Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/435/19 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2019 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0005829 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2019 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нікополь, Дніпропетровської області, українець, громадянин України, неодружений, з неповною середньою освітою, не працюючий, інвалід 1 групи, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
13 серпня 2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_8 призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, та визначено у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Також, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання визначеного за сукупністю злочинів з вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 1430 грн. 00 коп. за проведення судових експертиз.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що 04.07.2018 року близько 15:00 годин, він перебував в приміщенні ТОВ «ФУДКОМ» - магазин «Велмарт», який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Ю. Коваленка, 2-а, де у нього виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , таємно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його злочинні дії будуть не помічені, шляхом вільного доступу таємно, викрав з прилавку торгового залу балик «Марочній» ваговий, вартістю 321 гривень 97 копійок, який сховав до внутрішньої кишені куртки в яку в той час був одягнений.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, таким чином спричинив ТОВ «ФУДКОМ» матеріальної шкоди на загальну суму 321, 97 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Разом з тим, 05.07.2018 року близько 15:00 годин, ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні ПП «Візит Рітейл груп» - магазин «Візит», який розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 20, к.1, де у нього виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , таємно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його злочинні дії будуть не помічені, шляхом вільного доступу таємно, викрав з прилавку торгового залу ковбасу «Брауншвейгська» с/к 0,410г*310,43, вартість якої відповідно до висновку експерта № 2786//2787/18-27 від 31.07.2018 року 127 гривень 28 копійок, в кількості однієї упаковки та ковбасу «Московська» в/к 0,412*291,09 вартість якої відповідно до висновку експерта № 2786//2787/18-27 від 31.07.2018 року 119 гривень 93 копійок в кількості однієї упаковки, які сховав до внутрішньої кишені куртки в яку в той час був одягнений та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір з викраденим пройшов через касову зону, умисно не розраховуючись за викрадені товари направився на вихід із вказаного магазину.

При цьому ОСОБА_8 , вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцями магазину.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 , у разі доведення злочину до кінця, міг спричинити ПП «Візит Рітейл груп» майнової шкоди на загальну суму 247, 21 гривень.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 31.07.2018 року, близько 02 год. 10 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Вокзальна 20, корпус 4, біля кафе «Бочонок» в м. Кропивницькому, помітив раніше невідомого йому чоловіка, в задній правій кишені шортів у якого, знаходився мобільний телефон марки «Samsung». Після чого, у ОСОБА_8 , виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань та переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_8 , підійшов до потерпілого ОСОБА_10 зі спини, та відкрито шляхом ривка із задньої правої кишені шортів, заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy J2 (SМ J200Н/DS)», чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № 684 від 13.08.2018 року складає 2100 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на загальну суму 2100 грн.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_8 , з викраденим зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

До того ж, з 11 години 23 хвилин 19.08.2018 року ОСОБА_8 , перебував у приміщенні супермаркету "Копілка", що належить ТОВ "Копілка", та знаходиться за адресою: м. Кропивницький, вул. Соборна, 1А, де в цей час у нього виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, яке належить ТОВ "Копілка".

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою подальшого викрадення, з полиці стелажу з кондитерськими виробами 2 плитки молочного шоколаду "Міlkа Реаnut Саramel", вагою 300 г кожна, загальна вартість яких згідно висновку експерта від №3395/3415/18-27 від 29.08.2018 року становить 189 гривень 70 копійок, які сховав собі під кофту, та зі стелажу з ковбасними виробами взяв, 2 палиці ковбаси "Московська" Соколівського м`ясокомбінату, у вакуумній упаковці, сирокопченої, вищого гатунку, вагою 0,296 кг та 0,306 кг, загальна вартість яких згідно з висновком експерта №3395/3415/18-27 від 29.08.2018 року становить 128 гривень 54 копійки.

В подальшому ОСОБА_8 направився до виходу із торгівельного залу, пройшовши між касовими апаратами, прямуючи до виходу із магазину виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме таємно, повторно, викрав чуже майно, однак, через причини які не залежали від його волі, не зміг довести свій злочинний намір до кінця, оскільки був зупинений працівником охорони з викраденим майном на виході з магазину.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції перший заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_8 вважати засудженим: за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, ОСОБА_8 вважати засудженим до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_8 вважати засудженим до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України частково приєднати частину покарання, визначеного за сукупністю злочинів з вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018, та вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2019 відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Так, прокурор не оспорюючи фактичних обставин провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_8 підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.33 КК України сукупністю злочинів визнається вчинення особою 2-х або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден із яких її не було засуджено.

Проте, вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Зі змісту оскаржуваного вироку суду слідує, що ОСОБА_8 вчинив 2 епізоди кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, з яких 1 епізод від 05.07.2018 вчинено до постановлення вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року, а інший епізод від 19.08.2018 - після зазначеного вироку під час іспитового строку, встановленим вироком.

Оскільки наведені вище епізоди злочинної діяльності, підпадають під дію одного й того самого кримінального закону (ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України), то відповідно за кожен із цих епізодів не може бути призначено і окреме покарання, адже епізоди злочинної діяльності не отримали самостійної кваліфікації і не мають самостійної санкції.

Наведені вище висновки узгоджуються з висновками викладеними в постановах колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 22.05.2018 по справі №51-1017км18, від 01.02.2018 по справі №1- 351км17.

Водночас, суд І інстанції, в порушення вимог кримінального закону та роз`яснень які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», безпідставно призначив обвинуваченому ОСОБА_8 окремо покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 05.07.2018) та покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України (за епізодом від 19.08.2018), що призвело до застосування судом закону, який не підлягав застосуванню.

Захисник адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить вирок стосовно ОСОБА_8 , в частині призначення покарання змінити у зв`язку невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України покарання призначити за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, та визначити у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання визначеного за сукупністю злочинів з вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 4 років 1 місяць позбавлення волі.

Застосувавши ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що призначаючи покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі належним чином не оцінив його особу, як обвинуваченого. Призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі, без застосування ст.75 КК України, є несправедливим.

Захисник вважає, що достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, як ОСОБА_8 , так і іншими особами, буде покарання без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи покарання, доцільно застосувати ст.75 КК України.

Зазначає, що під час досудового розслідування та судового провадження ОСОБА_8 активно сприяв правоохоронним органам у розкритті злочину щодо нього, щиро каявся у вчинених злочинах, вину визнавав у повному обсязі з моменту реєстрації в ЄРДР кримінального провадження стосовно нього, не переховувався від правоохоронних органів та суду, правдиво розповідав про всі відомі йому обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Така його поведінка є позитивною, суспільно корисною, свідчить про усвідомлення ним протиправності вчиненого діяння.

Його каяття передбачає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління, що виявляється у самозасудженні вчинених ним злочинів, їх наслідків, рішенні більше не вчиняти злочинів.

Захисник вважає, що такий психічний стан свідчить про позитивну перебудову його свідомості та втрату суспільної небезпечності, про реальну можливість виправлення.

В результаті вчинених ОСОБА_8 злочинів тяжких наслідків не настало, потерпілими цивільних позовів не заявлено. В судовому засіданні обтяжуючих покарання обставин не встановлено.

При цьому, в мотивувальній частині вироку суд зазначив як пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, визнання вини (9 абзац З аркушу вироку). Однак, в 11 абзаці 3 аркушу вироку суд також зазначає те, що ОСОБА_8 активно сприяв розкриттю злочину. Отже, суд помилково не відніс цю обставину - активне сприяння розкриттю злочину до пом`якшуючих обставин.

Також, захисник зазначає, що ОСОБА_8 є інвалідом 1 групи. Вказану обставину судом взагалі проігноровано та в мотивувальній частині не зазначено, а отже і не враховано при призначенні покарання. Вказана обставина також є такою, що пом`якшує покарання.

Крім цього, враховуючи щире каяття, визнання вини та стан здоров`я обвинуваченого вважає доцільно призначити йому мінімальне остаточне покарання - 4 роки 1 місяць замість 4 років 6 місяців.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно ; ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких за згодою учасників судового провадження, було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України кримінальних правопорушень, не перевіряються відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого.

Разом з цим, суд першої інстанції допустився помилки при призначені ОСОБА_8 остаточного покарання відповідно до положень статей 70, 71 КК України.

Як убачається із резолютивної частини вироку за вчинені ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ч.1 ст. 70 КК України, суд першої інстанції призначив покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В той же час, цим же вироком ОСОБА_8 окремо визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 19.08.2018 року) та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України (епізод 19.08.2018 року) частково приєднав невідбуту частину покарання визначеного за сукупністю злочинів з вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року та остаточно призначив йому покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Вказане, відповідно до п.3 ч.1 ст.413 КПК України та п.п. 2, 4 ч.1 ст. 409 цього Кодексу, є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і відповідно є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 скоїв два епізоди кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, з яких 1 епізод від 05.07.2018 вчинений до ухвалення вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018 року, а інший епізод від 19.08.2018 - після зазначеного вироку під час іспитового строку, встановленим цим вироком.

Враховуючи, що дані епізоди злочинної діяльності, підпадають під дію одного й того самого кримінального закону (ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України), то відповідно за кожен окремий епізод не може бути призначено і окреме покарання, оскільки епізоди злочинної діяльності не отримали самостійної кваліфікації і не мають самостійної санкції.

Таким чином, суд першої інстанції призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (за епізодом від 05.07.2018) та окремо покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України (за епізодом від 19.08.2018), застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Таким чином, при ухвалені вироку, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_8 слід призначати покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням приписів ч.3 ст.68 КК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, та відповідно за ч.1 ст. 71 КК України та часу скоєння ним злочинів.

Враховуючи наведене апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Щодо апеляційних вимог захисника про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними враховуючи таке.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 вчинив злочини, віднесені до категорії середньої тяжкості та тяжких. Як особа ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку в КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває, з 2018 року перебуває на диспансерному обліку в КЗ «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер» з приводу вживання опіоїдів, синдром залежності, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, районний суд визнав щире каяття та визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Врахувавши всі обставини справи та особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який хоча і позитивно характеризується, активно сприяв розкриттю злочину, розкаявся у вчиненому, проте раніше судимий, не працює та немає жодного законного джерела доходу, вчинив протягом нетривалого періоду часу чотири епізоди крадіжок, що свідчить про його кримінальну спрямованість, стійкість злочинних намірів, бажання жити за чужий рахунок та те, що на шлях виправлення він не став, належних висновків для себе не зробив, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при визначенні виду та розміру обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог статей 65- 67 КК України та роз`яснень п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року.

Призначений обвинуваченому вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим внаслідок суворості, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не зазначено та не враховано те, що ОСОБА_8 є інвалідом 1 групи, слід визнати необґрунтованими.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, є інвалідом першої групи інвалідності «Б» встановленої до 01 березня 2019 року (Т.2 а.м.к.п. 121-122; Т.4 а.м.к.п. 101).

Водночас доказів про те, що на час ухвалення районним вироку ОСОБА_8 мав статус інваліда 1 групи «Б» немає. Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не зазначив у вироку цю обставину та не її взяв до уваги при призначенні покарання.

Також, доводи захисника про те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 вказав у мотивувальній частині рішення про те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину та не визнав дану обставину яка пом`якшує покарання, не вплинули на правильність визначення виду і розміру покарання, оскільки суд хоча і не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, проте належно врахував дану обставину при його призначенні.

З огляду на викладене, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07 червня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , змінити в частині призначеного покарання.
Призначити покарання ОСОБА_8 (за скоєні злочини 04.07.2018 року та 31.07.2018 року до постановлення вироку Кіровським районним судом м. Кіровограда від 13.08.2018 року), за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.08.2018, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України (за скоєні злочини 05.07.2018 року та 19.08.2018 року), із урахуванням ч.3 ст.68 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (за скоєні злочини 05.07.2018 року та 19.08.2018 року), частково приєднати частину покарання, визначеного ОСОБА_8 за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2019 відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: Підписи:
Згідно з оригіналом.

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2