ун. № 759/833/18
пр. № 1-кп/759/121/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
номер кримінального провадження 0005947, внесеного 09.06.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, офіційно не працює, не одружений, раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_10 ,
потерпілої ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження

встановив:
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він в період часу з квітня по липень 2016 року, знаходячись в приміщенні квартири своєї знайомої, за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_11 .

Так він, приблизно в квітні 2016 року знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , помітивши ювелірні вироби із золота, частина яких знаходилась в шкатулці у спальній кімнаті, інша частина яких знаходилась на полиці в дитячій кімнаті, та які належали ОСОБА_11 , з метою особистого збагачення та обернення на свою користь, вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю власника та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, в період часу з квітня по липень 2016 року, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: золота обручка, вагою 3 г, вартістю 3900 грн., золота каблучка з камінцем, вагою 2,38 г, вартістю 2023 грн., золота сережка, вагою 2,12 г, вартістю 1795 грн., золота сережка з камінцем, вагою 0,69 г, вартістю 536 грн., золотий кулон, вагою 2,09 г, вартістю 1777 грн., золота каблучка, вагою 3,6 г, вартістю 2616 грн., золоті сережки з камінцями, вагою 1,61 г, вартістю 1369 грн., золота каблучка з камінцем, вагою 3,6 г, вартістю 3060 грн., пара золотих сережок, вагою 1,55 г, вартістю 1317 грн., золотий кулон, вагою 3,22 г, вартістю 2737 грн., золота обручка, вагою 1,99 г, вартістю 1446 грн., золоті сережки, загальною вагою 1,08 г, вартістю 918 грн., золота каблучка, загальною вагою 2,95 г, вартістю 2508 грн., золота обручка, загальною вагою 3,73 г, вартістю 3160 грн., пара золотих сережок, загальною вагою 3,08 г, вартістю 2618 грн., золота сережка з камінцем, вагою 0,69 г, вартістю 536 грн., золоті сережки, вагою 1,5 г, вартістю 1950 грн., золотий ланцюжок, вагою 1,9 г, вартістю 2470 грн., золотий ланцюжок, вагою 2,48 г, вартістю 3224 грн., золотий ланцюжок, вагою 2 г, вартістю 2600 грн., золотий хрестик, вагою 2,60 г, вартістю 3380 грн., золотий хрестик, загальною вагою 2,3 г, вартістю 2990 грн., золотий хрестик, загальною вагою 2 г, вартістю 2600 грн., золота сережка, загальною вагою 2,4 г, вартістю 3120 грн., набір золотих прикрас, який складається з сережок, каблучки з камінцями, загальною вагою 6 г, вартістю 5500 грн., золоті сережки з камінцями, вагою 1,3 г, вартістю 1690 грн., золоті сережки з камінцями, вагою 1,3 г, вартістю 1690 грн., золоті сережки з камінцями, вагою 1,8 г, вартістю 2340 грн., золота каблучка з камінцями, вагою 3 г, вартістю 3900 грн., золота обручка, вагою 9 г, вартістю 11700 грн., золотий браслет, вагою 12 г, вартістю 15600 грн., грошові кошти у сумі 500 грн., телевізор марки «Samsung Smart TV», діагоналлю 32 дюйми, вартістю 8000 грн.

Таємно викравши вказане вище чуже майно ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 101670 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому злочині за ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та надав показання про те, що він не вчиняв крадіжки. В сім`ї зникали речі, почались фінансові труднощі. В період вчинення крадіжок, він постійно перебував в квартирі потерпілої, тому вважає, що саме тому підозра впала на нього. Прикраси, які були викрадені він ніколи не бачив, тільки чув зі слів, що їх здавали в ломбард. Телевізор, який був викрадений, він повернув особисто свій, з власної квартири. Вважає, що в усьому винен теперішній чоловік потерпілої. Цивільний позов не визнав.
Потерпіла ОСОБА_11 , надала показання з яких вбачається, що на даний час з обвинуваченим не спілкується. Влітку 2016 року, помітила що зникли золоті прикраси, дома в той період знаходився лише чоловік, старші діти та обвинувачений. В період вчинення крадіжок, вона була на дачі разом з молодшою дитиною, три рази виявляли пропажу речей. Обвинувачений телевізор повернув, згодом обіцяв все повернути, писав навіть розписки. Пізніше вона знайшла закладні з ломбарду з підписами ОСОБА_5 вдома, в дитячому альбомі. Викрадені золоті прикраси оцінили виходячи з відомостей закладних з ломбарду. Доступ до кімнати мала вся сім`я. Донька іноді давала ОСОБА_5 ключі від квартири. Після проходження детектору брехні обвинуваченим, намагались домовитись з обвинуваченим та не доводити все до суду. Цивільний позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.
Свідок ОСОБА_12 показала суду, що потерпіла її мати, з обвинуваченим ніяких стосунків вже немає. З 2012 року вона почала зустрічатись з обвинуваченим. Крадіжки виявили влітку у 2016 році, про які їй повідомила матір. Зникли золоті прикраси, які знаходилась в шкатулці матері, в її кімнаті. Вона особисто декілька разів давала ключі від квартири обвинуваченому. Після крадіжки прикрас, також був викрадений телевізор, але пізніше повернутий ОСОБА_5 , хоча зовсім інший, золоті прикраси повернуті не були. Сусіди бачили, як чоловік в кепці виносив телевізор з квартири. Коли ОСОБА_5 зізнався під час розмови з матір`ю та її чоловіком, він обіцяв все повернути.
Свідок ОСОБА_13 показала суду, що обвинувачений її молодший син. Знає тільки те, що з квартири потерпілої зникли речі. Дізналась про це влітку 2016 року, коли вже потерпіла прийшла особисто до неї. ОСОБА_5 повідомив їй про це особисто в червні місяці 2016 року, коли його почали в цьому звинувачувати. В себе вдома, де вона проживала разом з сином, вона не знаходила ні прикраси, ні виписки з ломбарду. Іноді просила обвинуваченого здати її золоті прикраси в ломбард.
В судовому засіданні досліджені докази, які сторона обвинувачення поклала в основу обвинувачення ОСОБА_5 , об`єм та порядок дослідження яких встановлено у відповідності до ст.349 КПК України, а саме:

- копії виписок з договорів №814-16009531 від 04.06.2016, №814-16009539 від 04.06.2016, №814-16009543 від 04.06.2016, №814-16009542 від 04.06.2016, №814-16009538 від 04.06.2016, №814-16009541 від 04.06.2016, №814-16009537 від 04.06.2016, №814-16009536 від 04.06.2016, №814-16009534 від 04.06.2016, №814-16009535 від 04.06.2016, №814-16009532 від 04.06.2016, №814-16009533 від 04.06.2016, №814-16009530 від 04.06.2016, №814-16009540 від 04.06.2016, відповідно до яких позичальником (застовадавцем) є обвинувачений ОСОБА_5 (а.п. 159 165 т.1);
- висновок експерта №8-4/802 від 28.07.2017, відповідно до якого, підписи у виписках договорів №814-16009539 від 04.06.2016, №814-16009538 від 04.06.2016, №814-16009541 від 04.06.2016, №814-16009537 від 04.06.2016, №814-16009536 від 04.06.2016, №814-16009534 від 04.06.2016, №814-16009535 від 04.06.2016, №814-16009540 від 04.06.2016 виконані, ймовірно, ОСОБА_5 (а.п. 169-175 т.1).
За результатами проведеної оцінки суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення є обґрунтованим повністю, та його обсяг об`єктивно підтверджений у судовому засіданні в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.
Проаналізувавши докази, надані сторонами провадження, суд дійшов висновку про те, що своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що завдала значної шкоди потерпілій. Такі дії обвинуваченого утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.
Судом були проаналізовані показання обвинуваченого в частині невизнання вини у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, які спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, що були досліджені в суді. При цьому показання ОСОБА_5 про те, що крадіжку він не вчиняв, є нелогічними та викликають сумнів у суду, оскільки дані покази спростовуються переглянутим в суді відео на DVD-RW диску, відповідно до якого, на відео чітко видно та чути, як обвинувачений ОСОБА_5 , 05.09.2016 в 23 год. 15 хв. на камеру фактично визнає свою вину та зобов`язується відшкодувати та повернути усе викрадене майно до 12.09.2016 (а.п. 244 т.1). При цьому суд не бере до уваги твердження сторони захисту про те, що на обвинуваченого було здійснено вплив фізичного та психологічного характеру, оскільки при перегляді відеозапису будь-яких протиправних дій помічено не було, відеозйомка велася безперервно, крім того, сам обвинувачений ОСОБА_5 на відео особисто заявив, що на нього не здійснювався вплив психологічного або фізичного характеру з боку чоловіка потерпілої.
Крім того, покази обвинуваченого про те, що він майже весь час в квартирі знаходився завжди зі своєю дівчиною ОСОБА_12 , на підтвердження нібито, того, що він не мав можливості вчинити крадіжку, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_12 , яка показала суду, що ОСОБА_5 мав доступ до квартири, де була вчинена крадіжка, оскільки ОСОБА_12 інколи давала йому ключі, пояснивши свої дії тим, що в них з 2012 року були дуже довірливі стосунки одне до одного. Не вірити даному свідку у суду немає підстав, її покази узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_11 , яка безпосередньо показала суду та підтвердила той факт, що інколи у ОСОБА_5 були ключі від квартири.
До показань свідка ОСОБА_13 , даних нею в судовому засіданні, суд ставиться критично, оскільки вона є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 та її показання, на думку суду, направленні на уникнення відповідальності останнім.

Таким чином, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), що завдала значної шкоди потерпілій.
Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на час затримання офіційно не працював, має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, пільг та утриманців не має, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, суд бере до уваги той факт, що обвинувачений довгий час не з`являвся в судові засідання, тобто ухилявся від суду, у зв`язку з чим був об`явлений у розшук. Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції частини 3 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк за вчинений ним злочин, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 101670 грн. 00 коп. слід задовольнити повністю.
Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За вимогами ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
З врахуванням наведеного, та даних, які містяться безпосередньо в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, цивільний позов потерпілої про відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі в розмірі 101670 грн. 00 коп.
При вирішенні в частині позову про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., суд виходить із наступного.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до переконання, що у зв`язку з неправомірними діями обвинуваченого заподіяно моральну шкоду потерпілій та її родині, душевні страждання та незручності, сімейний розлад та душевні хвилювання її доньки.
Таким чином, на підставі вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір завданої моральної шкоди слід визначити в сумі 20000 грн. та стягнути із обвинуваченого на користь потерпілої.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 та ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання, у виді 5 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Після набуття вказаним вироком законної сили, суму застави, внесену за ОСОБА_5 у розмірі 70480 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_14 .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 101670 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на загальну суму 4367 грн. 28 коп., а саме за проведення: судово-дактилоскопічної експертизи №5254/д від 27.12.2016, судово-почеркознавчої експертизи №8-4/802 від 28.07.2017.

Речові докази по справі:

- один слід папілярного узору знищити;

- договори №814-16009531 від 04.06.2016, №814-16009539 від 04.06.2016, №814-16009543 від 04.06.2016, №814-16009542 від 04.06.2016, №814-16009538 від 04.06.2016, №814-16009541 від 04.06.2016, №814-16009537 від 04.06.2016, №814-16009536 від 04.06.2016, №814-16009534 від 04.06.2016, №814-16009535 від 04.06.2016, №814-16009532 від 04.06.2016, №814-16009533 від 04.06.2016, №814-16009530 від 04.06.2016, №814-16009540 від 04.06.2016 залишити в матеріалах кримінального провадження №0005947.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1