Справа № 991/3488/20
Провадження1-кс/991/3598/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Національного антикорупційного бюро України,
ВСТАНОВИВ:
04 травня 2020 року до Вищого антикорупційного суду надійшла означена скарга ОСОБА_2 .
Із змісту скарги та заяви про злочин, датованої 29.04.2020, вбачається, що підставою для звернення із заявою до Національного антикорупційного бюро України стали наявність фактів, які дають підстави для висновку, що співробітниками правоохоронних органів вчинено кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 364, 372, 396, 397 КК України. Протиправні дії, за твердженням заявника, полягають у приховуванні злочинів, вчинюваних щодо нього, та свідчать про здійснення корупційних діянь. Про приховування злочинів свідчить те, що скарги, які подаються ним на групи прокурорів у межах кримінального провадження, яке розглядається щодо нього, передаються для розгляду до поліції.
Але всупереч положенням ст. 214 КПК України, уповноваженими особами Національного антикорупційного бюро України відомості про кримінальні правопорушення, викладені у його заяві про злочин не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Заявник стверджує, що своєю бездіяльністю, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 24 годин після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення уповноважені особи Національного антикорупційного бюро України порушили вимоги кримінального процесуального законодавства України та його процесуальні права.
З цих підстав, посилаючись на положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України просить:
- зобов`язати службових осіб Національного антикорупційного бюро України відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні дані за його заявами про злочин та розпочати досудове розслідування;
- кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК України за реабілітуючими обставинами, а саме - кримінальне провадження № 00000304 від 26.02.2019 за ознаками ч. 1 ст. 216 КК України, справа № 1-кп/175/165/19, 175/3428/19;
- суд та правоохоронні органи вчинити дії щодо попередження злочину та припинення даного злочину відносно нього, також виявлення випливаючих і подібних злочинів особами, причетними до даного. Наприклад, здійснити перевірку на подібні злочини за ознаками ст. 383 КК України ОСОБА_3 та в змові з представниками правоохоронних органів за ознаками ст.ст. 364, 372 КК України.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 04.05.2020 для розгляду скарги визначено слідчого суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Виходячи із змісту ст. 304 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді серед іншого належить встановити чи:
1) передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора про які йдеться у скарзі;
2) підлягає скарга розгляду у Вищому антикорупційному суді.

1. Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування визначені у Главі 26 КПК України.
Пунктами 1-11 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Отже, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягає оскарженню на досудовому провадженні відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Водночас вимоги заявника, які стосуються закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 КПК України та вчинення дій щодо попередження злочину не є предметом оскарження у порядку ст. 303 КПК України та не відноситься до повноважень слідчого судді. Так відповідно до ст. 284 КПК України рішення про закриття кримінального провадження за тих чи інших підстав може прийматися слідчим, прокурором або судом.

2) Згідно з ч. 1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України (злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 КК України), статтями 206-2, 209, 211, 366-1 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).
Так дійсно злочин, передбачений ст. 364 КК України, про який зазначається заявником, згідно з приміткою до ст. 45 КК України відноситься до корупційних злочинів.
Водночас скарга не відповідає жодній із умов, визначеній у пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
За змістом п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України скарга підсудна Вищому антикорупційному суду в разі якщо злочин, визначений у ч. 1 ст. 33-1 КПК України вчинено певним суб`єктом, а саме: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
У скарзі та заяві заявник посилається на те, що злочини були вчинені правоохоронними органами. Також зазначає про вчинення злочинів і групою прокурорів.
Проте ці особи, щодо яких ОСОБА_4 просить внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не відповідають вимогам до суб`єкта злочину, визначеним у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Пункт 2 ч. 5 ст. 216 КПК України містить наступний критерій, за яким визначається підсудність справ Вищому антикорупційному суду: розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину, за умови що злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
Водночас ні у заяві, ні у скарзі не міститься посилання про те, що такими діями завдана будь-яка шкода, яка в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб
Умова, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України, відноситься до злочинів, передбачених статтями 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України. У заяві про кримінальне правопорушення не йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. ст. 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України вчинене щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, а тому скарга не відповідає і цій умові.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
За наведених обставин відсутні правові підстави для розгляду скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, повертається якщо не підлягає розгляду у цьому суді.
За наведених вище підстав, у зв`язку із невідповідністю скарги на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань вимогам ч. 2 ст. 304 КПК України, її належить повернути заявнику.
Що ж до вимог про закриття кримінального провадження та вжиття заходів із попередження злочину, то в цій частині належить відмовити у відкритті провадження відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України.
Керуючись ст. ст. 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження бездіяльності уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення повернути заявнику.

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 в частині вимог про закриття кримінального провадження № 00000304 від 26.02.2019 на підставі ст. 284 КПК України та вжиття заходів із попередження злочину.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1