Дата документу 17.02.2020
Справа № 334/8644/19
Провадження № 1-кп/334/584/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представників потерпілої - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003837 від 01 листопада 2019 року, відносно: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, маючого вищу освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2019 року, приблизно о 13 годині, водій ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині пр. Металургів зі сторону вул. Рекордної в напрямку пр. Соборного в м. Запоріжжі.

В цей час, на нерегульований пішохідний перехід, який розташований в районі буд. №14 по пр. Металургів та позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 (нерегульований пішохідний перехід) та дорожнім знаком - 5.35.1 (пішохідний перехід) Правил дорожнього руху України, вийшла пішохід ОСОБА_12 , яка почала перетинати дорогу зліва-направо відносно руху автомобіля «Mitsubishi Lancer».

Під час руху, по вищевказаному проспекту, водій ОСОБА_11 , наближаючись до вищевказаного нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_12 , яка рухалась по ньому, своєчасно не зменшив швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу та не надавши перевагу в русі останній, виїхав на пішохідний перехід де передньою лівою бічною частиною кузова скоїв наїзд на неї.

Своїми діями водій ОСОБА_11 порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до яких:

- п.18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення водієм ОСОБА_11 вимог п.18.1. Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №9-804 від 05 грудня 2019 року, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, з якими звернулась до КНП «Міська лікарня №9» ЗМР.

Згідно висновку судової медичної експертизи №1091 від 13 грудня 2019 року, закриті переломи основи II та III плюснових кісток правої стопи зі зміщенням уламків, лінійний перелом латеральної клиновидної кістки правої стопи, забій кісткового мозку кісток правої стопи з розвитком тендосиновіта (запальних змін) в сухожиллях м`язів правої стопи, набряк м`яких тканин правої стопи; забій кісткового мозку кісток правого гомілковостопного суглобу з розривом міжберцевих зв`язок; забій кісткового мозку кісток лівого гомілковостопного суглобу із розривом міжберцевих зв`язок та частковим розривом передніх пучків дельтоподібної зв`язки (за даними магнітно-резонансних томографій), синці в ділянка обох стоп у ОСОБА_12 кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_12 утворилися від дії тупих предметів. Не виключається можливість виникнення комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні від потерпілої ОСОБА_5 надійшла заява, в якій вона просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що вона з обвинуваченим ОСОБА_8 примирилась, він їй відшкодував матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі. Претензій до нього вона не має.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала свою заяву.

Представники потерпілої у судовому засіданні підтримали заяву потерпілої ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, вину визнає.

Захисник ОСОБА_9 не заперечував щодо звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Прокурор вважає, що маються підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.286 ч.1 КК України та закриття кримінального провадження.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити клопотання потерпілої з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України, належить до злочину невеликої тяжкості.

У судовому засіданні потерпіла заявила клопотання, в якому просить закрити кримінальне провадження, обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що потерпіла примирилась з обвинуваченим та на даний час обвинувачений відшкодував завдані потерпілій збитки.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, тобто вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілою та відшкодував завдані потерпілій збитки, суд вважає, що маються підстави для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Крім цього у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 , поряд з клопотанням про закриття кримінального провадження, заявила клопотання про залишення її позову без розгляду.

Вирішуючи питання про залишення цивільного позову без розгляду, суд виходить з наступного.

Пункт 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» передбачає, що у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом КПК не врегульовані то до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Нормами чинного КПК, не врегульовано вирішення судом питання про залишення цивільного позову без розгляду за клопотанням позивача, натомість ст. 61 КПК України, закріплює право цивільного позивача на відмову від позову, а поняття "відмова від позову" та "залишення позову без розгляду" є поняття не тотожні. Разом з цим, положення п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, встановлює, що цивільний позов суд залишає без розгляду якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, що і підлягає в даному випадку застосуванню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , необхідно залишити без розгляду.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 46 КК України, ст.ст. 285, 286, 288 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ст.286 ч.1 КК України закрити та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

Арешт накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя 05 листопада 2019 року на автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 - скасувати.

Автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території майданчику тимчасового тримання СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, повернути законному власнику ОСОБА_13 за належністю.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази DVD-R диск «Videx - 4,7 GB» з відео файлом з зовнішньої камери спостереження, яка зафіксувала момент дорожньо-транспортної пригоди зберігати в матеріалах кримінального провадження які перебувають у прокурора.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1