Справа № 645/4788/17-к
Провадження № 1кп/645/66/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2020 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
за участю потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №1202201 від 21.07.2016 року у відношенні:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Кулиничі Харківського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, інваліда 3-ї групи, раніш не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Приблизно навесні 2014 року, точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_6 (дівоче прізвище - ОСОБА_8 ) та її чоловіком ОСОБА_9 , під час спілкування з якими повідомив про намір продати житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 (стара назва - АДРЕСА_2 ).
Дійшовши згоди про здійснення купівлі-продажу будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 весною 2014 року (більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), за адресою АДРЕСА_1 , отримав від потерпілої 5000 доларів США в якості задатку за вказаний будинок. Після цього, в липні 2014 року (більш точний час під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_5 , продовжуючи запевнювати потерпілу ОСОБА_6 в тому, що має право та збирається продати їй будинок за вищевказаною адресою, отримав від неї грошові кошти в сумі 3000 доларів США в якості задатку за вказаний будинок.
04.07.2014 року у приміщенні агентства нерухомості ТОВ «Харківська служба нерухомості», розташованого за адресою: м.Харків, Московський проспект, буд. 274В, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що житловий будинок

АДРЕСА_3 ) йому не належить, прав на його продаж він не має, переслідуючи мету
незаконного заволодіння грошовими коштами потерплої ОСОБА_6 (дівоче прізвище
ОСОБА_8 ), не маючи можливості та наміру виконувати договір, ввів потерпілу в оману
стосовно правомірності своїх дій та намірів шляхом укладення з останньою договору про намір укласти договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, на виконання якого підтвердив незаконне отримання ним від потерпілої грошових коштів в сумі 8000 доларів США (в еквіваленті згідно з курсом НБУ станом на 04.07.2014 року складає 94 616 гривень). Неправомірно заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 , ОСОБА_5 розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у значних розмірах.
До закінчення судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 подав до канцелярії суду письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 також звернувся до суду з аналогічним клопотанням та пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки строк давності притягнення його кримінальної відповідальності минув, так як з дня вчинення ним інкримінованого злочину середньої тяжкості ( у період часу з весни 2014 року та 24.07.2014 року та по 25.12.2014 року) минуло понад п`яти років. Перебіг строку давності не переривався, так як ОСОБА_5 не ухилявся від досудового слідства і суду.
Прокурор під час судового засідання не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України, вважала за можливе закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_10 та її представник адвокат ОСОБА_7 проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі п.3) ч.1 ст.49 КК України та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 заперечували, наполягали на постановленні по справі вироку. Потерпіла зазначила, що сплив значного строку з моменту вчинення злочину пов`язаний саме із затягуванням розгляду справи самим обвинуваченим. ЇЇ представник додатково зазначив, що вчинений ОСОБА_5 злочин носив триваючий характер, а саме з моменту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 весною 2014 року та у липні 2014 року, ОСОБА_5 утворював видимість наявного у нього наміру укласти договір купівлі-продажу будинку, для чого 04.07.2014 року уклав з ОСОБА_10 договір про намір укласти договір купівлі-продажу будинку, а в подальшому тривалий час запевнював ОСОБА_10 в наявності такого наміру та у здійсненні процесу виготовлення документів на будинок. Таким чином, момент вчинення злочину тривав до часу остаточної відмови ОСОБА_5 від укладення договору, що примусило ОСОБА_10 звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин 21.07.2016 року.
Обвинуваченому ОСОБА_5 з боку суду було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та він підтвердив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Обвинувачений пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальної справи він підтримує, на постановлені по справі обвинувального чи виправдувального вироку не наполягає, у повній мірі розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого та його захистника підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.3) ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.
Злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ч.3 ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Перевіряючи доводи потерпілої та представника потерпілої про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.2 ст. 49 КК України, перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Шахрайство вважається закінченим з моменту переходу чужого майна у володіння винного або з моменту отримання ним права розпоряджатися таким майном, а тому доводи представника потерпілої, що злочин, вчинений ОСОБА_5 носить триваючий характер, був закінчений не в момент отримання ним грошових коштів потерпілої, а в час остаточної відмови ОСОБА_5 від укладення договору купівлі-продажу, що примусило ОСОБА_10 звернутися до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин 21.07.2016 року, не відповідає змісту висунутого обвинувачення .
Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі №566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та здійснюється незалежно від визнання обвинуваченим своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст.49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
За таких обставин клопотання обвинуваченого та захисту підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Стосовно ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В зв`язку із закриттям кримінального провадження по справі, позов потерпілої ОСОБА_10 у своїх інтересах до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду з роз`ясненням позивачу права звернення до суду з таким позовом в порядку цивільного судочинства.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_5 в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 369, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання, негайно скасувати.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз' яснивши їй право на звернення в порядку цивільного судочинства.
Речовий доказ договір про намір укласти договір купівлі-продажу від 04.07.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити у її володінні.
Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати на проведення почеркознавчої експертизи № 365 від 13.10.2017 року 1977,40 грн.
Ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя