Справа № 442/8522/19
Провадження № 1-кс/442/2033/2019
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області про закриття кримінального провадження, -
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 13.11.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 17.07.2018 за №0001550. Зобов`язати слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 звернутися із клопотанням до слідчого судді про продовження строків досудового розслідування.
В обґрунтування скарги покликається на те, що слідчим Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області проводилось досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 28.05.2019 слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження, однак така була скасована ухвалою слідчого судді від 18.09.2019. Під час досудового розслідування слідчий встановив особу, яка скоїла злочин, проте досудове слідство затягнув, 13.11.2019 слідчим вдруге закрито провадження у справі, цього разу у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування. Вважає, що в оскаржуваній постанові слідчим не надано оцінки зібраним доказам, як і не наведено належних висновків, які б не викликали сумніву щодо необхідності (законності) закриття кримінального провадження, та відсутності потреби у продовженні строків досудового розслідування, вжиття заходів щодо встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, зібрання усіх можливих доказів для повідомлення обґрунтованої підозри відповідній особі. Вважає постанову необґрунтованою, протиправною, передчасною і такою, що не відповідає завданню кримінального провадження.
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просив задоволити в повному обсязі.
Слідчий Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України регламентовано, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється
Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судом встановлено, що слідчим Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області 17.08.2018 за заявою ОСОБА_3 про вчинення злочину було внесено відомості до ЄРДР за №0001550, а саме: що 19.06.2018 орієнтовно о 12.00 год. невідома особа перебуваючи на озері в с. Доброгостів Дрогобицького району, представившись ОСОБА_3 власником озера, заборонила останньому рибалити на сіті. Козловський не послухався і невідома особа самоправно забрала рибальські сіті з озера і не повернула їх ОСОБА_3 . Після цього по даному факту ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького ВП з вимогою встановити винних та притягнути їх до кримінальної відповідальності. Слідчим вказані відомості були внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.
Постановою слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області від 28.05.2019 кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. До такого висновку слідчий дійшов допитавши потерпілого ОСОБА_3 свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . При тому, що з показів свідків вбачається, що про перебування ОСОБА_3 на озері та про вчиненням ним протиправних дій повідомив охоронець Доброгостівського озера ОСОБА_8 , який допитаний не був. З показів ОСОБА_3 - під час вказаних подій були присутні й інші особи, які не були встановлені на досудовому слідстві та заходів про таке слідчим не вживалось.
Ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2019 постанову слідчого від 28.05.2019 скасовано, та з часу отримання Дрогобицьким ВП ГУНП у Львівській області такої ухвали слідчого судді, а саме 26.09.2019, слідчим ОСОБА_9 проведено ознайомлення ОСОБА_3 з матеріалами кримінального провадження (протокол ознайомлення від 09.10.2019), долучено довідку про вартість майна.
13.11.2019 слідчим Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ст.219 КПК України, тобто у зв`язку з закінченням строків досудового розслідування.
У своїй постанові про закриття кримінального провадження слідчий зазначає, що органом досудового розслідування на даний час забезпечено проведення всіх необхідних слідчих дій та вжито на даний час достатніх заходів для встановлення місце знаходження жерлиць, однак без результатно. Також було проведено заходи спрямовані на встановлення свідків та очевидців події, а також камер відео спостереження, однак проведеними заходами встановити їх не представилось можливим. В результаті слідчий дійшов висновку про закриття кримінального провадження на підставі абзацу 14 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру. В підтвердження перелічених проведених оперативних заходів в матеріалах кримінального провадження не долучено жодного документу.
Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження, дослідження і оцінки слідчим, прокурором доказів, які стосуються цього провадження, в їх сукупності.
Однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Однак, незважаючи на вказані вимоги закону, слідчий у судове засідання не з`явився, та відповідно не довів обставин, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження.
В процесі проведення досудового розслідування слідчим не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Закриття провадження фактично внаслідок неналежного виконання слідчим своїх обов`язків порушує права заявника.
Будучи зобов`язаним забезпечити ефективне досудове розслідування, орган досудового розслідування впродовж строку, передбаченого абзацом 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, має встановити, чи була подія кримінального правопорушення, а також у разі відсутності такої або виявлення інших підстав для закриття провадження прийняти відповідне рішення.
Вимоги ст.ст. 219, 284 КПК України обумовлені необхідністю додержання під час досудового розслідування розумних строків проведення процесуальних дій, а не з метою надання органу досудового розслідування можливості формального закриття кримінальних проваджень та зняття з держави обов`язку розслідувати злочини.
З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку дії слідчого суперечать загальним засадам та завданням кримінального провадження, тому закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, передбачених ст. 219 КПК України, є необґрунтованим.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про передчасність та необґрунтованість викладеного висновку в постанові слідчого, формальне відношення слідчого до проведення досудового розслідування, а тому вважає недотриманими при винесенні оскаржуваної постанови вимог ст.ст. 2, 284 КПК України, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України, суд
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області про закриття кримінального провадження задоволити.
Скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП України у Львівській області ОСОБА_4 від 13.11.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001550 від 17.07.2018.
Зобов`язати слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 звернутися із клопотанням до слідчого судді про продовження строків досудового розслідування кримінального провадження №0001550.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1