ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3201/19 Справа № 210/5175/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання начальника Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою останнього на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року подання начальника Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була негативною, за що ОСОБА_7 було винесено Догану та Сувору догану в засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення. Окрім того, згідно з Довідкою про доходи ОСОБА_7 до робіт на ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№80)» не залучався, та при цьому після 01 листопада 2017 року у МСЕК на предмет раніше отриманої інвалідності не оглядався, що ставить під сумнів фізичну неможливість засудженого до праці. Також, судом взято до уваги, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, пов`язаний з умисним тілесним ушкодженням, небезпечним для життя, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року за №842-УІІІ, який становить з 18 листопада 2014 року по 13 квітня 2015 року включно, строк, який залишився до відбуття, який становить майже рік та поведінку засудженого за весь період відбування покарання. За цих обставин, суд дійшов висновку, що поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання та застосувати до нього положення ст. 81 КК України, звільнивши від відбування покарання умовно-достроково.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_7 посилається на те, що за весь час відбування покарання має лише 3 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, а також 7 заохочень, а саме подяк за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці суспільно-корисної роботи. За цих обставин, посилання суду на не то, що він не працює є необґрунтованим, оскільки в такому разі він не мав би зазначених заохочень. Окрім цього, засуджений звертає увагу на те, що він має інвалідність, що має враховуватись на його користь при застосуванні положень ст. 81 КК України. До того ж, засуджений зауважує, що вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, став на шлях виправлення та довів його, а застосування до нього положень ст. 72 КК України жодним чином не впливає на можливість його звільнення від відбування покарання умовно-достроково.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Нікопольського міського суду Дніпропетровської області ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18 листопада 2014 року по 13 квітня 2015 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики ОСОБА_7 , останній, за час відбування покарання в ДУ Криворізька виправна колонія (№80) з 19 січня 2017 року характеризується позитивно, працевлаштований при церкві установи, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, підтримує відносини із засудженими, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок установи, має 7 заохочень, залучається до робіт з благоустрою установи, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу, виховних заходах, входить до складу ради колективу засуджених, підтримує зв`язки з рідними.
До цього часу, відбуваючи покарання з 05 травня 2015 року по 19 січня 2017 року в інших установах, ОСОБА_7 характеризувався посередньо, мав 3 стягнення та заохочень не мав.
Таким чином, з матеріалів справи об`єктивно вбачається, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в нього 7 заохочень та позитивної характеристики.
На переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який останній вже відбув, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2019 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою подання начальника Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" ОСОБА_8 та звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 6 (шість) місяців 19 (дев`ятнадцять) днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4