Провадження № 1-кс/638/213/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна, погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження №0004640 від 14.11.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, -

встановив:

До слідчого судді звернувся слідчий з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку від 24.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: страховий поліс №АО/0013199 на ОСОБА_7 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №641878 від 14.11.2019 року, шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004640 від 14.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 14.11.2019 року о 13 год. 41 хв. до Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківської області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 14.11.2019 року о 09 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Університетська 5, співробітниками УПП в Харківській області був зупинений автомобіль «Range Rover» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого центром ДАІ 6301 від 02.10.2014, з явними ознаками підробки, а також знищено номер кузову автомобіля.

Слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області 14.11.2019 року під час проведення огляду місця події вилучено: автомобіль марки «Land Rover», моделі «Range Rover» з реєстраційний номером НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 », копію довіреності НАР 885167 від 26.02.2015 року, ухвалу суду від 25.05.2016 року справа № 638/8625/16-к, 1-кс/638/2071/16. У подальшому вказаний автомобіль був доставлений на штраф майданчик, розташований за адресою: м. Харків, вул. Пушкіна, 106.

У подальшому слідчим СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області 14.11.2019 складено акт огляду транспортного засобу, а саме автомобілю марки «Land Rover», моделі «Range Rover» з реєстраційний номером НОМЕР_1 , який знаходиться на тимчасовому відповідальному зберіганні. У вказаному акті зазначено, що ключи від автомобіля передані власнику автомобілю ОСОБА_8 .

Так, відповідно до довіреності НАР 88167 від 26.02.2015 року вилученої під час огляду місця події від 14.11.2019 року встановлено, що ОСОБА_9 уповноважує ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на право керувати з правом тимчасового виїзду за кордон та знімати з обліку в органах ДАІ, продати за ціну та на умовах за його розсудом, за умови сплати податку з доходів фізичних осіб, страхувати, здавати в оренду легковий автомобіль марки «LAND ROVER RANGE ROVER», що належить ОСОБА_9 на підстав свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ВРЕВ 6301 УДАІ в м. Харкові від 02.10.2014шасі № SALGA2HF9EA129252, реєстраційний № НОМЕР_3 .

У подальшому проведено огляд Інтернет сайту «Єдиний реєстр спеціальних бланків нотаріальних документів» відповідно до якого бланк довіреності НАР 88167 являється викраденим.

Також, за допомогою автоматизованої бази реєстрації транспортних засобів МВС України встановлено, що номерні знаки № НОМЕР_1 , на яких був зупинений працівниками поліції вказаний автомобіль, належать ОСОБА_10 на мотоцикл «Goldammer», «Custom 1».

Крім того, перевіривши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке було вилучено у ОСОБА_7 за допомогою автоматизованої бази реєстрації транспортних засобів МВС України встановлено, що дата першої реєстрації транспортного засобу зазначена «24.07.2013», а в вилученому свідоцтві «02.10.2014», ім`я фізичної особи зазначено « ОСОБА_11 », а в вилученому свідоцтві «IHOR», що також свідчить про ознаки підробки свідоцтва.

Також, перевірено номер шасі « НОМЕР_4 » за допомогою автоматизованої бази реєстрації транспортних засобів МВС України відповідно до якої встановлено, що за вказаним шасі зареєстровано номерний знак « НОМЕР_5 ».
Крім того, допитано в якості свідка представника ОСОБА_9 ОСОБА_12 , який дав покази про те, що у 2013, 2017 роках ОСОБА_9 видав йому довіреність на право керування, користування автомобіля марки «Land Rover» «Range Rover», якому належить шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_3 , який знаходиться на сервісі у м. Харкові.

У подальшому вказаний автомобіль, яким користується ОСОБА_12 оглянуто та встановлено, що дані, які зазначено у свідоцтво про реєстрацію транспортному засобу НОМЕР_2 співпадають з автомобілем, який був оглянуто.

Слідчий зазначає, що в органу досудового розслідування існують обґрунтовані підстави вважати щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч 1 ст.358 КК України. 24.12.2019 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.11.2019 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведення вказаного обшуку виявлено та вилучено майно: страховий поліс № АО/0013199 на ОСОБА_7 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ДП 18 № 641878 від 14.11.2019.

Слідчий зазначає, що вказані документи в цілому відповідають критеріям речових доказів, а також можуть бути використані під час проведення подальшого досудового розслідування.

В судове засідання 05.02.2020 року слідчий, прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву, в якій просив клопотання розглянути без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.
Інші учасники провадження в судове засідання 05.02.2020 року не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання слідчого.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.
В провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0004640 від 14.11.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 14.11.2019 року о 13 год. 41 хв. до Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківської області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 14.11.2019 року о 09 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул. Університетська 5, співробітниками УПП в Харківській області був зупинений автомобіль «Range Rover» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого центром ДАІ 6301 від 02.10.2014, з явними ознаками підробки, а також знищено номер кузову автомобіля.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.
Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Встановлено, що 24.12.2019 року під час обшуку, проведеного за адресою АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді, було виявлено та вилучено страховий поліс №АО/0013199 на ОСОБА_7 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №641878 від 14.11.2019 року.

Вилучене майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування. Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення.
Отже, враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги необхідність проведення у кримінальному провадженні відповідних експертиз, слідчий суддя визнає клопотання таким, що підлягає задоволенню та вважає за необхідне накласти арешт на страховий поліс №АО/0013199 на ОСОБА_7 та протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №641878 від 14.11.2019 року, шляхом позбавлення права володіти, користуватися та розпоряджатися вказаними речами, оскільки на думку суду, саме такий спосіб застосування арешту відповідатиме критеріям розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження.

Також слідчий суддя враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його власник має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна, погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , за матеріалами кримінального провадження №0004640 від 14.11.2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку від 24.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: страховий поліс №АО/0013199 на ОСОБА_7 ; протокол про адміністративне правопорушення серії ДП18 №641878 від 14.11.2019 року, шляхом заборони володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеними документами.

Місцем зберігання арештованого майна визначити Шевченківський ВП ГУ НП в Харківській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1