ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6586/19 Номер провадження 11-кп/814/1165/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 125 КК України НТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000289 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 30 серпня 2019 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого в ПАТ «НДІ Колан» на посаді генерального директора, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 55638,43 грн матеріальних збитків та 30000 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 13500 грн витрат на правову допомогу.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 про передачу обвинуваченого на поруки відмовлено.

Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин:

29 січня 2019 року приблизно о 16 годині ОСОБА_10 , перебуваючи в вестибюлі будівлі офісних приміщень ПАТ «НДІ Колан», за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 153, під час конфлікту, що виник на ґрунті неприязних відносин умисно наніс удар головою в обличчя ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розклад здоров`я у виді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин спинки носу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок скасувати, звільнити його від кримінальної відповідальності в порядку ст. 47 КК України і передати на поруки трудовому колективу Публічного акціонерного товариства «Науково-дослідний і конструкторсько-технологічний інститут емальованого хімічного обладнання і нових технологій Колан».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути з нього на користь ОСОБА_7 8188,72 грн матеріальної шкоди та 750 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Свої вимоги обвинувачений обгрунтував тим, що суд помилково дійшов висновку про відсутність щирого каяття, оскільки ним було частково відшкодовано шкоду в розмірі 500 грн. Вважає, що повне визнання вини, його ставлення до вчиненого та правдиві показання про всі відомі обставини вчиненого злочину і є щирим каяттям.

Зазначає, що відмова суду у передачі його, як керівника, на поруки трудового колективу не відповідає вимогам закону, так як судом не враховано, що акціонери товариства наділені правом брати участь в управлінні акціонерним товариством, він підконтрольний та/або підзвітний спостережній раді та ревізійній комісії товариства, раді трудового колективу підприємства, у зв`язку з чим суд дійшов неправильного висновку, що трудовий колектив не має виховного впливу на генерального директора акціонерного товариства.

Стверджує, що цивільний позов подано з порушенням ст. 175 ЦПК України. Потерпілим не доведено, що існує причинно-наслідковий зв`язок між виникненням у нього остеохондрозу шийного відділу хребта і стенокардії та завданням йому легких тілесних ушкоджень, не розмежовано втрати працездатності при отриманні тілесних ушкоджень від втрати працездатності через загострення інших захворювань, в матеріалах провадження відсутні докази про необхідність придбання медичних препаратів.

Моральну шкоду потерпілого вважає недоведеною та не підтвердженою.

Щодо витрат на правничу допомогу, обвинувачений зазначив, що поза увагою суду залишилося те, що наданими документами не розмежовується гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, розмір вартості допомоги за підготовку до розгляду справи, вартість збору та інші витрати, відсутній обсяг виконаних послуг адвокатом.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_10 , а вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду про доведеність винуватості та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 125 КК України за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників провадження не оспорюється.

Доводи обвинуваченого про безпідставність відмови в задоволенні клопотання про передачу на поруки трудовому колективу є непереконливими з огляду на таке.

Відповідно до ст.47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Тобто, підставою такого звільнення є щире каяття особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом та виправити свою поведінку.

Також звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи.

За наявності зазначених вище обставин, суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу.

Виходячи з наведених положень закону, питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є правом, а не обов`язком суду, і є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку про те, що виправлення конкретної особи, яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї передбачених законом України про кримінальну відповідальність заходів примусу.

Доводи обвинуваченого про наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щирого каяття, матеріалами провадження не підтверджується.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілому. Крім часткового добровільного відшкодування в сумі 500 грн, обвинувачений не вчиняв жодних дій для відшкодування шкоди, не цікавився станом здоров`я потерпілого, не визнає, що в результаті його дій ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, суму матеріальних збитків визнає частково, а витрати на правову допомогу лише в розмірі 750 грн.

Більше того, ОСОБА_10 є генеральним директором ПАТ «НДІ Колан», а тому можливість застосування до нього колективом заходів виховного характеру є сумнівною.

Тому, суд першої інстанції правильно встановив відсутність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме: щирого каяття та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу товариства.

З даним висновком суду погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Призначене судом першої інстанції покарання, визначено в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на вказане, підстав для зміни чи скасування вироку суду в частині призначення покарання та відмови у задоволенні клопотання про передачу обвинуваченого на поруки, немає.

Разом з цим, доводи обвинуваченого про необхідність зменшення суми матеріальної шкоди, є обгрунтованими.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частина 1 статті 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.

Частиною 5 вказаної статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами визначеними КПК України і при цьому застосовуються норми ЦПК України.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди має містити докази на підтвердження заявлених сум спричиненої шкоди.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий після спричинення йому тілесних ушкоджень, проходив курс лікування, у зв`язку із чим були понесені витрати матеріального характеру.

Згідно з матеріалами кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 у період з 30.01.2019 по 07.02.2019 проходив лікування в неврологічному відділенні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`язових тканин носу, викривлення носової перегородки, п/травматична ангіопатія сітківок, остеохондроз шийного відділу хребта, що вбачається з виписки № 127 із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 .

У період часу, відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 309, з 07.02.2019 до 14.02.2019 ОСОБА_7 перебував на лікуванні в спеціалізованому кардіологічному відділенні з діагнозом стенокардія. А з 15.02.2019 по 22.02.2019 перебував на амбулаторному лікуванні у зв`язку з травмою носа.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції експерт ОСОБА_11 підтвердив висновки судово-медичної експертизи щодо наявності у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а саме: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин спинки носу, які могли утворитися не менш ніж від однократної дії тупих обмежених предметів, в тому числі і удару головою в обличчя. При цьому стверджував, що стенокардія не має прямого причинного зв`язку із отриманою ОСОБА_7 травмою, як і остеохондроз, який носить ознаки хронічного захворювання, а не травматичного.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що з обвинуваченого на користь потерпілого підлягають стягненню лише матеріальні збитки за лікування тілесних ушкоджень, які утворилися внаслідок спричиненого ОСОБА_10 удару, а саме в сумі 1988,27 грн., відповідно до наданих квитанцій та чеків про оплату медичних препаратів та послуг.

Одночасно експерт зазначив, що наслідком завданої ОСОБА_7 травми є струс головного мозку. Період лікування струсу становить від 6 до 21 дня.

З поданої потерпілим медичної документації вбачається, що він лікував захворювання безпосередньо пов`язані з отриманою травмою, не лише в період часу з 30.01.2019 по 07.02.2019. Діагноз ЗЧМТ був супутнім і під час перебування ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні з 07.02.2019, а в подальшому з цим діагнозом потерплий перебував на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з чим зберігалася його непрацездатність до 22.02.2019. Відповідно, втрати потерпілим в оплаті праці в сумі 45038,16 грн пов`язані безпосередньо з діями обвинуваченого, а тому вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Окрім цього, на підставі квитанції-договору № 025257 ОСОБА_7 витратив 288 грн. на видалення забруднення на одязі, які утворилися внаслідок кровотечі з носу після удару.

Тобто, загальна сума матеріальних збитків за виключенням 500 грн, добровільно відшкодованих ОСОБА_10 , складає 46814,43 грн.

Враховуючи викладене, вирок суду в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь потерпілого матеріальних збитків підлягає зміні, а сума матеріальних збитків, завданих злочином, зменшенню.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 30000 грн.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (далі - ППВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_10 , суд першої інстанції, задовольнив частково позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди і стягнув із обвинуваченого завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 30000 грн.

При цьому, судом було встановлено та враховано характер злочину і ступінь вини обвинуваченого, те, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 переніс фізичний біль і страждання, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, тривалість лікування потерпілого.

Також, колегія суддів погоджується з сумою витрат на правову допомогу потерпілого ОСОБА_7 , яку стягнуто з обвинуваченого судом першої інстанції.

Оплата праці адвоката є результатом відповідних домовленостей між адвокатом та його клієнтом і визначається договором про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокати самостійно визначають свій гонорар: а саме: порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з договором про надання правової допомоги у наведеній справі вартість юридичних послуг погодинна ставка за роботу адвоката складає 500 грн/год.

На підтвердження розрахунку, суду були надані: копія договору №02/05 від 10.05.2019 з адвокатом про надання правової допомоги; рахунок вартості правової допомоги за угодою із детальним описом наданих адвокатом послуг та витраченим на їх виконання часом, а також рахункова квитанція про оплату ОСОБА_7 послуг адвоката за договором.

При цьому судом зменшено суму витрат на правову допомогу адвоката відповідно до дійсної кількості годин присутності представника потерпілого в судовому засіданні.

З огляду на вказане суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з ОСОБА_10 на користь Клименка 13500 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині вирішення цивільного позову.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 30 серпня 2019 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині вирішення цивільного позову.

Зменшити розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 , визначивши його в сумі 46814,43 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4