Дата документу 04.03.2020 Справа № 334/932/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/932/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/330/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
4 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2020 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працюючий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 16.00 години 20 квітня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_7 за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин.

21 лютого 2020 року, приблизно о 15 годині 05 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Деу Ланос,» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вулиці Богдана Хмельницького, від вулиці Добролюбова у напрямку проспекту Металургів в місті Запоріжжі. Попередньо ОСОБА_8 на перехресті вул. Богдана Хмельницького з вул. Добролюбова в м. Запоріжжі, допустив дотичний контакт керованим автомобілем з автомобілем «Toyota Camry» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 .
Швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_8 під час руху по вул. Богдана Хмельницького складала не менш ніж 90-100 км/год., що перевищує дозволену на даній ділянці проїжджої частини швидкість руху 50 км/год.
Під час руху перед перехрестям вул. Богдана Хмельницького з пр. Металургів водій ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог п.10.1 ПДР України, де сказано:
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,
допустив безпричинний виїзд на смугу зустрічного руху, подальший виїзд за межі проїжджої частини вліво та наїзд на дорожній знак 2.1 (Надати дорогу) розділу 33 ПДР України.
Після виїзду за межі проїжджої частини вліво, водій ОСОБА_8 , діючи в порушення вимог правил безпеки дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість застосувати міри екстреного гальмування для зупинки керованого транспортного засобу, вказаних заходів не вжив.
Натомість ОСОБА_8 продовжив рух з перевищенням дозволеної на даній ділянці проїжджої частини швидкості руху, виїхав на тротуар газону, що розділяє потоки зустрічних смуг по пр. Металургів, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , яка перебувала на ньому та скоїв подальше зіткнення з бетонним відбійником.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди в кареті швидкої медичної допомоги.
Того ж дня відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000646.
21 лютого 2020 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України та йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, існування ризиків, зазначених у клопотанні, а також дійшов до висновку про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати підозрюваному запобіжних захід у виді особистої поруки.
В обґрунтування скарги зазначає, що застосований запобіжний захід є занадто суворим.
Вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив дані, які характеризують ОСОБА_8 , - підозрюваний мешкає разом із цивільною дружиною ОСОБА_12 та її малолітньою дитиною, за місцем проживання характеризуються позитивно. Підозрюваний з 2018 року хворіє на розсіяний склероз цереброспінальної форми ремітуючо-рецидивуючого перебігу, страждає на венозну ангіому правої гемісфери мозочка (доброякісна пухлина), є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням ЦНС.
Висновки слідчого судді про наявність ризику переховування від слідства та суду захисник вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях.
Зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні та дав суду пояснення відносно його обставин, має бажання прийняти міри для відшкодування родичам померлої матеріальної та моральної шкоди у добровільному порядку.

Вважає, що слідчий суддя не обґрунтував, чому особиста порука цивільної дружини та рідної сестри підозрюваного є недостатнім запобіжним заходом. На теперішній час ці особи бажають бути поручителями, а тому до апеляційної скарги додаються їх характеристики.

Крім того апелянт зазначає, що підозрюваний має літніх батьків, про яких він піклується, зокрема батько, ОСОБА_13 , переніс декілька інсультів.

На думку захисника наведене свідчить про малоймовірність ризику щодо негативної поведінки підозрюваного, а альтернативний запобіжний захід здатний забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наголошує, що наявність підозри у вчиненні тяжкого злочину відповідно до практики Європейського суду з прав людини сама по собі не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу. Зазначила, що сторона захисту частково надала слідчому судді відомості, що характеризують особу підозрюваного, але слідчий суддя належним чином не оцінив їх. Наразі захисник долучила до апеляційної скарги характеристики осіб, які бажають стати поручителями, відомості про стан здоров`я батька підозрюваного. Зазначила, що ОСОБА_8 мешкає разом із цивільною дружиною та її дитиною, допомагає їй та своїм батькам. Раніше підозрюваний до жодного виду відповідальності не притягувався, надає визнавальні показання. Його цивільна дружина готова відшкодувати завдану потерпілим шкоду. Вважає, що передбачені ст. 177 КПК України ризики відсутні. Просить застосувати будь-який запобіжний захід, крім тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу захисника, доповнень не мав.

Прокурор вважала рішення слідчого судді законним і обґрунтованим. Вважала, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Пояснила, що підозрюваний свою вину фактично не визнає, посилаючись на свою хворобу.

Слідчий пояснив, що відеореєстратор із автомобіля підозрюваного вилучили, але файли з нього були видалені. Свідки зазначали, що реєстратор був ОСОБА_8 тривалий час. Після ДТП він був у свідомості, сам вийшов з автомобіля. Відстань від місця ДТП з автомобілем «Кемрі» до наїзду на потерпілу складає 150 метрів. Зі слів свідка ОСОБА_14 двигун автомобіля під керуванням підозрюваного «ревів», його швидкість була не менш 100 км/год., він їхав з початку по зустрічній смузі руху, потім вліво, за смугу руху, що вказує на те, що ОСОБА_8 умисно переховувався.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного і захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали справи і провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193 КПК України перевірив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведеність обставин, визначених ч. 1 ст. 194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею доказами, що містяться в матеріалах провадження, та в апеляційній скарзі не заперечуються.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Попри тверджень апеляційної скарги вказані ризики наразі існують. Зокрема показання свідка ОСОБА_10 вказують на те, що підозрюваний намагався уникнути відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю із автомобілем «Toyota Camry», під керуванням свідка, скриваючись з місця пригоди (а.с. 58-61), що призвело до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 , свідчать про існування ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.
Показання свідка ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_8 після ДТП внаслідок якого сталася смерть потерпілої ОСОБА_11 , намагався зняти з лобового стекла автомобіля відеореєстратор та дістати з нього карту пам`яті (а.с. 72-76), беззаперечно вказують на існування ризиків негативно вплинути на хід кримінального провадження шляхом знищення, спотворення або приховування будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі не виключається можливість впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні тощо.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 мешкає разом із цивільною дружиною, має літніх батьків за місцем мешкання формально характеризується позитивно (а.с.106), ступень встановлених ризиків є надзвичайно високим, що в своїй сукупності разом із тяжкістю можливого покарання, який відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі у вигляді особистого зобов`язання близьких осіб підозрюваного як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню.

У даному випадку проживання підозрюваного разом із цивільною дружиною та наявність у нього літніх батьків колегія суддів не може вважати настільки сталими соціальними зв`язками, які були би здатним утримати ОСОБА_8 від неналежної процесуальної поведінки чи суттєво зменшити встановлені ризики, які є надзвичайно високими.

Відповідно до п. 1.1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18.03.2013 року, у слідчих ізоляторах функціонує медична частина, а тому наявність у підозрюваного інвалідності ІІІ групи та певних захворювань ЦНС, на що вказує захисник, не виключає можливості тримання підозрюваного під вартою.
Не визначення розміру застави слідчим суддею як альтернативного запобіжного заходу узгоджується із вимогами п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, адже ОСОБА_16 підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини.
За наведеного доводи апеляційної скарги щодо надмірної суворості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2020 року, якою відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4