ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/865/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 639/7378/19 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
підозрюваного - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001737 від 01.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001737 від 01.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено обов`язки: не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Прокурор у кримінальному проваджені Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя не в повному обсязі дослідив докази, які мають істотне значення для висновків суду та підстави для застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Прокурор вважає встановленими ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик переховування від органів досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, а саме не одружений, дітей або інших осіб на утриманні не має, без тяжких захворювань або інвалідності. Підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного зі збутом наркотичного засобу за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність, оскільки вказаний злочин є найнебезпечнішим серед злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин. Дані обставини можуть спонукати підозрюваного до переховування від органу досудового розслідування, з метою уникнення від кримінальної відповідальності у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає міру покарання виключно з позбавленням волі строком до 10 років, з конфіскацією майна.

Ризик незаконного впливу на свідків підтверджується тим, що під час досудового розслідування щодо свідка ОСОБА_10 застосовано заходи безпеки, змінено анкетні дані, через співробітництво з правоохоронними органами. Перебуваючи на волі, підозрюваний буде вчиняти спроби встановлення його даних та адреси, з метою тиску на нього. Будучи обізнаним з матеріалів справи про місце проживання заявника, а також свідків понятих, може незаконно впливати на них.

Ризик знищити або сховати будь-яку з речей, які мають істотне значення для обставин кримінального провадження та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено усе коло осіб, причетних до даного кримінального правопорушення, а також джерело надходження до підозрюваного наркотичного засобу. Перебуваючи на волі, він може вжити заходів щодо приховування вказаних відомостей.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_11 вчиняють збут систематично, продовж тривалого періоду часу. Вказане кримінальне правопорушення зареєстровано 01.10.2019, що свідчить про факт зайняття збутом наркотичного засобу ще до вказаної дати. Згідно проведених негласних слідчих (розшукових) дій, встановлено, що ОСОБА_8 разом з ОСОБА_12 продовжували вести розмови у завуальованій формі щодо обставин збуту наркотичного засобу у січні 2020 року, тобто впродовж 4 місяців, що свідчить про те, що, не маючи законного джерела заробітку, підозрюваний може продовжити вчинення кримінальних правопорушень у сфері збуту наркотичних засобів. Вважає, що вказане свідчить про неможливість застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та вважав доведеними прокурором наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи, що під час досудового розслідування до свідка ОСОБА_10 у відповідності до положень Закону України «Про забезпечення безпеки осіб які беруть участь у кримінальному судочинстві» №3782-XII від 23.12.1993, застосовано заходи безпеки, а саме, змінено анкетні дані, оскільки, останній, через співробітництво з правоохоронними органами боїться за своє життя та здоров`я, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_11 вчиняли збут систематично, впродовж тривалого періоду часу. Так, вказане кримінальне провадження за заявою ОСОБА_13 зареєстровано 01.10.2019, шо свідчить про факт зайняття збутом наркотичного засобу ще до вказаної дати. В подальшому, в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, ще у жовтні місяці встановлено розмови ОСОБА_11 із ОСОБА_8 у завуальованій формі щодо обговорення деталей збуту наркотичного засобу. Також, згідно проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а саме, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, встановлено, що між ними продовжували вестись розмови у завуальованій формі щодо обставин збуту наркотичного засобу - метадону у січні 2020 року, тобто, впродовж 4 місяців. Крім того, згідно показань свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , особа яка представлялась завідомо вигаданим ім`ям ОСОБА_15 , вже тривалий час займається збутом наркотичного засобу - метадону. За грошову винагороду. Тобто, вказані відомості підтверджують, що ОСОБА_8 розцінював вчинення вказаного злочину як спосіб заробітку, а тому підозрюваний, не маючи значного законного джерела доходу, з метою збагачення, може продовжити вчинення кримінальних правопорушень у сфері збуту наркотичних засобів.
Також слідчий суддя вважав недоведеними наявність ризиків, передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаючи їх такими, що ґрунтуються лише на припущеннях прокурора, оскільки матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів на підтвердження вказаних ризиків.

На підставі вищевикладеного, а також згідно відомостей щодо особи підозрюваного, який має постійне місце реєстрації та проживання, що свідчить про наявність у нього певних соціальних зв`язків, раніше не судимий, не одружений, має на утриманні мати 1950 р.н., яка страждає на ряд захворювань серцево-судинної системи, цукровий діабет, підозрюваний отримує курс замісної терапії як наркозалежна особа, неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня та покладенням обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні. Такий запобіжний захід в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яка підтверджена зібраними в ході досудового розслідування доказами, наданими до клопотання. Колегія судді погоджується з висновком слідчого судді, щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1,35 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_8 передбачає можливість призначення покарання в виді позбавлення волі на строк 10 років, з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, не виключений ризик незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні та ризик продовження підозрюваним злочинної діяльності. Враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, не одружений, але як відомо з пояснень свідка ОСОБА_16 , протягом останніх 1,5 року підозрюваний мешкає разом з нею однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , що свідчить про наявність у нього певних соціальних зв`язків. Також зі слів даного свідка, останні 3 місяці підозрюваний мешкає вдома з хворою матір`ю, проте вони підтримують сімейні відносини. Він утримує мати, свідка та її дітей. Згідно довідки, наданої ТОВ «НВО «Ю БІ СІ ПРОМО», підозрюваний працює у даному Товаристві з 21.11.2019 року по теперішній час складальником виробів цеху№17 «Складальний». За час праці зарекомендував себе, як працелюбний, старанний робітник, який виконує якісно і вчасно поставлені йому завданя. Мати підозрюваного, 1950 р.н., страждає на ряд захворювань сердцево-судинної системи, цукровий діабет, що підтверджено матеріалами справи. Сам підозрюваний отримує курс замісної терапії як наркозалежна особа, що також підтверджується зібраними по справі доказами.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, з покладенням на підозрюваного обов`язків: не залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 21-00 год. до 06-00 год. наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Доводи прокурора стосовно необґрунтованості та незаконності ухвали слідчого судді не грунтуються на матеріалах справи. Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, на що посилався прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав і апеляційному суду будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, порушував умови і не дотримувався покладених на нього обов`язків.

Посилаючись на ризик знищення, приховування чи спотворення буд-яких речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, прокурор не зазначає жодного заходу, який підозрюваний міг би застосувати для цього, а враховуючи той факт, що відповідні докази перебувають у володінні органу досудового розслідування та мають зберігатись у передбачений законом спосіб, що виключає сторонній доступ до них, а підозрюваний, наразі, звільнений з органів поліції, відсутня навіть вірогідність їх знищення чи спотворення останнім.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином не конкретизований ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні, що робить його лише припущенням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді та обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ч.2 ст. 376,ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В ИЛ А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді