Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/376/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2020, якою засудженому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мар`янівка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, мешканцю АДРЕСА_1 , засудженому 21.12.2018 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно - дострокового звільнення.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда із заявоюпро умовно - дострокове звільнення від відбування покарання призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.12.2018.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2020 у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання - відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав на те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказує на те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Засуджений ОСОБА_6 ,не погоджуючись з таким рішенням суду, у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та застосувавши ст. 81 КК України, звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував тих обставин, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який повністю підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, як законну та обґрунтовану, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, згідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не сам факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання, а саме виправлення засудженого.

Як наголошено в роз`ясненнях, викладених у пунктах 2 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», головною умовою для прийняття рішення суду про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів клопотання на засудженого ОСОБА_6 вбачається, що в місцях позбавлення волі останній перебуває з 15.06.2017. За час перебування в Кропивницькому СІЗО допустив 4 порушення встановленого режиму утримання у виді вилучення заборонених речей та порушенні ПВР, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО у виді трьох доган та одного попередження.
З 05.11.2019 відбуває покарання у Кропивницькій виправній колонії (№ 6). За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав та заохочень не мав.
Згідно витягу з протоколу від 21.11.2019 № 24 засідання адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) з питання умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 вбачається, що останньому відмовлено у застосуванні умовно дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.
З характеристики, затвердженої в.о. начальника ДУ «Кропивницька ВК (№6)» від 24.02.2020 вбачається, що засуджений ОСОБА_6 стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість. Міру покарання призначену судом вважає надто суворою.
З довідки про заробітну плату ОСОБА_6 вбачається, що в період з серпня 2019 року по січень 2020 року останній оплатно не працював.
Окрім того, перебуваючи у ДУ «Кропивницька ВК (№6)» з 05.11.2019 ОСОБА_6 у відповідності до п.5 ст. 118 КВК України відпрацював лише 10 годин без оплати праці.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Разом з тим, критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та покладених на засудженого обов`язків, а також чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Тобто, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання допустив 4 порушення встановленого режиму утримання у виді вилучення заборонених речей та порушенні Правил внутрішнього розпорядку, за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО у виді трьох доган та одного попередження.
При цьому, колегія суддів звертає увагу і на те, що заохочувався засуджений за весь час відбування покарання лише один раз - 11.04.2018 за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо недостатності підстав вважати, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення і довів це своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не врахував, що він не порушує режиму утримання та став на шлях виправлення, колегія суддів вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не дають достатніх підстав для задоволення його клопотання, оскільки останній своєю поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів своє виправлення, а тому потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2020, якою засудженому ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4