ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/860/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Номер провадження: 11-кп/819/680/20 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: продовження строку запобіжного заходу УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого: судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 травня 2020 року, якою відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бєктємір, Срєднєчірчіського р-ну республіки Узбекистан, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушешь, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 липня 2020 року, включно.
ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Голопристанського районного суду Херсонської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України
Ухвалою Голопристанського районного міського суду Херсонської області 08 травня 2020 року, задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 06 липня 2020 року, включно.
Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.
Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.
Зокрема, апелянт зазначає про відсутність належних доказів, які б вказували на наявність ризиків зазначених в клопотанні прокурора, що суперечить практиці ЄСПЛ.
Крім того, на думку захисника судом не враховано те, що на даний час потерпілий ОСОБА_10 претензій до обвинуваченого не має та не заперечує проти зміни підозрюваному ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Також, громадянка ОСОБА_12 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого, не заперечує проти його перебуванні під домашнім арештом за місцем її проживання.
Крім того, на думку апелянта, прокурором порушено процесуальний строк на звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
У відповідності до приписів ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку запобіжного заходу, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали суду, судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не закінчено, а отже, суд за клопотанням прокурора зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце до теперішнього часу не зменшились, і не перестали існувати та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_8 визначено на стадії досудового розслідування.
На цій стадії судового розгляду кримінального провадження на підставі обвинувального акту апеляційний суд не вправі вирішувати питання щодо обґрунтованості та доведеності обвинувачення, які повинен вирішити суд першої інстанції по суті висунутого обвинувачення особі.
Крім того, суд цілком слушно виходив із того, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні відразу двох кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочином, вчиненого проти життя та здоров`я особи, а загалом застосовано насилля відразу відносно двох осіб, не має міцних соціальних зв`язків.
Зважаючи на викладене є неспроможними посилання захисника про відсутність належних доказів, які б вказували на наявність ризиків зазначених в клопотанні прокурора.
Наведені відомості дали підстави для висновку, що тримання під вартою ОСОБА_8 має бути продовжено з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України , зазначеним в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду.
На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт, як на тому наполягає захисник, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Позиція потерпілого була з`ясована судом під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, а тому була цілком врахована судом при прийнятті оскаржуваного процесуального рішення.
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Порушення строків звернення прокурора до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , про, які зазначає апелянт, колегія суддів не вбачає.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для продовження запобіжного заходу, є непереконливими.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 08 травня 2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 06 липня 2020 року, включно - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: