Справа № 718/2387/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000653 від 12.11.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючий, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 135 ч.1, ст.286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 12.11.2018, біля 06 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби, в межах населеного пункту по вул. Буковинській с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області зі сторони с. Нижні Станівці в напрямку с. Брусниця Кіцманського району Чернівецької області.

Наближаючись до будинку № 95 вказаної вулиці, яка не освітлюється місцевим електроосвітленням, водій ОСОБА_4 , проявивши самовпевненість та неуважність до дорожньої обстановки, неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив виїзд керованого ним автомобіля на узбіччя дороги вправо, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка рухалася по узбіччю дороги в попутному напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 089-Д від 27.08.2019 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гематоми ділянок обох очниць; забійна рана передньої поверхні лівого колінного згину; забійна рана передньої поверхні правого колінного згину; забійна рана перенісся; забійна рана чола; дві забійні рани потиличної ділянки голови; забій головного мозку, які в своєму комплексі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п. п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, встановлених Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, які вимагають від водія:

-п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 10.1. Перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

-п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Також 12.11.2018 приблизно о 06 годині 10 хвилин водій ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Буковинській с. Кальнівці Кіцманського району Чернівецької області, усвідомлюючи, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди внаслідок травмуванням автомобілем марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , поставив своїми діями потерпілу ОСОБА_5 в небезпечний для життя стан, не здійснив повної зупинки автомобіля, не вжив заходів, направлених для надання допомоги ОСОБА_5 , яка була позбавлена можливості вчинення дій до самозбереження внаслідок безпорадного стану, не викликав бригаду швидкої медичної допомоги, не відвіз її до найближчого лікувального закладу, а з місця події втік, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_5 в небезпечному для її життя стані, маючи змогу надати їй допомогу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково. Також визнав у повному обсязі цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 1164 грн. та моральної шкоди на суму 10000 гривень. Суду показав, що дійсно він 12.11.2018 біля 06 години ранку, перебуваючи в с. Нижні Станівці Кіцманського району, маючи в користуванні автомобіль «Mercedes-Benz», належний ОСОБА_6 , вирішив поїхати до нічного магазину «Оскар», який знаходиться в селі Брусниця, Кіцманського району, Чернівецької області. Розпочав свій рух зі сторони с. Станівці в напрямку с. Брусниця, Кіцманського району, Чернівецької області, то була темна пора доби, тому він рухався із увімкненим дальнім світлом фар, асфальтобетонною дорогою, яка взагалі не освітлювалася, на швидкості 40-50 км/год. Перебуваючи в с. Кальнівці, із панелі автомобіля впав його мобільний телефон, який він вирішив підняти під час руху. Таким чином, не зменшуючи швидкості в своєму автомобілі, він відпустив праву руку від керма автомобіля, керував автомобілем лише лівою рукою і потягнувся в право шукати свій мобільний телефон, і в цей же момент коли нагинався в право, кермо автомобіля лівою рукою скерував також правіше. В цей час відчув стук, подумав, що попав в яму. Оскільки нічого не помітив та не усвідомив, що збив людину, він не зупинився та продовжив рух далі. В подальшому доїхав до магазину, придбав необхідні товари, до дому повернувся іншою дорогою. Автомобіль залишив біля господарства власника ОСОБА_7 , якому нічого не сказав про пошкоджене лобове скло.

Крім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своє вини у скоєнні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст.135, ч.1 ст.286 КК України, його вина підтверджується і іншими зібраними доказами у даному кримінальному проваджені , а саме: показами потерпілої, свідків, письмовими доказами.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 12.11.2018 близько о 06 год. ранку вона вийшла зі свого місця проживання та направилася в напрямку зупинки громадського транспорту, що в с. Кальнівці, Кіцманського району, Чернівецької області. Рухалася зі сторони с. Нові Станівці в напрямку с. Брусниця в темпі спокійної ходи. Вона йшла на відстані 0,5 м до правого краю дороги, була одягнута в темний одяг. Під час руху то була темна пора доби і дорога не освітлювалася. Рухаючись прямолінійно вона почула, що позаду неї швидко їде автомобіль. Пройшовши пару кроків, не пам`ятає, що далі відбулося до свідомості прийшла лише коли вже перебувала в кареті швидкої медичної допомоги, і лікарі надавали їй медичну допомогу. Також біля себе побачила свого чоловіка ОСОБА_8 , який повідомив, що її збив автомобіль, водій якого зник з місця події.

В подальшому, під час перебування в ЛШМД м. Чернівці до неї прийшов ОСОБА_4 , який повідомив, що саме він здійснив на неї наїзд в с. Кальнівці. Потерпіла просила суд призначити справедливе покарання обвинуваченому без реального позбавлення чи обмеження волі. ОСОБА_5 підтримала зменшені позовні вимоги, оскільки ОСОБА_4 частково відшкодував їй витрати на лікування. Просила позов задовольнити, оскільки тривалий час лікувалася в медичних закладах, перенесла фізичний біль, заново вчилася ходити, втратила роботу. Вона не може в повній мірі поновити втрачене здоров`я, у зв`язку з чим продовжує переносити душевні страждання.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 12.11.2018 р. вона йшла вдосвіта на роботу. Прийшовши на зупинку там були ще старша жінка та чоловік. Після цього вона почула, що ОСОБА_10 вийшла з будинку та наближалася до зупинки. Остання була одягнена в темний одяг, повільно йшла по узбіччю дороги з правої сторони, дорога не освітлювалася. Через деякий час почав наближатися автомобіль, він був з увімкненими фарами. Автомобіль обминав ями та їй здалося, що він зменшив швидкість руху. Після цього автомобіль здійснив наїзд на ОСОБА_11 . При цьому автомобіль напрямок руху не змінював, але трохи змістився ліворуч. Наїзд відбувся на узбіччі, потерпіла впала на проїжджу частину ліворуч. Автомобіль вдарив її ззаду та просто поїхав в напрямку Брусниці. Зауважила, що стан дорожнього покриття був незадовільний, оскільки вкритий великою кількістю ям, які необхідно обминати.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, о 05:50 годині 12.11.2018 року вона вийшла на подвір`я, стояла на перилах та побачила як потерпіла вийшла із будинку та йшла по правій стороні дороги в напрямку Брусниці. Також вона бачила як в напрямку потерпілої рухався автомобіль чорного кольору з увімкненими фарами. Автомобіль рухався по праві частині дороги, яка не освітлювалася. Вона почула стукіт, потім повернулася та побачила, що ОСОБА_5 в непритомному стані лежить на дорозі: ноги на обочині, а голова на асфальті. Також додала, що безпосередньо як відбулося зіткнення з автомобілем вона не бачила.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він являється власником автомобіля марки «Мерседес-Бенс» , номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору. Із ОСОБА_4 він давно знайомий, оскільки той являється другом його брата, і він іноді йому довіряє керування своїм автомобілем. Близько о 08:00 год. ранку під час того, як він перебував вдома до нього приїхали працівники поліції та повідомили про те, що на його автомобілі було скоєно ДТП. Він перевірив, де знаходиться автомобіль. В цей час автомобіль перебував на площадці перед його будинком. На лобовому склі з правої сторони він виявив тріщину. В подальшому він вияснив у ОСОБА_14 , що той на його автомобілі їздив у нічний магазин за сигаретами. Проте останній не признався, що на дорозі збив людину, а повідомив що заїхав в яму, від чого відчув легкий удар, на який не звернув увагу.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях підтверджується письмовими доказами , а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.11.2018, схемою до нього та фото таблицями, з яких вбачається місце ДТП в с. Кальнівці , вул. Буковинська, 95 наявність узбіччя, місцезнаходження слідів крові, окулярів потерпілої . На схемі ДТП зображені вимірювальні параметри вказаних об`єктів , їх прив`язки ( а.с.20-27);

- протоколом огляду транспортного засобу від 12.11.18 та фото таблицями до нього, з яких вбачається , наявність механічних пошкоджень на автомобілі «Мерседес-Бенс» в нижньому правому куті лобового скла, які зафіксовані на фото (а.с.28-35);

- постановою слідчого від 29.12.18, якою визнано у даному кримінальному проваджені у якості речового доказу : автомобіль марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 ( а.с.37);

-висновком судової автотехнічної експертизи №91-А від 06.03.2019 р., з якого вбачається, що несправностей робочій гальмівній системі, рульовому керуванні, ходовій частині, зовнішніх світлових приладах автомобіля «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , які б могли спричинити ДТП не виявлено ( а.с.50-55);

- висновком експерта №182/19-29 від 07.08.2019 за результатами проведення інженерно-транспортної експертизи, з якого вбачається , що у даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.10.1 і 12.1 ПДР , що з технічної точки зору у своїй сукупності перебуває у причинному зв`язку із настанням даної ДТП (а.с.184-193);

- висновком експерта №026 від 27.02 - 06.03.2019 при проведенні комісійної судово-медичної експертизи та висновком експерта №089-Д від 23.08 -27.08.2019 додаткової комісійної судово-медичної експертизи згідно яких потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: гематоми ділянок обох очниць; забійна рана передньої поверхні лівого колінного згину; забійна рана передньої поверхні правого колінного згину; забійна рана перенісся; забійна рана чола; дві забійні рани потиличної ділянки голови; забій головного мозку, які в своєму комплексі відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Приймаючи до уваги характеристики, локалізацію, параметричні показники та індивідуальні ознаки виявлених на тілі гр. ОСОБА_5 ушкоджень, як їх топічне площинне, так і просторове співвідношення, комісія експертів приходить до висновку, що зазначені ушкодження могли виникнути за умов, відмічених у матеріалах справи, а саме, в умовах дорожньо-транспортної пригоди у вигляді «наїзду» рухавшогося механічного транспортного засобу на пішохода, коли останній перебував у вертикальному положенні (навстоячки) і був обернений до наїжджаючого транспортного засобу тильною поверхнею тіла. Після первинного травмуючого контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля, відбулося відкидання тіла на поверхню дорожнього покриття з наступним додатковим травмуванням при співударянні з ним (а.с.100-106, 111-119).

-протоколами проведення слідчих експериментів від 03.07.2019 з участю потерпілої, свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_4 схемами та фототаблицями до нього, під час яких учасники слідчих експериментів пояснили та продемонстрували, де і як саме відбулося ДТП від 12.11.2018 (а.с. 148-173).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведена у повному обсязі. Його дії кваліфіковано органом досудового слідства правильно за ч.1 ст.286 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що в даній дорожно-транспортній ситуації він не помітив та не усвідомив, що збив людину суд не визнає прийнятними та сприймає як спосіб захисту останнього від відповідальності.

Стаття 135 КК передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу" або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суспільна небезпека цього злочину полягає у поширенні аморальної поведінки, змістом якої є неповага до права людини на життя і безпеку, нехтування моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані.

Потерпілим від цього злочину є особа, яка характеризується сукупністю двох ознак. Так, вона: а) перебуває в небезпечному для життя стані; б) позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану.

Небезпечним для життя станом слід вважати такий стан, коли особа без сторонньої допомоги не має можливості вжити ефективних заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану.

Небезпечний для життя стан може означати, наприклад, ситуацію, коли особа під час пожежі не може вийти із приміщення, альпініст упав у провалину і повиснув на страховому шнурі, рибалка опинився на крижині або у воді, людина, збита автомобілем, залишилась на проїзній частині дороги.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці, а також тяжкість тілесних ушкоджень отриманих в результаті ДТП.

Наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 135 КК ( в тому числі його суб`єктивної сторони) підтверджується:

-протоколом огляду місця події від 12.11.2018- автомобіля марки «Mercedes-Benz-220», номерний знак НОМЕР_1 , з фототаблицею, відповідно до яких у зазначеному транспортному засобі наявне пошкодження вітрового скла у вигляді тріщини. Вказане підтверджує те, що первинне контактування автомобіля з тілом потерпілої відбулося передньою правою частиною, що не могло перебувати поза увагою обвинуваченого, оскільки вітрове скла перебуває в постійному полі зору водія;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що на передодні події передавав ОСОБА_4 автомобіль в неушкодженому стані;

-з показань потерпілої ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_15 вбачається, що контактування автомобіля з потерпілою відбулося передньою правою частиною автомобіля. Відповідно до показань свідка ОСОБА_9 , остання пояснила до безпосередньо перед контактуванням автомобіль пригальмував, а після контактування змінив напрямок руху вліво. Такі дії водія суд розцінює як намагання уникнення наїзду на пішохода та те, що він усвідомлював сам факт наїзду;

-показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , який пояснив, що з місця дорожньо-транспортної пригоди ( де він вважав, що лише наїхав на вибоїну) він на даному автомобілі після того проїхав певний проміжок дороги. Це підтверджує те, що він не міг після зіткнення не бачити пошкодження вітрового скла на автомобілі;

-відповідно до п.4 підсумків висновку комісії СМЕ №026 від 06.03.2019 та п.4 пісумків висновку датованої комісії СМЕ №089-Д від 27.08.2019 тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли в умовах ДТП у вигляді наїзду рухомого механічного транспортного засобу на пішохода, коли останній перебував у вертикальному положенні (навстоячки) і був обернений до наїжджаючого транспортного засобу тильною поверхнею тіла. Після первинного травмуючого контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля, відбулося відкидання тіла на поверхню дорожнього покриття з наступним додатковим травмуванням при співударянні з ним;

-протоколом огляду місця події від 12.11.2018 місця ДТП, де наявні сліди у вигляді плям бурого кольору розташовані на відстані одна від одної.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин, є повністю доведеним той факт, що обвинувачений одразу після наїзду на ОСОБА_5 , не зупиняючи автомобіль, не надавши допомоги останній, яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень її потребувала, самовільно покинув місце пригоди, залишивши потерпілу у небезпечному для життя стані. Тому вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 доведена поза розумним сумнівом.

Разом з цим при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.135 КК України органом досудового розслідування помилково зазначено як кваліфікуючу ознаку, що обвинувачений зобов`язаний був піклуватися про потерпілу і мав змогу надати їй допомогу, тобто вказівку, яка не відповідає правовій кваліфікації дій обвинуваченого, визнаних судом доведеними. Так, в ході судового розгляду доведено вчинення ОСОБА_4 завідомого залишення без допомоги потерпілої ОСОБА_5 , яка перебувала у небезпечному для життя стані і була позбавлена вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану в разі, коли обвинувачений сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

За таких обставин при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України кваліфікуючу ознаку «зобов`язаний був піклуватись про потерпілу і мав змогу надати їй допомогу» слід змінити на «сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан».

Отже дії обвинуваченого, які визнано судом доведеними за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України слід кваліфікувати, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок її безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан. При цьому суд вважає, що така зміна кваліфікуючої ознаки не впливає на остаточну правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.135 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорт, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиноюстатті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії злочинів не великої тяжкості, всі обставини справи та дані про особу обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працює, одружений, його дружина ОСОБА_16 перебуває в стані вагітності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом враховується те, що останній раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав частково, має постійне місце проживання за яким характеризується із позитивної сторони, його молодий вік, частково відшкодував завдані збитки потерпілій, яка в судовому засіданні не наполягала на призначенні покарання обвинуваченому, пов`язаному із реальним позбавленням чи обмеженням волі.

Як вбачається з висновку органу пробації в досудовій доповіді, беручи до уваги середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а також інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

За таких обставин, прийнявши до уваги характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів для обвинуваченого ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ст.ст. 286 ч.1 , 135 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства , тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком із застосування ст. 76 КК України.

Разом з цим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, яке сталося внаслідок порушення обвинуваченим декількох пунктів Правил дорожнього руху України та наслідки які настали у виді заподіяння потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також його поведінку після вчиненого кримінального правопорушення, а саме зникнення з місця дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність звільнення ОСОБА_4 від додаткового покарання. Отже, відповідно до санкції ст. 286 ч.1 КК України, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 (з урахуванням уточнених позовних вимог) підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки доведений дослідженими в судовому засіданні доказами та повністю визнаний обвинуваченим ОСОБА_4 . Тому на користь потерпілої з обвинуваченого слід стягнути 11164 гривні, з яких: 1164 гривні - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 4912 гривень підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до п.5 ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.286 ч.1, ст..135 ч.1 КК України та призначити йому покарання:

-за ст. 286 ч.1 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік;

-за ст. 135 ч.1 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох ) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього зобов`язання.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 11164 (одинадцять тисяч сто шістдесят чотири) гривні, з яких: 1164 (одна тисяча сто чотири ) гривні - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.11.2018 на транспортний засіб автомобіль марки «Mersedes-Benz 270СDI» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Автомобіль марки «Mersedes-Benz 270СDI» державний номерний знак НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 залишити останньому за належністю.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 4912 гривень.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_17