ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/548/20 Справа № 199/8829/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року у кримінальному провадженні № 0001710, щодо:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харцизьк, Донецької області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, неофіційно працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , маючої малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є переміщеною особою, тимчасово зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 04 травня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська засудженого за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту, звільнився 16.04.2019 по відбуттю покарання,-
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.
Цим вироком ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_5 , маючи не зняті та непогашені в установленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин проти власності. Так, 06.10.2019, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 проходив біля супермаркету «АТБ», який розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Луговська, 255, де побачив раніше незнайомого йому громадянина ОСОБА_11 , який у руці тримав мобільний телефон марки «Хіаоші Redmi 6А 2/16 Black». Побачивши мобільний телефон ОСОБА_5 визначив його об`єктом свого злочинного посягання і підійшов до потерпілого з переду та діючи умисно, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілого та оточуючих, з метою вилучення майна, обома руками штовхнув ОСОБА_11 в область грудей, від чого останній не втримав рівновагу та впав з висоти власного зросту спиною на землю, відчувши фізичний біль. Після чого ОСОБА_5 , лівою рукою дістав з правої кишені куртки ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi 6А 2/16 Black» та утримуючи викрадений мобільний телефон у руках, не реагуючи на вимоги ОСОБА_11 повернути викрадене майно, зник з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2 770 гривень 56 копійок.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати вирок суду в частині призначення покарання та призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, або застосувавши ст. 69 КК України, та призначити більш м`яке покарання.
В обґрунтування зазначає, що має на утриманні малолітню дитину, дружину, яка перебуває на 20 тижні вагітності. Він визнав свою провину, щиро каявся, дав правдиві свідчення, висловив жаль з приводу вчиненого злочину, не перешкоджав слідству, активно сприяв розкриттю злочину. Викрадене майно було повернуто потерпілому, який не має до нього претензій.
Заслухавши учасників апеляційного провадження, обвинуваченого, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі та співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, вважає їх такими, які не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу суворості призначеного йому покарання, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідності застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційний суд зважає, що суд першої інстанції, призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_5 врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме, що ОСОБА_5 повністю визнав провину, щиро каявся та дав критичну оцінку своєї злочинної поведінки, визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дав правдиві свідчення, висловив жаль з приводу вчиненого, негативно оцінював злочини, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання, не перешкоджав слідству, активне сприяв розкриттю злочину - своїми діями оказав допомогу на досудовому розслідуванні і суду у виясненні обставин скоєння кримінального правопорушення, які мають суттєве значення для повного його розкриття, викрадене майно було повернуто потерпілому ОСОБА_11 , а останній претензій до ОСОБА_5 не має, перебуває у цивільному шлюбі, цивільна дружина в якому є вагітною, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має мати ОСОБА_12 , яка не працює і він їй допомагає.
Судом першої інстанції була врахована і обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме рецидив злочину.
При цьому за наявності вказаних декількох пом`якшуючих обставин покарання, суд першої інстанції законно і справедливо застосував до обвинуваченого положення статті 69 КК України, що підтверджує безпідставність вимог обвинуваченого в апеляції про застосування до нього положень цієї норми закону, так як судом при призначенні покарання вони вже застосовані.
Таким чином, при вказаних, встановлених судом першої інстанції обставинах, на переконання колегії суддів, суд з дотриманням принципу гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, що в даному випадку відповідає меті та принципам призначення покарань.
Суд першої інстанції в повній мірі врахував всі вище зазначені обставини, у тому числі і ті на які посилається в апеляції обвинувачений, а тому покарання призначене ОСОБА_5 при зазначеному, колегія суддів, вважає є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення покарання з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки судом призначене покарання є законним та справедливим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4