Кримінальне провадження № 194/2202/19
Номер провадження 1-кп/194/47/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 листопада 2019 року за № 0000546 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

- 24 травня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області, за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 29 жовтня 2018 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 16 січня 2019 року Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 25 листопада 2019 року приблизно о 22:48 годині, знаходячись в спальній кімнаті квартири, по запрошенню ОСОБА_5 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , отримав у користування від ОСОБА_5 мобільний телефон, в якому знаходився картковий рахунок АТ КБ «Приват Банк», та розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи по раптово виниклому злочинному умислу, спрямованому на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення грошових коштів, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, за допомогою телефону ОСОБА_5 та вільним доступом до карткового рахунку ОСОБА_5 , здійснив грошовий переказ з карткового рахунку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 на особистий картковий рахунок банку «Монобанк» № НОМЕР_2 , в сумі 7135 грн. 50 коп., тобто викрав грошові кошти у сумі 7135 грн. 50 коп., що належать ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріальну шкоду.

З викраденими грошима, яки вже знаходилися на своєму картковому рахунку банку «Монобанк» № НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , непомітно для ОСОБА_5 та інших присутніх, покинув територію вказаної квартири, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 умисно, таємно, повторно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 7135 грн. 50 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 , 26 листопада 2019 року приблизно о 01:00 год., знаходячись у прихожій кімнаті кв. АДРЕСА_3 , де знаходився в якості гостя по запрошенню власника квартири ОСОБА_5 , побачив у останнього грошові кошти у сумі 2500 гривень купюрами у кількості 5 штук номіналом по 500 гривень, які ОСОБА_5 тримав у правій руці. Після того, як ОСОБА_4 побачив у ОСОБА_5 вказані грошові кошти у сумі 2500 гривень, у нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення, шляхом відкритого викрадення чужого майна. З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 , 26 листопада 2019 року приблизно о 01:00 год., з корисливих мотивів, умисно, наніс ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в обличчя та один удар кулаком правої руки в грудну клітину, з метою своїми злочинними діями подавити волю потерпілого до опору, після чого відкрито, повторно викрав, вирвав з правої руки ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2500 гривень. Після цього ОСОБА_4 , вибіг з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не зважаючи на зауваження ОСОБА_5 , який кричав йому навздогін, щоб він зупинився та повернув гроші.

З викраденим майном ОСОБА_4 з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно, повторно, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкритого викрав чуже майно, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 2500 грн.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 розглянути без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде. Покарання просив призначити на розсуд суду та не заперечував проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що 25 листопада 2019 року у вечорі, приблизно о 23.30 год. він знаходився у гостях у ОСОБА_5 , по АДРЕСА_2 , де за допомогою мобільного телефону ОСОБА_5 перевів на свій рахунок грошові кошти у сумі 7135 грн. 50 коп. ОСОБА_5 не бачив, як він переводив кошти. Крім того, після викрадення грошей, він знов, приблизно через 2 години, повернувся до квартири ОСОБА_5 , де наніс останньому два удари та з рук ОСОБА_5 вирвав грошові кошти в сумі 2500 грн., після чого вибіжав з квартири. Він чув, як ОСОБА_5 кричав йому навздогін, щоб він зупинився та повернув гроші. З сумою викрадених коштів він згоден. Просив суворо не карати. Наполягав на застосуванні ч. 3 ст. 349 КПК України .

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінальних правопорушень, правильно розуміє обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднає з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин середньої тяжкості та тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, раніше судимий, скоїв кримінальні правопорушення в період іспитового строку, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , підготовленої 10 березня 2020 року Павлоградським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем мешкання характеризується посередньо,скарг не надходило, мешкає з батьками. До адміністративної відповідальності не притягувався. Фактором, який підвищує ризик вчинення повторного правопорушення, є відсутність офіційного місця роботи. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб високий. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може ставити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочинів.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, не зменшують суспільну небезпеку кримінальних правопорушень до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69, 69-1 КК України.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 29 жовтня 2018 року вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області, ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та 16 січня 2019 року вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року на підставі ст.ст. 537-539 КПК України вирішено питання про застосування покарання за наявності кількох вироків за вироками Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року та Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року.

Судом встановлено, що злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України в цьому кримінальному провадженні, обвинувачений вчинив після ухвалення попередніх вироків суду від 29 жовтня 2018 року та 16 січня 2019 року, які приведені у відповідність ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 23 липня 2019 року, тобто до повного відбуття покарання.

В ч. 1 ст. 71 КК України зазначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , те, що він раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв умисні корисливі кримінальні правопорушення в період іспитового строку, тобто до повного відбуття попереднього покарання, офіційного джерела доходів не має, також враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що обвинувачений щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, мешкає з батьками, на спеціальних обліках не перебуває, враховуючи думку потерпілого, який вказує на відсутність з його боку будь-яких претензій до обвинуваченого та, який не наполягає на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за пред`явленим обвинуваченням в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, призначивши покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України.
Також судом враховані вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При цьому суд вважає таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 186 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 16 січня 2019 року, і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, при виконанні вироку.

Обрати ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням таких обов`язків:
1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання кв. АДРЕСА_4 в період часу з 21.00 год. до 06.00 год;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця мешкання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1