У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "28" листопада 2019 р.

Колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у судовому засіданні питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

В судовому засіданні колегія суддів поставила на обговорення питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 оскільки раніше визначений ухвалою суду строк закінчується 29.11.2019 року.

При обговоренні питання прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 мотивуючи тим, що на даний час судове слідство не завершене, ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, оскільки є вагомі підстави вважати, що ОСОБА_15 вдасться до дій спрямованих на вчинення тиску на інших учасників кримінального провадження, одночасно просив продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у зв`язку із раніше застосованим запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.

Захисник ОСОБА_12 поклалась на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_15 відмовився висловлювати свою думку, щодо продовження застосування запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_10 підтримав клопотання прокурора, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_15 , окрім цього клопотав про зміну обвинуваченому ОСОБА_16 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання. Обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_8 підтримала думку прокурора.

Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_11 просили залишити ОСОБА_14 , ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Інші обвинувачені у вирішенні питання доцільності продовження строку дії запобіжних заходів підтримали думку прокурора.

Вислухавши думку учасників та дослідивши матеріали судового провадження, судова колегія приходить до наступного:

відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами статті 177 КПК України підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також інші обставини зазначені в законі.

При вирішені даного питання, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини "Харченко проти України" (Заява N 40107/02) Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (див., серед інших джерел, рішення у справі "Лабіта проти Італії" ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких, віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі.

У своєму клопотанні прокурор, посилаючись на наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_15 може переховуватись від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, також вчинити інше кримінальне правопорушення, крім цього інші обвинувачені повідомляють про погрози зі сторони ОСОБА_15 , просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Основним із ризиків є вплив ОСОБА_15 на інших учасників судового розгляду, обґрунтовуючи даний ризик, прокурор зазначив, що ОСОБА_15 відомі адреси проживання обвинувачених, потерпілих та свідків. Також, прокурор просить врахувати, що ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні умисного вбивства з метою приховання інших злочинів, що також характеризує обвинуваченого та підтверджує наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Тобто, наведені у клопотанні прокурора ризики, запобігання яких є метою та підставою застосування запобіжних заходів, з моменту застосування до обвинуваченого ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу.

Обвинуваченим та стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про те, що ризики та обставини, які враховувалися при обранні та продовженні ОСОБА_15 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, на даний час відпали.

Таким чином, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянню, яке інкримінується обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, у тому числі й на домашній арешт, на даний час у суду не має достовірних даних, що стан його здоров`я перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_15 , оскільки вважає, що на даний час не відпали ризики, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше тримання ОСОБА_15 в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_15 .

При цьому судова колегія, вважає за доцільне залишити запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , в силі, та визначені раніше, обов`язки без змін.

На підставівикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України до 26 січня 2020 року включно.

Продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_14 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 2 місяці, заборонивши ОСОБА_14 залишати місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22-00 год. до 07-00 год. ранку наступного дня та зобов`язати останнього прибувати до суду за кожною вимогою.

Працівники Кролевецького ВП ГУ Національної поліції в Сумській області з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині здійснення контролю за дотриманням обвинуваченим ОСОБА_14 покладених на нього обов`язків відповідно до даної ухвали суду покласти на Кролевецький ВП ГУ Національної поліції в Сумській області.

Продовжити строк дії обов`язків покладених на обвинуваченого ОСОБА_13 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді домашнього арешту, строком на 2 місяці, заборонивши ОСОБА_13 залишати місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 22-00 год. до 07-00 год. ранку наступного дня та зобов`язати останнього прибувати до суду за кожною вимогою.

Працівники Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині здійснення контролю за дотриманням обвинуваченим ОСОБА_13 покладених на нього обов`язків відповідно до даної ухвали суду покласти на Дніпровське УП ГУ НП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у данному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15 год 30 хв 29 листопада 2019 року.

Головуючий суддя

Судді
1

2