Категорія:ч.1 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000773, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2019 року,
В С Т А Н О В И В
Даним вироком неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, студента Оваднівського професійного ліцею, проживаючого в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого
засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст.ст.75,76,104 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_8 від відбуття призначеного йому покарання, з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, а саме:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком вирішено долю речових доказів.
Цим вироком стягнуто з законного представника ОСОБА_9 в дохід держави 572 гривні витрат за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він близько 10.00 год. 26.02.2018 року, з приміщення квартири АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, зі шкатулки, що знаходилась на тумбочці у спальній кімнаті вищевказаної квартири, таємно викрав належні потерпілій ОСОБА_10 золоті сережки 585 проби, вагою 3,48 грами, вартістю 2200 гривень, обручку виготовлену із золота 583 проби вагою 2,68 грами вартістю 1766 гривень, золоті сережки 585 проби, вагою 1,77 грами, вартістю 1444 гривні, чим завдав потерпілій майнової шкоди на загальну суму 5510 гривень.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржуваний вирок, визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та звільнити його від покарання на підставі ч.1 ст. 105 КК України без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, згідно п.1 ч.2 ст. 105 КК України у виді застереження.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вчинений неповнолітнім ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Згідно вимог ч.1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Таким чином, захисник вважає, що неповнолітнього ОСОБА_8 можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій з боку потерпілої, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника та законного представника, які підтримали подану адвокатом апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив відмовити в задоволенні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, що відповідає правовій кваліфікації ч. 1 ст. 185 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому апеляційний суд, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.
Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то при вирішенні цього питання судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховано: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім та добровільне відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та правильно, на думку апеляційного суду, визначено йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 185 КК України.
Доводи апеляційної скарги захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про те, що його підзахисного необхідно звільнити від покарання на підставі ч.1 ст. 105 КК України, із застосуванням примусових заходів виховного характеру, згідно п.1 ч.2 ст. 105 КК України у виді застереження, суд вважає безпідставними, необґрунтованими, що також спростовується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.
При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, тобто обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, та не знайшов підстав для звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру, про що зазначив у своєму вироку.
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, відомостей, які містяться у досудовій доповіді, родичі, а саме бабуся, старша рідна сестра, з останньою той спільно проживає, не мають належного виховного впливу на обвинуваченого, не можуть контролювати його навчання, дозвілля та коло знайомств. Крім цього, характеризується обвинувачений посередньо. Зважаючи на ці обставини, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_8 заходів виховного характеру у виді застереження, як про це просить захисник ОСОБА_7 .
Призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням вимог ст. ст. 75, 104 КК України є обґрунтованим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а тому підстав для скасування оскаржуваного вироку та застосування положень ст. 105 КК України апеляційний суд також не вбачає.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 з викладених в апеляційній скарзі доводів захисника суд не знаходить.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді