Справа № 616/346/18
Провадження по справі №1-кп/635/722/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його цивільної дружини.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого, просив змінити запобіжний захід відносно його підзахисного на домашній арешт, а також зазначив, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, та не надано жодного доказу на підтвердження їх існування.

Колегія суддів, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , виходячи з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2020 року стосовно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів - до 15 березня 2020 року включно.
При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 колегією суддів було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на потерпілого, свідків та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжили існувати та виправдовували тримання особи під вартою, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, один із яких є особливо тяжким,за вчинення якого передбачене покарання від семи до п`ятнадцяти років, враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, а саме, що злочинні дії, які інкримінуються обвинуваченому, були направлені на позбавлення життя людини, вчинені в стані алкогольного сп`яніння шляхом нанесення потерпілому не менш шести ударів стільцем в область голови, внаслідок чого настала смерть потерпілого, а також подальші дії обвинуваченого у здійсненні підпалу житлового будинку.
Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, характер та конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, колегія суддів враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).
Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини,право на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
На думку суду з огляду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високий стандартів прав і інтересів суспільства.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час по даному кримінальному провадженню свідки не допитані. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
З огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінують обвинуваченому, та їх суспільної небезпечності, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, останній раз засуджений 09липня 2013 року та звільнений з місць позбавлення волі 22 серпня 2016 року, що в свою чергу свідчить про стійку антисоціальну поведінку останнього, колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому існує ймовірність вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 194 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 10 травня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3