Ухвала
іменем України
21 грудня 2019 року
м. Київ
справа № 754/8303/18
провадження № 51-6224 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року.
Оскаржені судові рішення
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі КК), та призначено покарання на строк 2 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі статті 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року за частиною 2 статті 309 КК, та остаточно призначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі.
2. Суд визнав доведеним, що 27 квітня 2018 року приблизно о 03:00, ОСОБА_5 , знаходячись по вул. Лаврухіна, 2 у м. Києві на землі, біля ТРК «Район», знайшов, тим самим повторно незаконно придбав для особистого вживання без мети збуту 11 поліетиленових пакетиків, у яких знаходилась психотропна речовина амфетамін загальною масою не менше 0,620 г, які поклав до кишені джинсів, таким чином почавши повторно незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту. У подальшому засуджений приблизно о 05:00 був зупинений працівниками поліції біля магазину «Нова-Лінія» по вул. Бальзака, 65/1 у м. Києві, в результаті чого добровільно видав у присутності понятих 11 поліетиленових пакетиків з психотропною речовиною амфетамін загальною масою 0,620 г, які повторно незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі
3. У касаційній скарзі, захисник, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 й призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
4. При цьому вона зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 проводився за відсутності захисника, чим було порушено право засудженого на захист. Крім того, стверджує, що її підзахисному не було проголошено оскаржуваний вирок суду, а розписку про отримання копії вироку у засудженого було відібрано до його проголошення.
5. Також сторона захисту звертає увагу Суду на те, що у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано проголошення вироку.
6. Захисник вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням статті 419 КПК, оскільки в своєму рішенні суд не надав відповідей на аргументи, викладені в апеляційній скарзі засудженого.
Оцінка Суду
7. Перевіривши доводи захисника у касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
8. Згідно з частиною другою статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.
9. Колегія суддів вважає, що викладені в касаційній скарзі доводи захисника про порушення права засудженого на захист не ґрунтуються на вимогах Закону, оскільки з наданих копій рішень убачається, що жодної з підстав, визначених статтею 52 КПК для обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 встановлено не було. Клопотань про залучення захисника під час судового провадження у суді першої інстанції засуджений не заявляв. Перед початком судового розгляду ОСОБА_5 було вручено пам`ятку про права та обов`язки, і на запитання головуючої судді у справі про її отримання засуджений відповів, що пам`ятку ним отримано, права зрозумілі, захисника під час судового розгляду мати не бажає.
10. Доводи касаційної скарги про відсутність у матеріалах провадження носія технічної фіксації, на якому зафіксовано проголошення вироку суду не дають підстав для скасування оскаржених рішень. Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 412 КПК відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є однією з підстав, за наявності якої судове рішення підлягає безумовному скасуванню. При цьому, враховується об`єм відсутньої інформації, обсяг та значимість для вирішення справи проведених у судовому засіданні процесуальних дій, інформація про які виявилась відсутньою на технічному носії, а також здатність цих недоліків перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
11. Як вбачається з наданої копії ухвали суду апеляційної інстанції, відповідно до журналу судового засідання від 23 листопада 2018 року за наслідками судового розгляду кримінального провадження у присутності як прокурора, так і засудженого судом було проголошено вирок, роз`яснено його суть та порядок оскарження. Також судом виконано вимоги частини 6 статті 376 КПК у частині вручення копії вироку засудженому та прокурору негайно після його проголошення.
12. Будь-яких доказів того, що у засудженого було відібрано розписку про отримання копії вироку відразу після видалення суду до нарадчої кімнати, апеляційний суд під час перевірки матеріалів справи не знайшов, а до отримання апеляційним судом архівної копії звукозапису судового засідання із суду першої інстанції, засуджений не посилався на те, що вирок суду не проголошувався, що додатково свідчить про те, що така процесуальна дія відбулася. У колегії суддів немає підстав ставити під сумнів висновок апеляційного суду з приводу цієї обставини.
13. Відсутність на архівній копії частини звукозапису судового засідання від 23 листопада 2019 року, а саме запису проголошення вироку, на переконання Суду, не є порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
14. Щодо посилання у касаційній скарзі на правові позиції, викладені у наданих захисником постановах Верховного Суду (справи № № 711/6749/15, 500/6587/16-к, 712/13128/16-к, 694/461/16-к, 661/2530/16-к), то Суд наголошує, що виходячи із викладеного у пунктах № 10, 13, ця позиція не може бути застосована у даній справі.
15. Отже доводи в касаційній скарзі щодо істотного порушення судами попередніх інстанцій вимог кримінального процесуального закону є неприйнятними, а переконливих аргументів, які б вказували на такі порушення, в касаційній скарзі не зазначено.
З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які свідчать про необхідність відкриття провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 листопада 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3