Кримінальне провадження № 629/793/20
Номер провадження 1-кп/629/270/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження №0000160 від 02.02.2020 року, яке надійшло з Лозівської місцевої прокуратури Харківської області 24.02.2020 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вербівське Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 30.10.2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.186 ч.1,186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 25.03.2015 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ст.185 ч.3,185 ч.2,70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області від 09.09.2015 року вирок в частині призначеного покарання скасовано, призначено нове за ст.185 ч.3,185 ч.2,70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; відповідно до ч.4 ст.70 КК України не відбуте покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 30.10.2014 року у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки виконувати самостійно; 15.06.2016 року звільненого на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07.06.2016 року умовно-достроково, на не відбутий строк 1 рік 4 місяці 3 дні,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2; 15 ч.2,186 ч.2 КК України, -

встановив:

01.02.2020 року, приблизно о 23-00 год. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, знаходячись в приміщенні зали очікування вокзалу залізничної станції Лозова, за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Вокзальна, 4, помітивши ОСОБА_8 , яка спала на лаві і на її плечі висіла сумка та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, підійшов до ОСОБА_8 відчинив сумку та таємно викрав грошові кошти в сумі 300 грн. З місця злочину зник, викраденим розпорядився, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму.
02.02.2020 року, приблизно о 01-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повернувшись в приміщення зали очікування вокзалу залізничної станції Лозова, за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Вокзальна,4, знову помітив ОСОБА_8 , яка спала на лаві і на її плечі висіла сумка, після чого переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілій і бажаючи їх настання, повторно, з корисливого мотиву, з метою наживи, підійшов до ОСОБА_8 відчинив сумку та намагався викрасти косметичку. В момент вчинення злочину дії ОСОБА_6 були помічені ОСОБА_8 , проте незважаючи на це, ОСОБА_6 , розуміючи, що його злочинна діяльність викрита і він вже діє відкрито для потерпілої, продовжив реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння косметичкою ОСОБА_8 , при цьому утримуючи при собі викрадене, ігноруючи вимоги потерпілої припинити злочин, ОСОБА_6 , спробував втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, однак був затриманий невстановленими в ході досудового слідства особами, вчинивши усі дії, які ОСОБА_6 вважав необхідними, не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю, підтвердив, що дійсно вчинив інкриміновані йому злочини, у вчиненому щиро розкаявся та в судовому засіданні дав показання, що дійсно 01.02.2020 близько 17-00 год. він перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння їхав на електричці через залізничну станцію Лозова до м.Харкова, однак електричка зупинилася на залізничній станції Лозова і йому прийшлося вийти, щоб зачекати до ранку іншу, зайшовши до зали очікування вокзалу залізничної станції Лозова, за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Вокзальна, 4, помітив ОСОБА_8 , яка спала на лаві і на її плечі висіла сумка, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, він підійшов і присів до ОСОБА_8 та відчинивши сумку викрав з неї 300 грн. після чого пішов до перехідного мосту де купив пляшку самогону, який випив і повернувся до зали очікування. Зайшовши до зали очікування вокзалу залізничної станції Лозова, знову побачив ОСОБА_8 , яка ще спала та вирішив ще раз витягти гроші, підсівши до неї він знову відкрив сумку та побачив в ній сумочку, однак в цей час ОСОБА_8 прокинулася, він схопив сумочку і почав тікати в сторону виходу із зали очікування, а остання в слід стала кричати, щоб він зупинився. В цей час біля вхідних дверей зали очікування проходили працівники поліції, які зупинили його. Потерпілій ОСОБА_8 він повернув її сумочку та частину раніше викрадених грошей в сумі 75 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила дане кримінальне провадження розглядати за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, а тому суд керуючись ст.325 КПК України, вважає можливим провести судовий розгляд без потерпілої (а.с.10).
Враховуючи зізнавальні показання обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, учасники судового провадження розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, даних, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням протоколу затримання, ухвал слідчого судді щодо арешту майна та запобіжного заходу, матеріалів, що підтверджують судові витрати по справі та місцезнаходження речових доказів.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Суд вважає, що спосіб вчинення кримінальних правопорушень, ступінь здійснення злочинного наміру та послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_6 свідчать про спрямованість умислу на таємне та відкрите незаконне та безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, вчинені повторно, при цьому при вчиненні замаху на відкрите заволодіння чужим майном обвинувачений виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, тому кваліфікація злочину через ч.2 ст.15 КК України, як закінчений замах є вірною. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, що відповідно до ч.3,4 ст.12 КК України, він вчинив злочини, що відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він не одружений, не працює, постійного місця проживання не має, веде бродяжницький спосіб життя, має слабкі соціальні зв`язки, раніше судимий за корисливі злочини, має не зняту і непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі за попереднім вироком знову вчинив нові злочини проти власності, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості і не готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, на момент вчинення злочину не займався суспільно-корисною працею, а отже вчинив умисні корисливі злочини з метою власного збагачення, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно висновку, викладеного в досудовій доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства високий, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе, та може становити небезпеку для суспільства (а.с.89,90-91,92,93,94-95,96-97,98,99).

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за вчинене, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню нових злочинів.

З урахуванням обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, ступеня тяжкості вчинених злочинів, обставин вчинення злочинів, ступеня здійснення злочинного наміру та причин, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, даних про особу обвинуваченого і його відношення до вчиненого, враховуючи, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні корисливі злочини, висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, з врахуванням принципу справедливості, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в місцях позбавлення волі, тобто в умовах ізоляції від суспільства на певний строк до кримінально-виконавчої установи, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Обраний в ході судового розгляду запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити незмінним до вступу вироку в законну силу.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 02.02.2020 року, згідно протоколу затримання особи №05/86, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення та ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2020 року.

Судові витрати та цивільний позов по справі відсутні.

На підставі ст.174 ч.4 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, а тому арешт накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2020 року щодо вилученого в ході затримання особи майна потерпілої, а саме грошових коштів в сумі 75 грн., жіночої косметички з косметикою скасовує.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України: грошові кошти в загальній сумі 75 грн.: номіналами 50 грн. в кількості 1 шт., 20 грн. в кількості 1 шт. та 5 грн. в кількості 1 шт.; жіночу косметичку чорного кольору з тональним кремом, помадою помаранчевого кольору, помадою рожевого кольору, блиском для губ рожевого кольору, косметичним олівцем чорного кольору, косметичним олівцем фіолетового кольору, тушшю «Оріфлейм» чорного кольору, тушшю «Майбелін» чорного кольору, двома пінцетами, манікюрними ножицями, круглим дзеркальцем червоного кольору, які згідно розписки знаходяться на зберігання у потерпілої повернути ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.100,124,370,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.2, 15 ч.2-186 ч.2 КК України та призначити покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити незмінним.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 02.02.2020 року.

Зарахувати ОСОБА_6 в рахунок відбуття покарання строк тримання під вартою відповідно до ст.72 КК України з 02.02.2020 року по день набрання вироком законної сили.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04.02.2020 року щодо вилученого в ході затримання особи майна потерпілої, а саме грошових коштів в сумі 75 грн., жіночої косметички з косметикою скасовує.

Речові докази грошові кошти в загальній сумі 75 грн.: номіналами 50 грн. в кількості 1 шт., 20 грн. в кількості 1 шт. та 5 грн. в кількості 1 шт.; жіночу косметичку чорного кольору в середині якої перебували наступні предмети, а саме: тональний крем, помада помаранчевого кольору, помада рожевого кольору, блиск для губ рожевого кольору, косметичний олівець чорного кольору, косметичний олівець фіолетового кольору, туш «Оріфлейм» чорного кольору, туш «Майбелін» чорного кольору, два пінцети, манікюрні ножиці, кругле дзеркальце червоного кольору повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1