Ухвала
Іменем України

29 квітня 2020 року
м. Київ
Справа № 758/11330/14-к
Провадження № 51-2084 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року щодо останнього та клопотанням про зупинення виконання цього вироку суду апеляційної інстанції,
встановив:
До суду касаційної інстанції від захисника ОСОБА_4 , з пропуском строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 , надійшла касаційна скарга із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення та клопотання про його зупинення.

Як на причину пропуску строку касаційного оскарження судового рішення захисник у клопотанні про поновлення строкуна касаційне оскарження посилається на те, що засуджений ОСОБА_5 взагалі не отримавав копію вироку суду апеляційної інстанції.
Перевіривши касаційну скаргу з доданим до неї клопотаннями, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, а касаційну скаргу повернутизахиснику виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо судом буде визначено поважність причини пропуску цього строку. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Поважними причинами пропущення процесуального строку визнаються такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що між засудженим ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 11 березня 2020 року укладено договір про надання правової допомоги у зв`язку з тим, що 05 березня 2020 року засудженого затримано для виконанням вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року.
Як убачається із змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 , звертаючись, зі скаргою до суду касаційної інстанції через п`ять років після ухвалення щодо засудженого ОСОБА_5 вироку суду апеляційної інстанції, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, ставить питання про поновлення їй цього строку, посилаючись на те, що засуджений не отримав копію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції.
Проте, встановлено, що відповідно до вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року, засуджений разом із своїм захисником ОСОБА_6 приймали участь при розгляді апеляційної скарги прокурора на вказаний вирок суду апеляційної інстанції.

Крім того, на телефонний запит від 29 квітня 2020 року працівник Подільського районного суду м. Києва повідомила, що в матеріалах справи щодо ОСОБА_5 наявна довідка від 10 вересня 2015 року, складена працівником Апеляційного суду м. Києва про те, що засуджений ОСОБА_5 відмовився від отримання копії вироку суду апеляційної інстанції.

Враховуюче зазначене, колегія суддів вважає наведені захисником ОСОБА_4 причини пропуску строку касаційного оскарження не є такими, що можуть визнатися поважними, оскільки засуджений був присутній при розгляді апеляційної скарги прокурора, йому надавалась правнича допомога від захисника ОСОБА_6 , проте засуджений та захисник на протязі п`яти років не скористалися своїм правом на оскарження вироку суду апеляційної інстанції.

Крім того, у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Інших причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, які б колегія суду касаційної інстанції могла б визнати поважними, у поданому клопотанні захисником не наведено.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України колегія суддів вважає, що касаційну захисника ОСОБА_4 слід повернути, у зв`язку з її поданням після закінчення строку касаційного оскарження та відсутністю підстав для його поновлення.

Не підлягає розгляду клопотання захисника ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 , оскільки в силу ч. 1 ст. 430 КПК України, воно могло бути вирішене лише після відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Апеляційного суду м. Києва від 10 вересня 2015 року щодо останнього.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 повернути особі, яка її подала разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3