, передбачених ч. 8 ст. 154 КВК України.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 01.12.2020 заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишено без розгляду, у зв`язку із тим, що з дня відмови минуло менше одного року, а також у зв`язку із тим, що формальна підстава для застосування умовно-дострокового звільнення визначена Законами України не настала.

Початок строку: 24.06.2019 (для позбавлення волі);
початок строку: 13.07.2020 (для обмеження волі);
кінець строку: 08.11.2022.
строку покарання відбув 17.09.2018

Згідно характеристики за період відбування покарання в ДУ "Бердичівський виправний центр (№108)" ОСОБА_5 характеризується задовільно. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня під контролем адміністрації. Заходи виховного та профілактичного впливу відвідує, реагує на них задовільно. Працевлаштований на власному виробництві установи. На даний час до праці не залучається в зв`язку з малим обсягом виробництва. Заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Підтримує стосунки з засудженими різної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не задовільно. Не розуміє їх необхідності. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Повернення». Програму виконує. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Має позов згідно вироку суду, але виконавчі листи до установи не надходили. На профілактичному обліку не перебуває. Вину у скоєному злочині згідно вироку суду не визнав. На даний час вину у скоєному злочині не визнає.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_5 з 2015 року по 2020 рік отримав 6 заохочень та 4 стягнення, які погашені у встановлену законом порядку.

Відповідно до п.п. 2, 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.02 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, тощо.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.
Так, суд враховує те, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці (характеризується задовільно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня під контролем адміністрації, на заходи виховного та профілактичного впливу реагує задовільно, заохочень не має, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться не задовільно, не розуміє їх необхідності, вину в скоєннізлочину не визнав) протягом часу відбування покарання в виправному центрі не довів, що став на шлях виправлення.
Крім того слід зазначити, що в судовому засіданні засуджений хоча і визнав свою вину у вчиненні злочину, за який він відбуває покарання, проте дослідженні в судовому засіданні докази свідчать про зворотне. ОСОБА_5 до останнього намагається оскаржити вирок суду щодо себе у касаційній інстанції, останній раз 17.08.2020 року. Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2020 року йому було відмовлено в поновлені строку на касаційне оскарження вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31.12.2015 року. Вказані дій свідчать, що ОСОБА_5 в дійсності не визнає своєї винуватості.
Доводи засудженого про те, що він став на шлях виправлення і це підтверджується ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 04.12.2019 року, якою йому було замінено невідбуту частину покарання більш м`яким враховуються судом, проте констатований вказаною ухвалою процес позитивних змін мав місце в минулому, за що ОСОБА_5 було замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі, поряд з цим, після прибуття до ДУ «Бердичівський виправний центр (№108)» для відбуття покарання у виді обмеження волі у засудженого немає жодного заохочення, характеризується задовільно, до виконання робіт з благоустрою території ставиться негативно, що не дозволяє зробити висновок про те, що процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки закріпився і він остаточно став на шлях виправлення. У зв`язку з викладеним у суду відсутні достатні підстави для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Заяву засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м?яким - залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1