Справа № 991/1877/20
Провадження №11-сс/991/281/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2020 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2020 року,
В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 02.03.2020 відмовив у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій.
Захисник подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що ухвала від 02.03.2020 не є законною, обґрунтованою, наявні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам скарги.
Посилається на такі обставини.
Рішення детектива НАБУ від 10.02.2020 про часткову відмову у задоволенні клопотання в частині про припинення розшуку ОСОБА_7 є невмотивованим, є проявом бездіяльності детектива у кримінальному провадженні № 0002664, у зв`язку з чим оскаржується згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Детектив, розглядаючи клопотання сторони захисту, фактично відмовив у виконанні такої процесуальної дії як оцінка доказів, а тому допустив бездіяльність, яка полягає у невчиненні цієї процесуальної дії. Ненадання детективом належної оцінки доказам унеможливлює об`єктивне, повне, всебічне дослідження всіх обставин справи, зокрема і щодо захисту державою ОСОБА_7 від безпідставного обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Слідчий суддя зробив неправильний висновок щодо оскарження захисником рішення, а не бездіяльності, не встановив, що сторона захисту навела у скарзі аргументи щодо наявності у детектива обов`язку вчинити процесуальні дії.
Слідчий суддя не врахував, що у даному випадку КПК України визначає строк для вжиття процесуальних дій, спрямованих на забезпечення завдань кримінального провадження та дотримання прав ОСОБА_7 як особи, щодо якої внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі не враховано, що детектив НАБУ ухилився від належного виконання покладених на нього завдань в частині виконання процесуальних дій, зазначених у клопотанні захисника № 247 від 05.02.2020, а саме оцінки доказів.
Також в апеляційній скарзі стверджує, що будь-яке обмеження можливості особи оскаржити неправомірні рішення, дії чи бездіяльність державних органів, якими звужуються його права, є не тільки грубим порушенням права особи на справедливий суд, закріпленого та гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та свобод, а й істотним порушенням вимоги кримінального процесуального закону щодо забезпечення особі права на доступ до правосуддя, згідно з ст. 21 КПК України.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.03.2020 та призначити новий розгляд у Вищому антикорупційному суді.
У судовому засіданні захисник - ОСОБА_6 , апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Детектив НАБУ та прокурор у судове засідання не прибули. Оскільки детектив та прокурор належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга розглядається без участі детектива та прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника - адвоката ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути залишена без задоволення з наступних підстав.

Захисник ОСОБА_8 05.02.2020 звернувся до Національного антикорупційного бюро України з клопотанням № 247 про виконання процесуальних дій в порядку ст. 220 КПК України, а саме: припинення розшуку ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002664; забезпечення направлення копій процесуальних документів та викликів або повідомлень стосовно ОСОБА_7 згідно з ст. 542, 566 КПК України за адресою його поточного перебування (проживання): АДРЕСА_1 .
Клопотання захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 розглянув детектив Другого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України та постановою від 10.02.2020 частково відмовив у задоволенні і надіслав захиснику.
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження слідчий суддя правильно встановив, що оскаржується не бездіяльність детектива, а його рішення - постанова від 10.02.2020, прийнята за результатами розгляду клопотання сторони захисту щодо припинення розшуку ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0002664.

Висновки слідчого судді грунтуються на положеннях закону та відповідають встановленим обставинам.

Стаття 220 КПК України визначає строк розгляду органом слідства клопотань під час досудового розслідування. Так, зокрема, клопотання сторони захисту слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Таким чином, процесуальне реагування полягає в діях детектива у відповідь на клопотання відповідно до положень ст. 220 КПК України, які в даному випадку вчинено згідно з вимогами закону клопотання розглянуто у встановлений законом строк та про відмову в його задоволенні винесено вмотивовану постанову, яку надіслано особі, яка заявила клопотання, а тому такі дії не можуть бути визнаними неналежним процесуальним реагуванням.
Твердження сторони захисту про те, що неналежна оцінка доказів може становити бездіяльність, яка може бути оскаржена згідно з КПК України є безпідставним, оскільки ст. 303 КПК України не передбачає оскарження таких дій на стадії досудового провадження.
Посилання в апеляційній скарзі, що наявні підстави для припинення розшуку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки на даний час його поточна адреса перебування (проживання): АДРЕСА_1 , не ґрунтуються на положеннях КПК України.
Так, згідно зі ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст.282 КПК України зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора, якщо підстави для його зупинення перестали існувати (підозрюваний видужав, його місцезнаходження встановлено, завершено проведення процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва), а також у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій. Копія постанови про відновлення досудового розслідування надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Зупинене досудове розслідування також відновлюється у разі скасування слідчим суддею постанови про зупинення досудового розслідування.
Отже, враховуючи положення ст.ст. 281 - 282 КПК України, слід дійти висновку, що встановлення місцезнаходження підозрюваного це підстава для відновлення досудового розслідування постановою слідчого, а не припинення розшуку, однак з клопотанням про відновлення досудового розслідування сторона захисту не зверталась.
Крім цього, безпідставним є твердження сторони захисту про те, що будь-яке обмеження можливості особи оскаржити неправомірні рішення, дії чи бездіяльність державних органів, якими звужуються його права, є порушенням права особи на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод; конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та свобод; та істотним порушенням вимоги кримінального процесуального закону щодо забезпечення особі права на доступ до правосуддя, згідно з ст. 21 КПК України.
Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватись у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).
Рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про виконання процесуальних дій не входить до переліку рішень, які згідно зі ст. 303 КПК України можуть бути оскаржені стороною захисту під час досудового провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з ст.ст. 314 - 316 КПК України, а тому відсутнє порушення прав особи на справедливий суд та відсутнє обмеження можливості сторони захисту оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державних органів, які на його думку звужують права його підзахисного.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо вона подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.
За наведених обставин слідчий суддя постановив правильне рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою сторони захисту, що відповідає положенням ст.ст. 303, 304 КПК України.
В силу вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули скасування судового рішення, під час його ухвалення, колегія суддів не вбачає, тому нема підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.
Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02 березня 2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4