Справа № 692/93/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження
№ 0000008, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 січня

2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, учасником бойових дій, інвалідом будь якої групи не являється, раніше несудимого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1
ст. 317 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 на початку жовтня 2019 року на території колишнього саду в с. Мойсівка Драбівського району Черкаської області, всупереч встановленому законом порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, зірвав частини рослини коноплі, тобто умисно, незаконно придбав сухі частини рослини коноплі, які він в подальшому переніс до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , для власного вживання, без мети збуту, які згідно з висновком судової експертизи за експертною спеціальністю "Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів" від 13 січня 2020 року № 2/37 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою в перерахунку на суху речовину 44,02 г, та висушивши на криші господарської споруди даного домоволодіння, частину подрібнив та умисно, незаконно зберігав для власних потреб, без мети збуту у приміщенні котельні житлового будинку, а іншу частину у приміщенні господарської споруди до того часу, коли 6 січня 2020 року їх виявили та вилучили працівники поліції.

Він же, у період із жовтня 2019 року по 3 січня 2020 року, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в приміщенні веранди житлового будинку, що знаходиться на території вказаного домоволодіння, в порушення вимог обігу наркотичних засобів, маючи умисел, спрямований на надання приміщення для вживання наркотичного засобу та з метою забезпечення можливості вжити наркотичні засоби, таємно від оточуючих, систематично надавав своє приміщення веранди житлового будинку ОСОБА_6 для вживання наркотичних засобів. У подальшому ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні веранди житлового будинку разом з ОСОБА_3 , за допомогою саморобного пристрою для куріння, виготовленого з 2 полімерних пляшок, вживав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

Суд визнає доведеним наведене формулювання обвинувачення та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту та за ч. 1 ст. 317 КК України як організація або утримання місць для незаконного вживання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
У даному кримінальному провадженні 27 січня 2020 року між прокурором

ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_8 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях і зобов`язався: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення; співпрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами.

Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч. 1 ст. 317 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України визначили остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України сторони погодили підозрюваного ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Крім того, прокурор ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_3 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені

ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1

ст. 317 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_3 під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України є правильною. Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, що в силу вимог ч. 4

ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючу обставину, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше несудимий, а також те, що даними кримінальними правопорушеннями не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.

За вчинені кримінальні правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі

1727,11 гривень.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 січня 2020 року, укладену між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України.

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 січня 2020 року покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та за ч. 1 ст. 317 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю

1 (один) рік.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_3 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України.

Речові докази, а саме частини рослини коноплі, подрібнені частини рослини коноплі, пристрій для куріння, що передані на зберігання в кімнату речових доказів Драбівського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1727,11 гривень.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1