Справа № 493/358/20
Провадження № 1-кп/493/100/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000014 від 08.01.2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого зареєстрованого місця проживання та постійного місця проживання, тимчасова фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.03.2010 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, яке ним відбуто повністю;

12.11.2012 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді одного року одного місяці позбавлення волі, яке ним відбуте повністю,

06.01.2014 року Балтським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, 395 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, яке ним відбуте повністю,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2020 року біля 16:00 години ОСОБА_4 , знаходячись на сміттєзвалищі за межами населеного пункту на відстані близько 500 метрів у східну сторону від м. Балта Одеської області, знайшов поліетиленовий пакет. в якому знаходилися: підривач УЗРГМ-2 для ручних гранат, корпус ручної осколкової гранати РГН і підривач УДЗ для ручних гранат, які вирішив взяти собі.

У цей же день та час, ОСОБА_4 діючи умисно, не маючи законних підстав та без отримання дозволу на придбання та носіння: підривача УЗРГМ-2 для ручних гранат, корпусу ручної осколкової гранати РГН і підривача УДЗ, обов`язковість якого регламентовано Положенням про дозвільну систему, затвердженим постановою Кабінетів Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, та інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи анатомічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622, - взяв вищеперераховані предмети та поклав до кишені та переніс їх до будинку свого знайомого ОСОБА_5 , розташованого по АДРЕСА_1 .

Таким чином, достовірно знаючи про те, що знайдений ним пристрій (підривач УЗРГМ-2 для ручної гранати) є придатним для вибуху, а вибухова речовина (якою споряджені корпус ручної осколкової гранати РГН і підривач УДЗ для ручних гранат) придатна до вибухового перетворення, останній, шляхом знахідки, здійснив придбання та носіння вибухового пристрою та вибухової речовини.

08.01.2020 о 21:45 годині в ході проведення обшуку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_5 , та обшуку присутнього за даною адресою ОСОБА_4 , під одягненою курткою останнього, виявлено та вилучено: підривач УЗРГМ для ручних гранат РГД-5, Ф-1, РГ-42, який містить комбінований заряд вибухової речовини і належить до категорії вибухових пристроїв; корпус ручної осколкової гранати РГН і підривач УДЗ для ручних гранат РГН і РГО, що споряджені вибуховою речовиною, яка придатна до вибухового перетворення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та підтвердив всі обставини, зазначені в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що через відсутність коштів 08.01.2020 року біля 13-ї години пішов на сміттєзвалище, що розташоване між м. Балта Одеської області та с. Мирони Балтського району Одеської області, збирати металобрухт. Розгрібаючи палицею сміття, знайшов пакет, розвернувши який побачив у ньому дві гранати. На сміттізвалищі ходили діти, тому злякавшись та розгубившись, не знаючи, що робити з гранатами, приніс знахідку до свого знайомого, який порекомендував викликати працівників поліції, що вони і зробили.
Обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному розкаюється, обставини справи розуміє правильно, докази не оспорює, що відповідно до умов ч. 3 ст. 349 КПК України, дає суду право, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.
Суд, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин справи, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він буде позбавлений права оскаржувати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, що кваліфікується придбання та носіння вибухового пристрою та вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст..12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В силу ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
В силу ст. 67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив злочину.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , наданої Балтським РВ філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, ризик вчинення повторного правопорушення мають високий рівень та середній рівень небезпеки для суспільства, враховуючи який, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, відбування покарання із застосуванням іспитового строку можливе лише за умови застосування конкретних обов`язків відповідно до ст.. 76 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання і вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.
Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З огляду на зазначене, беручи до уваги думку прокурора, який просить застосувати стосовно обвинуваченого умовний термін покарання, обвинуваченого, який просить не позбавляти його волі та дати можливість змінити йому життя, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього, в силу ст. 76 КК України, обов`язки. При цьому, суд приходить до висновку, що умовний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, при розслідування якого проводилася експертиза, суд вважає, що витрати пов`язані з проведенням експертизи підлягають стягнення з обвинуваченого, відповідно до ст. 124 КПК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 375 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в три роки.
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі, які зберігаються в камері схову речових доказів Балтського ВП ГУНП в Одеській області в сейф-пакеті № 2452336 за квитанцією № 000367 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи № 9-В від 17.01.2020 року у розмірі 2512,16 грн. (дві тисячі п`ятсот дванадцять гривень, 16 копійок)
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим - протягом того ж строку з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ