Справа № 521/393/20
Номер провадження:1-кс/521/411/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2020 року слідчий суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, офіційно не одруженого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -
З клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів вбачається, що 10 січня 2020 року приблизно о 13 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , перебував на балконі своєї власної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому ОСОБА_6 не сподобалось те, що малолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , гамірно грають у футбол на гральній площадці що у дворі будинку АДРЕСА_2 . У зв`язку з чим ОСОБА_6 , безпідставно розпочав вимагати від дітей припинити гру у футбол та погрожувати їм знищенням м`яча.
Одразу після цього, ОСОБА_6 , перебуваючи на балконі, взяв із своєї квартири мисливську рушницю «МР-233», 12 калібру, № НОМЕР_1 , та з мотивів явної та очевидної як для малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 так і для інших осіб неповаги до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, безпечності, спокою і гідності інших осіб, знаходячись у людному місці в присутності інших осіб, свідомо припускаючи настання суспільно-небезпечних наслідків від своїх пострілів в сторону публічного місця (вулиці), здійснив декілька пострілів в сторону вулиці де перебували діти.
Зазначеними вище противоправними діями ОСОБА_6 , які супроводжувались особистою зухвалістю, а саме стріляниною з мисливської рушниці в людному місці, було грубо порушено громадський порядок, спокій та безпеку громадян, зокрема малолітніх ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які в свою чергу злякались пострілу та почали втікати з місця вчинення кримінального правопорушення, а також задіяні сили правоохоронних органів для огородження ділянки місцевості та відновлення порядку на території біля місця вчинення кримінального правопорушення
10 січня 2020 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_6 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
11 січня 2020 року ОСОБА_6 повідомлений про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 мотивуючи клопотання тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, те що перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового слідства та незаконно впливати на свідків чи інших учасників досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, оскільки вважав мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.
За клопотанням адвоката в судовому засіданні по обставинам події яка відбулася 10 січня 2020 року була допитана свідок ОСОБА_12 , остання повідомила суду наступні обставини.
Так, з пояснень ОСОБА_12 , вбачається, що вона з 1994 року з ОСОБА_6 веде спільне господарство та має спільний побут, офіційно шлюб вони не реєстрували. 10 січня 2020 року, приблизно о 12 годині вона з собакою вийшла у двір, ОСОБА_6 знаходився за місцем їх спільного мешкання. У дворі, вона побачила дітей, які били м`ячем у трансформаторну підстанцію, так як це відбувалося і раніше, вона в черговий раз зробила їм зауваження, при цьому попросила щоб вони припинили бити м`ячем саме у трансформаторну підстанцію, однак діти ніяк на її зауваження не відреагували, після чого вона продовжила гуляти з собакою. Через нетривалий час, вона поверталася у двір, і бачила, як діти продовжували грати у м`яча та бити по трансформаторній будці, на що вона знову зробила їм зауваження, однак останні на її зауваження ніяк не відреагували. Крім дітей, у дворі будинку знаходились і дорослі люди, однак вони на дії дітей теж не реагували. Коли вона повернулась до квартири, то розповіла ОСОБА_6 що вона декілька раз просила дітей, щоб вони припинили бити м`ячем у трансформаторну підстанцію, однак вони її не послухали. ОСОБА_6 у цей час знаходився на балконі, вона звернула увагу на те, що у його лівій руці знаходилась рушниця направлена дулом вгору, а в правій руці був йоржик, яким він чистив дуло рушниці. Під час чистки рушниці не санкціонованно здійснився постріл в гору. В момент пострілу рушниця знаходилась в руках ОСОБА_6 у вертикальному положенні. Вона не бачила щоб чоловік виглядав з вікна та кричав на дітей.
На додаткові питання свідок пояснила, що ОСОБА_6 у день події вживав спиртні напої. Чоловік випив приблизно грам 250 горілки.
Щодо суті клопотання, то адвокат заперечував проти його задоволення, оскільки ризики які наведенні у клопотанні відсутні, тому просив слідчого суддю обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що постріл стався випадково, у дітей він не стріляв та не цілився. У день події на балконі він чистив рушницю, думав що вона знаходиться на запобіжнику, випадково натиснув на курок, після чого відбувся постріл вгору. На питання прокурора підозрюваний пояснив, що рушниця була заряджена патроном в якому знаходився заряд у вигляді дробин під №7. Після пострілу, пошкодження у квартирі були відсутні.
ОСОБА_6 стосовно клопотання заперечував проти його задоволення.
Ознайомившись з клопотанням та доказами, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, адвоката та свідка, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
11 січня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Вважаю, що доданими документами до клопотання та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
Так, обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_13 , протоколом огляду місця події від 10 січня 2020 року, протоколами допиту (малолітніх) неповнолітніх свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 10 січня 2020 року та 11 січня 2020 року, та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може вдатися до спроб перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом переховування від органу досудового розслідування та/або суду, та незаконного впливу на свідків.
Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Також у рішенні «Харченко проти України», ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Слідчий звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , взяв до уваги характер та обставини інкримінованого злочину, особу підозрюваного, а також виходив із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПС вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). З урахуванням викладеного, слідчий дійшов висновку, що у разі застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде неможливим запобігти вищевказаним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 своїх обов`язків.
При цьому слідчий суддя зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну поведінку підозрюваного, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою існують.
Обставини особистого життя у суспільстві свідчать про наявність певних ознак нестабільного характеру поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у звичайному житті (враховуючи довідку-характеристику на підозрюваного, останній зловживає алкоголем, за місцем проживання характеризується негативно, порушував громадський порядок, у зв`язку з чим відносно нього складався протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП), що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності підозрюваним самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.
Зокрема при розгляді клопотання слідчий суддя оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.
Крім цього, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, слідчий суддя бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим за вчинення тяжкого злочину, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного ( ОСОБА_6 не працює, з 1994 року мешкає з гр. ОСОБА_12 з якою веде спільне господарство та має спільний побут, не має утриманців), наявність постійного місця мешкання та реєстрації в місті Одесі, відсутність судимостей.
Також суд бере до уваги надану стороною захисту позитивну характеристику начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця», відповідно до якої ОСОБА_6 під час роботи в пасажирському вагонному депо Одеса Головна зарекомендував себе відповідальним і кваліфікованим працівником, який приділяв багато уваги підвищенню якості та рівню культури обслуговування пасажирів, дотриманню вимог руху поїздів і охорони праці. У колективі користувався повагою, у вживанні спиртних напоїв і наркотичних речовин помічений не був. Разом з тим необхідно звернути увагу на те, що характеристика датована 28 грудня 2012 року, тобто з часу її надання минуло більше ніж сім років.
Обмежень щодо застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України слідчим суддею під час судового розгляду не встановлено.
Обставини злочину та данні щодо особи підозрюваного свідчать про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу, оскільки підозрюваний будучи обізнаним про покарання яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, а той факт що не усі свідки встановлені та допитані дають достатні підстави вважати, що з метою, викривлення показань ОСОБА_6 незаконно впливатиме на свідків, по відношенню до яких був вчинений злочин (свідками на даний період часу є малолітні особи, які відповідно до протоколів допиту, мешкають у тому ж будинку де і підозрюваний).
Під час судового засідання стороною захисту та підозрюваним не було надано слідчому судді достатніх доказів які б свідчили проте, що при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, гарантували, що останній не буде переховуватись від органу досудового розслідування та не буде незаконно впливати на свідків, які є його сусідами.
Прокурором було доведено наявність ризиків які свідчать про те, що при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, підозрюваний може вдатися до спроб перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом переховування від органу досудового розслідування. Крім того, прокурором доведені обставини, що особистість ОСОБА_6 свідчить про його можливість незаконного впливу на свідків.
Тримання під вартою підозрюваного як запобіжний захід відповідає особі підозрюваного, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та позбавляє його можливості незаконного впливу на свідків.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.
Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.
Відповідно до клопотання, орган досудового розслідування просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, проте матеріалами клопотання не обґрунтовує застосування запобіжного заходу саме на цей строк. З урахуванням обсягу слідчих дій, які необхідно провести під час досудового розслідування, та з урахуванням характеру вчиненого злочину, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на тридцять днів.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя, -

Клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки строком на 30 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
2)не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає (місто Одеса), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Строк дії ухвали становить 30 днів і обчислюється з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 10 січня 2020 року. Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу припиняє свою дію 09 лютого 2020 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1