справа №619/999/20
провадження №1-кс/619/318/20
УХВАЛА
іменем України

24 березня 2020 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0000095 від 17.01.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
за участю: сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
підозрюваногоОСОБА_3 .

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
До суду надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обґрунтовуючи його ризиками, які зазначені у пунктах 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражаються в тому, що підозрюваний ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, що може свідчити про намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду; існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виражається в тому, що ОСОБА_3 , може вчинити новий злочин, оскільки ОСОБА_3 , неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, останній раз 29.07.2015 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 23 серпня 2017 року звільнений умовно-достроково ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з невідбутою частиною покарання 7 місяців 3 дні, та підозрюється у вчиненні нового умисного корисливого злочину, що свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення не став та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, вважає, що застосування стосовно ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, які зазначені у ньому.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання.
Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово засуджений за корисливі злочини проти власності, останній раз 29.07.2015 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 23.08.2017 звільнений умовно-достроково ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з невідбутою частиною покарання 7 місяців і 3 дні, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, повторно, вчинив ряд умисних, корисливих злочинів за наступних обставин.
В грудні місці 2019 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_3 маючи та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, направився до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прийшовши до території вказаного домоволодіння, яке має засіб охорони у вигляді огорожі, а отже, має ознаки сховища, ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, переліз через ворота до території вказаного домоволодіння, таким чином незаконно проник до сховища, де знаходився транспортний засіб марки «Iveco» моделі «Turbo Daily 35.10», який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підійшовши до вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 , шляхом підбору ключа відчинив дверцята транспортного засобу, звідки таємно викрав: 1) зварювальний апарат «W-Master MMA 200» та дроти до нього, довжиною 4 метри; 2) кутову шліфувальну машину марки «Wintech» моделі «wag 230/2500»; 3) набір інструментів та ключів з головками «Intertool ET-6106», що належать ОСОБА_6 , після чого, з викраденим майном, з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті зазначених дій з боку ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 , з урахуванням висновку судово-товарознавчої експертизи № 4521 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса від 27.02.2020, спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 3470 грн 00 коп.
Крім того, 01 лютого 2020 року о 08 год 30 хв ОСОБА_3 , маючи та реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного с проникненням у житло, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, направився до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 . Прийшовши до території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, переліз через ворота до території вказаного домоволодіння, де за допомогою металевої пластини шляхом віджиму пошкодив металопластикову раму вікна та відчинив його, таким чином незаконно потрапив до житлового будинку, після чого усвідомлюючи те, що викрасти усе майно ОСОБА_3 не має можливості, звідки таємно викрав: 1) музичний центр марки «Samsung» моделі «mm-e320» 2) куртку марки «Puma» марки «Warmcell», що належать ОСОБА_6 , після чого, з викраденим майном, з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В подальшому 01 лютого 2020 року о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 маючи та реалізуючи свій єдиний продовжуваний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, повернувся до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 . Прийшовши до території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , впевнившись у тому, що його подальші злочинні дії ніким помічені не будуть, переліз через ворота до території вказаного домоволодіння, де через відчинені вхідні двері, пройшов до житла, таким чином незаконно потрапив до житлового будинку, звідки таємно викрав: 1) праску марки «Tefal» моделі «1550»; 2) кофту марки «Reebok»; 3) кофту марки «Fila»; 4) штани чорні чоловічі; кросівки марки «Adidas» моделі «Terrex Continintal 295»; 5) кофта марки «Nike»; 6) в`єтнамки чорного кольору; 7) джинси марки «Colin`s»; 8) кофта марки «Ostin»; 8) джинси чоловічі синього кольору, що належать ОСОБА_6 , після чого, з викраденим майном, з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд. В результаті зазначених дій з боку ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 , з урахуванням висновку судово-товарознавчої експертизи № 4522 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса від 27.02.2020, спричинено шкоду на загальну суму 5137,10 грн.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 № 475/97-ВР, надалі «Конвенція». За визначенням Європейського суду з прав людини обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин (справа K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчим суддею проведено аналіз всіх ризиків, визначених частиною 1 статті 177 КПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства України та міжнародного законодавства, зокрема практика ЄСПЛ, яка відповідно до частиною 5 статті 9 КПК України застосовується у кримінальному процесуальному законодавстві України (Рішення у справі «Смирнова проти Росії», скарги № 46133/99 та 48183/99, від 08.06.1995 у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини», від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» тощо).

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинен перевірити чи достатньо підстав для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є домашній арешт до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також, чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням іншого запобіжного заходу.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Фактичні обставини інкримінованому ОСОБА_3 злочину, свідчать про обґрунтованість підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється.
Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам.
Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_3 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а надані докази обґрунтовують ці обставини.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного слідчий суддя покладає обов`язки, які передбачені п.п. 2, 3 цієї частини статті.
На виконання ч. 6 ст. 194 КПК України слідчий суддя зазначає, що обов`язки, які покладені на підозрюваного ОСОБА_3 не можуть перевищувати двох місяців.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні.
Статтею 205 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 177-179, 181, 186, 193, 194, 196, 203, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити повністю.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_3 залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 21 год 00 хв до 07 год 00 хв наступного дня.
Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 на строк до 09 травня 2020 року такі обов`язки:

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для організації виконання начальнику Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області.
Дергачівський ВП ГУНП в Харківській області повинен негайно поставити на облік ОСОБА_3 і повідомити про це слідчому ОСОБА_7 .
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_3 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному ОСОБА_3 негайно після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 09 травня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1