Справа № 487/8171/19
Провадження № 1-кп/487/400/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0003232 від 15.08.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше судимий:
Заводським районним судом містаМиколаєва від 06.03.2014 за ч. 1 ст. 185 ККУкраїни до покарання у вигляді позбавленняволі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 ККУкраїни від відбування покараннязвільнений з іспитовим строком на 2 роки;

Корабельним районним судом містаМиколаєва від 30.07.2014 за ч. 2 ст. 185 ККУкраїни до покарання у вигляді позбавленняволі строком на 1 рік 1 місяць,зареєстрований та фактично проживаючийза адресою: АДРЕСА_1 .

за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого- ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

10.08.2019, в період часу з18:00 годин до 20:00 годин у ОСОБА_3 , який знаходився у домоволодінні потерпілої ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , виник корисливий, злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного незаконного збагачення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, ОСОБА_3 , знаходячись за вищевказаною адресою, скориставшись відсутністю потерпілої у домоволодінні та відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Lenovo G580», вартістю 2 500 гривень, належний потерпілій ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
В результаті свої навмисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 500 гривень.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та пояснив, що 10.08.2019 року він знаходився за адресою м. Миколаїв, пров. 4-й Парниковий, 1А, скориставшись відсутністю потерпілої у домоволодінні та відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки «Lenovo». Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За положеннями ст. 9 Конституції України, ч. 2 ст. 8 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язанні застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерела права.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожному гарантовано право на справедливий суд.

Вирішуючи питання, щодо призначення обвинуваченим покарання суд виходить з загальних засад призначення покарання, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи кожного обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини, активна співучасть у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше судимий, за місцем реєстрації характеризується посередньо, на обліку в МОНД не перебуває, на обліку в МОПЛ №1 не перебуває.

З урахуванням декількох обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, активна співучасть у розкритті злочину, визнання провини, суд вважає за можливе виправлення засудженого без застосування до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі, та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України, призначивши йому покарання з випробовувальним терміном, та з застосуванням п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинувачених, так і іншими особами.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди, суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 129 КПК України та правилами цивільного судочинства, вважаючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6105,90 гривень задовольнити частково, а саме в сумі 2500,00 грн., що підтверджується довідкою ФОП « ОСОБА_7 ».
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як слідує із змісту ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.п. 1-2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст. 23 ЦК).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань потерпілої, їх тривалість, зменшення реалізації звичок, обсяг додаткових зусиль для організації життя, негативні наслідки, і вважає, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 2500,00 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття покарання звільнити з випробовувальним терміном строком на 1 рік.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 вимоги п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 2500,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1