Номер провадження: 11-кп/813/1803/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю:
секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7 ,
перекладача: ОСОБА_8 ,
обвинуваченого: ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року, якою під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2018 року відносно:
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великодальницьке,
Біляївського району, Одеської області, громадянина
України, зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.12.2019 року
установив:
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року, якою під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 15.12.2019 року.
Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та врахував підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , оскільки він поєднаний із застосуванням насильства та спричинив загибель потерпілого, не має міцних соціальних зав`язків, а тому існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, та неможливістю їх запобіганню вжиттям інших більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною з огляду на те, що суд формально продовжив йому строк тримання під вартою, без відповідного клопотання прокурора та не взявши до уваги відсутність будь-яких ризиків.
Посилаючись на викладене, обвинувачений просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із тримання під вартою.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, додатково пояснивши, що обвинувачений потребує медичного лікування; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

З огляду на те, що обвинуваченим ОСОБА_9 не порушувалось питання щодо обґрунтованості інкримінованої йому підозри, колегія суддів не перевіряє ухвалу в цій частині.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги стосовно того, що прокурором не подавалось клопотання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, оскільки суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_9 строк запобіжного заходу за своєю ініціативою.

Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.

Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що даних про такий стан здоров`я особи, що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано. Разом з тим суд врахував, що обвинувачений отримує необхідну медичну допомогу в умовах, пов`язаних із застосуванням до нього запобіжного заходу. Також судом взяті до уваги відомості про вік і сімейний стан обвинуваченого, які, на думку суду, не перешкоджають перебуванню в слідчому ізоляторі, відсутність членів сім`ї чи утриманців, які потребують догляду за ними виключно обвинуваченим.

Колегією суддів встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшились.

Не погоджуючись із доводами обвинуваченого та його захисника про те, що судом не наведено належного обґрунтування висновків та доказів, які стали підставою для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що: останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що поєднаний із застосуванням насильства та спричинив загибель потерпілого, який карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не має міцних соціальних зав`язків, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений, у нього не має утриманців.

Окрім того, з урахуванням обставин вчинення злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_9 , а також того, що останньому відомі особі свідків, апеляційний суд вважає, що існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які на теперішній час допитаний на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом обвинуваченого можуть змінити показання під час судового розгляду.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що районний суд об`єктивно врахував обставини справи, дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409, 411, 419, 422, 532КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.10.2019 року, якою під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001573, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2018 року ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15.12.2019 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4