ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/391/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А
іменем України
6 березня 2020 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0006310 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2020 року про продовження строку тримання під вартою-

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
Цією ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 115 КК України продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 23.03.2020 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд послався на те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились, фактичні обставини справи, відомості про особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в їх взаємозв`язку дають суду підстави для продовження обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений просить ухвалу скасувати, обравши йому запобіжний захід, не повзаний із триманням в ізоляції. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що не причетний до вчинення злочинів, що йому інкримінуються, прокурор умисно затягує розгляд справи, крім того прокурором не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які б виправдовували тримання його під вартою та не взято до уваги вимоги ст. 178 КПК України щодо обставин, які враховуються при обранні запобіжних заходів, не враховано, що сама по собі тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа або тяжкість покарання, що їй загрожує не є достатніми підставами для застосування виняткового запобіжного заходу. Крім того посилається на те, що має місці соціальну зв`язки, батьків, за адресою проживання яких зареєстрований, не має наміру переховуватись від суду, продовжувати злочинну діяльність або впливати на учасників провадження.

Позиції учасників апеляційного розгляду

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у них.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Оцінка Суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 1, 115 ч. 1 КК України, триває судовий розгляд.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, апеляційним судом не перевіряється, оскільки встановлення його вини відноситься до компетенції суду першої інстанції, тому доводи апеляційної скарги про невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК та недопустимість доказів, колегія суддів не має права оцінювати на цій стадії провадження.

Оскаржуваною ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного корисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та особливо тяжкого злочину проти життя, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за цей злочин передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років. Такий злочин носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки життя людини є найвищою цінністю і це право є невід`ємним, невідчужуваним, непорушним і захищається державою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя при обранні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою врахував відомості про особу ОСОБА_7 , який не працює, законних джерел заробітку та міцних соціальних зв`язків не має, та обґрунтовано встановив ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, веде скритий спосіб життя, схильний до зловживання спиртними напоями, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків та негативну репутацію.

Посилання апелянта на те, що він має батьків, постійне місце проживання, не зменшує вказаних ризиків.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 23.03.2020 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: три підписи