Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3267/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6 ,
представника потерпілого: ОСОБА_7 , ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 січня 2020 року про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001437 від 28 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України, Коростенському місцевому прокурору для виконання вимог Закону,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 січня 2020 року повернуто Коростенському місцевому прокурору обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001437 від 28 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України, для виконання вимог Закону.

Суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що у підготовчому судовому засіданні представником потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_11 заявлено клопотання про повернення обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України, прокурору Коростенської місцевої прокуратури для виконання вимог Закону, оскільки потерпілому та йому (як представнику потерпілого) не були належним чином відкриті матеріали кримінального провадження, а також зазначив, що потерпілий не може приймати участі в судових засіданнях, адже йому встановлено першу групу інвалідності, він паралізований та не пересувається самостійно, як і самостійно не піднімає руки і не може здійснювати будь-які рухи руками. Слідчий при складанні обвинувального акту і прокурор при його затвердженні цих вимог ст.291 КПК України не дотрималися. Згідно обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження середньої тяжкості. При цьому, судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_10 з 19 грудня 2018 року встановлено першу А групу інвалідності загального захворювання та згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією надано висновок про те, що ОСОБА_10 "потребує постійного стороннього догляду". Після того, як особа, яка перебувала у стані, що унеможливлював подання нею відповідної заяви, набуде здатності користуватися процесуальними правами, вона може подати заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що під час досудового слідства були здійснені заходи по встановленню у даному кримінальному провадженні потерпілого з числа близьких родичів чи інших осіб, які б мали змогу реалізувати права, надані їм ст. 56 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки хвороба потерпілого унеможливлює вчинення ним процесуальних прав та обов`язків. На підставі цього, суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам, встановленим нормами ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки зазначена у ньому потерпіла особа внаслідок спричинених тілесних ушкоджень не в змозі реалізувати свої права, а тому п.5 ч.2 ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України викладено у порушення норм закону, а тому у відповідності до п.3 ч.3 ст.314 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить зазначену ухвалу про повернення обвинувального акта з додатками прокурору скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України в Коростенському міськрайонному суді зі стадії підготовчого судового засідання.

Посилається на те, що матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України надійшли до Коростенського міськрайонного суду 26.06.2019 року, а підготовче судове засідання в порушення вимог КПК України проведено лише 10.01.2020 року. При цьому, підготовче судове засідання проведено без участі потерпілого ОСОБА_10 (права та обов`язки останньому не роз`яснені); жодних заяв від потерпілого по вказаному кримінальному провадженні щодо бажання мати в підготовчому судовому засіданні представника по вказаному кримінальному провадженні та саме адвоката ОСОБА_11 до суду не надходило; жодних заяв від потерпілого по вказаному кримінальному провадженні щодо бажання мати представника для захисту його прав чи порушення його прав в ході досудового розслідування від потерпілого не було - ні під час досудового розслідування, ні в ході підготовчого судового засідання; договір про надання правової допомоги між потерпілим ОСОБА_12 та представником потерпілого ОСОБА_11 до матеріалів кримінального провадження не долучено. ОСОБА_11 надав суду як доказ ордер про надання правової допомоги потерпілому серія ЖТ №14867, датований 14.09.2018 року без номера (такий ордер в ході досудового розслідування не долучався до матеріалів кримінального провадження). На вказаному ордері відсутні будь-які записи зроблені рукою самого потерпілого (відсутня відмітка потерпілого - «без обмежень», підпис та дата ОСОБА_12 ), що не може підтверджувати бажання у потерпілого мати представника на досудовому розслідуванні чи під час підготовчого судового засідання. Вищевикладене також спростовується показами потерпілого ОСОБА_10 від 21.06.2019 який показав, що під час досудового розслідування послуг адвоката не потребує. В ході підготовчого судового засідання думка потерпілого з питання залучення представника в підготовчому судовому засіданні чи порушення прав останнього в ході досудового розслідування судом не з`ясовувалась. Такі дії адвоката ОСОБА_11 можуть свідчити про завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, встановлених договором про надання правничої допомоги. В ході підготовчого судового засідання судом безпідставно залучено в якості представника потерпілого ОСОБА_12 саме адвоката ОСОБА_11 . При цьому, представник потерпілого ОСОБА_11 обгрунтував повернення вищевказаного обвинувального акта прокурору тим, що під час досудового розслідування він здійснював представництво інтересів потерпілого ОСОБА_10 та не був ознайомлений з матеріалами вищевказаного кримінального провадження відповідно до вимог ст.290 КПК України. Як доказ того, що він мав право на представництво інтересів потерпілого вказує на укладену Угоду про надання правової допомоги від 14.09.2018 року з ОСОБА_13 яка у вказаному кримінальному провадженні жодного статусу не має. Так, ОСОБА_14 не виявляла бажання бути потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, жодних заяв під час досудового розслідування даного кримінального провадження не надходило ні до слідчого, ні до прокурора; таких заяв не надходило і в ході підготовчого судового засідання. При цьому, остання не була очевидцем вказаного кримінального правопорушення тому в даному кримінальному провадженні не допитана як свідок. Укладання угоди про надання правової допомоги 14.09.2018 року з особою, а саме ОСОБА_14 , яка не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження та не дає підстав для відкриття матеріалів вказаного кримінального провадження адвокату ОСОБА_11 . Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 24.06.2019 року потерпілому ОСОБА_10 , обвинуваченому ОСОБА_9 та захиснику останнього ОСОБА_15 надано доступ до матеріалів кримінального провадження №0001437. Тобто, позиція суду з приводу невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України та вказані підстави для повернення обвинувального акту є безпідставними, необгрунтованими, та є істотним порушенням вимог КПК України, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення за результатами проведення підготовчого судового засідання. Суд, в порушення вимог ст.ст.314, 315 КПК України, фактично не перевірив наданий обвинувальний акт на відповідність нормам закону, а в підготовчому засіданні вирішував питання щодо встановлення фактичних обставин справи без участі потерпілого.

В поданих запереченнях представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить відхилити апеляційну скаргу прокурора а оскаржувану суду першої інстанції залишити без зміни. Стверджує, що між ним і дружиною потерпілого ОСОБА_13 14 вересня 2018 року укладено у відповідності до ст.55 КПК України угоду про надання правової допомоги по вищезазначеному кримінальному провадженню, так як її чоловік на той час знаходився в Житомирській обласній лікарні в тяжкому стані. З 19 грудня 2018 року його довірителю - ОСОБА_10 встановлено 1-шу А групу інвалідності, а через те, що у нього паралізовані руки і ноги, він згідно висновку МСЕК потребує стороннього догляду. Копія вищезазначеної угоди з додатками у відповідності до ч.3 ст.58 КПК України була передана слідчій ОСОБА_16 , і в той же день слідча на його, представника, запит надала йому копію витягу з ЄРДР, копію протоколу ОМП з план-схемою і фото таблицею. На протязі всього слідства він, як представник, а також дружина потерпілого співпрацювали з слідчою. Слідча запевнила, що після висновку експерта - автотехніка перед тим, як вручити підозру визнає дружину потерпілого його представником. Хоча цього не сталося і слідча їх ввела в оману і наскільки відомо на сьогоднішній день, знищила його, представника, документи з кримінального провадження. Додатково представник адвокат ОСОБА_11 зазначає, що про те, що кримінальне провадження направлено до суду, він дізнався випадково від ОСОБА_16 через деякий час від тієї дати, що зазначена в обвинувальному акті. Слідча пояснила, що прокурор ОСОБА_8 сказала їй, що ОСОБА_11 не може бути представником потерпілого, а тому йому не обов`язково знайомитись з матеріалами провадження. 29.07.2019 року після першого підготовчого судового засідання звернувся до потерпілого щодо подробиць ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, на що він повідомив, що слідча надала йому тільки незаповнений бланк якогось протоколу і попросила, щоб він розписався, але він не зміг розписатися, так як у нього паралізовані обидві руки і вони не працюють, також не може без допомоги сторонніх сидіти. Як вбачається зі справи, слідча його, адвоката ОСОБА_11 , і дружину потерпілого взагалі не залучила в якості представника потерпілого і не внесла до обвинувального акту. Їх права порушені в тому, що не ознайомленні з матеріалами справи, чим позбавлено можливості надати докази з своєї сторони, позбавлено можливості подати клопотання щодо призначення додаткової СМЕ, так як на момент завершення досудового розслідування у потерпілого зберігається стійка втрата працездатності менш як на одну третину, що належить розуміти як втрату загальної працездатності від 10 до 33 %, а це у відповідності Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до заподіяння ТТУ, а тому дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати не за ч.1 ст.286 КК України, а за ч.2 ст.286 КК України. Позбавлено права подати цивільний позов у справі. Призначення судового розгляду за наявності викладених вище недоліків і виявлених порушень закону з їх усуненням прокурором на наступних стадіях провадження законом не передбачено.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та викладені в ній вимоги, просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_11 заперечив проти апеляційної скарги прокурора з викладених в поданих письмових запереченнях мотивів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників судового розгляду, перевіривши обвинувальний акт та додані до нього документи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України Судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції вказаним вимог Закону дотримався та дійшов вірного висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (а.к.п.45) потерпілому ОСОБА_10 з 19 грудня 2018 року встановлено першу А групу інвалідності загального захворювання та згідно цієї ж копії довідки комісією надано висновок про те, що ОСОБА_10 «потребує постійного стороннього догляду».

Тобто, потерпілий ОСОБА_10 внаслідок ДТП мав такий фізичний стан, через який під час досудового розслідування був неспроможний особисто здійснювати передбачені КПК України права та обов`язки.

При цьому, як передбачає ст.55 КПК України у випадку, коли вчинення злочину, внаслідок якого фізична особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Разом з тим, з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні не вбачається, що органом досудового розслідування були здійснені заходи по забезпеченню потерпілому, враховуючи його стан здоров`я та істотні обмеження життєдіяльності і потребування стронньої допомоги, умов до реалізації своїх прав, передбачених ст. 56 КПК України, про які йдеться в клопотанні представника потерпілого, шляхом залучення до кримінального провадження його представника та/або іншої близької особи у якості потерпілого відповідно до положень ст. 55 КПК України.

При цьому ще 14 вересня 2018 року між дружиною ОСОБА_13 та адвокатом ОСОБА_11 було укладено у відповідності до ст.55 КПК України угоду про надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_10 , оскільки останній перебував на той час в лікарняному закладі та не міг самостійно реалізовувати свої права.

За твердженням представника потерпілого таке незалучення його до кримінального провадження на стадії досудового розслідування позбавило можливості потерпілого заявляти відповідні клопотання, додавати документи щодо стану його здоров`я, що могло потягнути за собою неповне встановлення обставин кримінального провадження щодо тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому неправомірними діями обвинуваченого, а відтак можливо і неправильну кваліфікацію його дій.

Усунути такі порушення прав потерпілого у кримінальному провадженні при судовому розгляді обвинувального акту не вбачається можливим.

Зазначені в обвинувальному акті обставини вчинення злочину і ступінь тяжкості завданих потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що може вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого, підлягають встановленню на стадії досудового розслідування із додержанням прав потерпілого.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги прокурора безпідставності повернення обвинувального акту прокурору не знайшли свого підтвердження, його посилання на непідтвердження повноважень представника потерпілого належними документами, спростовуються наданими адвокатом ОСОБА_7 договором про надання правової допомоги потерпілому ОСОБА_10 , а доводи про те, що від потерпілого в підготовче судове засідання не надходило заяв про відкладання та заяв про представництво його інтересів адвокатом ОСОБА_7 з огляду на повідомлення представника про фізичний стан потерпілого на час проведення підготовчого судового засідання, який є частково паралізованим, вбачаються апеляційному суду нелогічними та такими, які не відповідають обставинам, наведеним вище.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, що адвокатом ОСОБА_11 подано сумнівний ордер на підтвердження його повноважень на представництво інтересів потерпілого, то такі доводи прокурора не спростовують факту укладання 14 вересня 2018 року між ОСОБА_13 (є дружиною потерпілого ОСОБА_10 ) та адвокатом ОСОБА_11 угоди про надання правової допомоги, про йшлось раніше в цій ухвалі суду, та що підтверджується матеріалами кримінального провадження (а.к.п.19).

При цьому посилання апелянта на те, що угода на представництво інтересів потерпілого ОСОБА_10 не могла бути укладена між адвокатом та дружиною потерплого, яка не має статусу учасника кримінального провадження, є необгрунтованими, оскільки, враховуючи фізичний стан потерпілого, його дружина, укладаючи таку угоду, діяла в його інтересах, та укладання такої угоди не суперечить вимогами КПК України, і зазначена угода прийнята судом першої інстанції.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, судом першої інстанції прийнято обгрунтоване на вмотивоване рішення з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, з яким погоджується і колегія суддів.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 січня 2020 року про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001437 від 28 серпня 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.286 КК України, Коростенському місцевому прокурору для виконання вимог Закону залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: