Справа № 148/2235/16-к
Провадження №11-кп/801/213/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці клопотання прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000248 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційної скарги з доповненнями прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2018 року,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 мотивовано тим, що, враховуючи особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зникли та продовжують існувати, тяжкість кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі , те, що при іншому запобіжному заході обвинувачений може уникати явки до суду, оскільки після злочину обвинувачений вживав дії до приховання слідів злочину та переховувався від правоохоронних органів, на момент судового розгляду надавав витіюваті покази намагаючись умисно ввести суд в оману та свідомо перекрутити наявні докази його вини, доцільно продовжити обвинуваченому за ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2018 року законної сили.
Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який просив задоволити клопотання про продовження строку тримання під вартою, продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді триманням під вартою до набрання Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2018 року законної сили, думку захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти клопотання прокурора, просив застосувати запобіжний захід не повязаний з тримання під вартою, а саме домашній арешт, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати відносно нього домашній арешт, обговоривши доводи клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, до спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2018 року обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі, вказаним вироком запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 року апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задоволено частково, вирок Тульчинського районного суду Вінницької області змінено, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 04.08.2016 року по 12.03.2019 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі, в решті вирок залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18.12.2019 року ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 12.03.2019 року скасовано, кримінальне провадження призначено до нового судового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Також, вказаною постановою строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 діб, до 15.02.2020 року.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06.02.2020 року за клопотанням прокурора строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 60 діб, тобто до 05.04.2020 року.

З огляду на те, що завершити розгляд поданих апеляційних скарг в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є неможливим, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачується, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Обставинами, що вказують на доцільність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідки дій ОСОБА_7 , визначене судом першої інстанції покарання у виді 12 років позбавлення волі, що дає підстави вважати, що обвинувачений може, перебуваючи на волі, ухилятися від явки до суду, що унеможливить належний розгляд справи у розумні строки.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він має можливість проживати з матір`ю, яка потребує допомоги, в разі якщо суд застосує відносно нього домашній арешт є необгрунтованими.
Вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують ризики наявні у даному кримінальному провадженні.
Крім того, під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, з метою попередження ризику переховуванням від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність залишення вироку місцевого суду без змін або ухвалення нового вироку з призначенням більш суворого покарання при його перегляді в апеляційному порядку, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження доцільно продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш мякі запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вищевказаних ризиків та не забезпечать належного виконання покладених обовязків.
За таких обставин, наявні підстави для продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2018 року законної сили
Клопотання прокурора є обґрунтованим, підлягає до задоволення.
Керуючись ст.405 КПК України, апеляційний суд
П о с т а н о в и в :
Задоволити клопотання прокурора.
Продовжити обвинуваченому за ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.01.2018 року законної сили

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4