Справа№ 693/287/20
1-кс/693/89/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання міри запобіжного заходу

18.03.2020 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого - слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків винесене у кримінальному провадженні №0000058 від 15 березня 2020 року слідчим Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 і погоджене з прокурором Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на посаді голови правління ПАТ «Монастирищенський машинобудівний завод», раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Монастирищенського відділу

Уманської місцевої прокуратури - ОСОБА_4 ,

слідчий Монастирищенського ВП УВП ГУНП
в Черкаській області - ОСОБА_3

захисники адвокати - ОСОБА_6 ,

-ОСОБА_7 ,

підозрюваний - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Монастирищенського ВП УВП ГУНП в Черкаській області ст. лейт. поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , 15 березня 2020 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території парку «Подоський», що розташований по вул. Шевченка у м. Монастирище Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, маючи намір на позбавлення життяОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, направлених на позбавлення життя ОСОБА_8 , умисно наніс два удари ножем в область спини ОСОБА_8 , однак свій злочинний намір направлений на позбавлення життя ОСОБА_8 не закінчив з причин, які не залежали від його волі.

Згідно довідки КНП «Монастирищенська центральна районна лікарня» Монастирищенської районної ради Черкаської області №155 від 16 березня 2020 року ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого поранення лівої легені.

ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення 15 березня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, громадянину України, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше не судимому, 16 березня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,за ознаками: закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Орган досудового розслідування вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 15.03.2020 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.03.2020 року.;

-даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 від 16.03.2020 року;

-даними протоколу допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

-даними протоколів впізнання від 16.03.2020 року;

-постановами про визнання оглянутих предметів речовими доказами від 15.03.2020 року;

15 березня 2020 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 вину не визнав.

Метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й тримання під вартою, згідно вимог ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник і в подальшому був розшуканий та затриманий працівниками поліції, не являється місцевим жителем, та проживає на території Монастирищенського району Черкаської області у зв`язку з перебуванням на роботі, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України та свідчить про те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, існує ризик, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог п.п.4, 5, 6 ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у т.ч., міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у т.ч. наявність родини; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 спрямоване на позбавлення життя людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку інкримінованого підозрюваному злочину.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», яким зазначено, що слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК України, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до положень ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявності вказаних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог глави 18 КПК України, обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним чи таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий Монастирищенського ВП УВП ГУНП в Черкаській області ст. лейт. поліції ОСОБА_3 та прокурор Монастирищенського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , заперечували проти обрання їхньому підзахисному міри запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, оскільки вважають, що ризики, зазначені в клопотанні, не доведені. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має офіційне місце роботи, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію адвокатів.

Заслухавши учасників процесу, свідка ОСОБА_11 , дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.184 КПК України тримання підвартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливе переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливе вчинення іншого кримінального правопорушення.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини - обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У справі «Смирнов проти Росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що особа, обвинувачена в скоєнні злочину, завжди повинна знаходитися на свободі, до закінчення розгляду справи, якщо Держава не зможе довести, що маються «умісні і достатні» причини взяти її підварту, і зокрема, коли є підстави вважати, що особа ухилятиметься від слідства та суду, перешкоджатиме встановленню істини у справі, або продовжить злочинну діяльність.
Із досліджених матеріалів клопотання, а також пояснень слідчого та прокурора у судовому засіданні, вбачається, що органом досудового розслідування не доведені ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та уникати явки за викликами, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, вбачається, що ОСОБА_5 має на утриманні двох малолітніх дітей, має офіційне постійне місце роботи, працюючи на посаді голови правління ПАТ «Монастирищенський машинобудівний завод», що свідчить про наявність соціальних зв`язків, а також по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.
За таких обставини, аналізуючи зібрані органом досудового розслідування матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства та вбачає можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.107, 131-132, 181, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Монастирищенського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком 60 днів.

Строк домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з 22 год. 30 хв. 15 березня 2020 року до 22 год. 30 хв. 13 травня 2020 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1). Заборонити залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у період часу з 22 год 00 хв. до 06 год 00 хв. наступного дня;
2). Прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом.
3). Утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими.
4). Носити електронний засіб контролю.
Виконання ухвали покласти на Монастирищенське ВП УВП ГУНП в Черкаській області.

Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.
Копію ухвали суду вручити підозрюваному ОСОБА_5 , слідчому та прокурору для контролю за її виконанням.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Черкаського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня оголошення ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 19 березня 2020 року о 17 год. 00 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_12