Справа № 404/2124/20
Номер провадження 1-кп/404/133/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2020 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в залі суду кримінальне провадження №0001656 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ялта Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, працюючого оператором поштового зв`язку групи обміну та оброблення посилочної пошти і дрібних відправлень цех ОП ТОВ «Укрпошта», не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не маючого судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

07.03.2020 року о 01 год. 56 хв. ОСОБА_3 знаходячись по АДРЕСА_2 , з метою завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що поширена ним інформація є неправдивою, вирішив розповсюдити неправдиве повідомлення про підготовку вибуху залізничного вокзалу по АДРЕСА_3 , що призвело б до порушень нормальної життєдіяльності людей, викликання паніки, перебою у роботі транспорту, тим самим порушив би безпеку суспільства.

Того ж дня, ОСОБА_3 о 01 год. 56 хв., реалізовуючи вказаний умисел, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, викликаючи страх, за допомогою мобільного телефону Honor JSN-L 21, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому знаходилась картка мобільного оператора ПрАТ «Водафон Україна» з абонентським номером НОМЕР_3 , в усній формі по лінії «102» повідомив завідомо неправдиву інформацію про загрозу вибуху залізничного вокзалу у м.Кропивницькому, що призвело до безпідставного відволікання сил і засобів спеціальних служб для перевірки вказаного повідомлення.

Виїздом слідчо-оперативної групи Кропивницького відділу поліції із залученням сил та засобів Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та інших спеціальних служб, при відпрацюванні території залізничного вокзалу по вул.Поповича, 1 у м.Кропивницькому небезпечних вибухових пристроїв та речовин не виявлено. Тим самим ОСОБА_3 завідомо неправдиво повідомив про підготовку вибуху, яка загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.259 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що за обставин, часу та місця, встановлених судом, на ґрунті втоми та складних родинних обставин, з метою привернення уваги до себе з боку сестри, 07.03.2020 року близько 02 год. 00 хв. зателефонував зі свого мобільного телефону за номером НОМЕР_3 на лінію «102» та повідомив завідомо неправдиву інформацію про підготовку вибуху, яка загрожує загибеллю людей та іншими тяжкими наслідками, залізничного вокзалу по АДРЕСА_3 . Повністю підтверджує та погоджується із усіма обставинами вчинення злочину, вказаними у висунутому йому обвинуваченні, щиро кається, просить суворо не карати.

Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження правильно зрозумілі суть обвинувачення та обставини кримінального провадження. Як показав ОСОБА_3 у судовому засіданні дає показання правдиво та добровільно, оскільки повністю визнає провину у вчиненні кримінального правопорушення. У зв`язку з цим після роз`яснення всім учасникам судового провадження наслідків, передбачених ч.3 ст.349 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у кримінальному провадженні суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності його позиції, а також усі учасники судового провадження згодні та не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та його кваліфікацію, вказані в обвинувальному акті.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідного до вимог ст.337 КПК України, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акта, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюється, а тому суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив умисний закінчений тяжкий злочин, не одружений, офіційно працює, на обліках в закладах з надання наркологічної допомоги не перебуває, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №127 від 24.03.2020 року страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумового недорозвинення не позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними, у відношенні інкримінованого йому діяння слід вважати осудним, відповідно до положень ст.89 КК України вважається таким, що немає судимостей. При цьому згідно з правовою позицією, викладеною у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.09.2018 року (справа №647/1831/15-к) не повинен відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості, а врахування погашеної судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини у вчиненні злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Із врахуванням всіх обставин кримінального провадження та раніше зазначених даних про особу обвинуваченого, який вчинив умисний тяжкий злочини, не одружений та не має утриманців, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за ч.1 ст.259 КК України покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій вказаної статті. Однак, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину у вчиненні злочину, відповідно до ст.89 КК України такий, що немає судимостей, офіційно працює, зважаючи на думку прокурора, яка у судових дебатах вказувала про можливість досягнення мети покарання із застосуванням положень ст.75 КК України, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 і попередження нових злочинів без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. Підстави до застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання не встановлені.

З огляду на положення п.14 ч.1 ст.368, ч.1 ст.377 КПК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, який на переконання суду є достатнім для запобігання ризикам, визначеним ст.177 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі, в тому числі обвинувального вироку суду.

У пункті 4 ч.1 ст.96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, в тому числі були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п.1 ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У якості речових доказів у кримінальному провадженні визнані мобільний телефон в чохлі, дві сім-картки, флеш-картка, які використовувалися при вчиненні злочину та містять його сліди, які передано на зберігання до Кропивницького ВП в Кіровоградській області (т.1 а.п.37).

Оскільки зазначені речі були використані як засіб і знаряддя вчинення кримінального правопорушення, про що вказано у обвинуваченні, із чим погодилися сторони, вони належать обвинуваченому, що він підтвердив під час судового розгляду, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, п.1 ч.9 ст.100 КПК України, вони підлягають спеціальній конфіскації.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із м.Кропивницького без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

ОСОБА_3 роз`яснити, що в разі невиконання перерахованих обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 негайно з-під варти в залі суду.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з 07.03.2020 року по 10.04.2020 року включно.

Речові докази:

- мобільний телефон Honor JSN-L 21, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в силіконовому чохлі з сім-картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , флеш-карткою Micro SD об`ємом 16 GB (т.1 а.п.37) - примусово безоплатно вилучити у власність держави, застосувавши спеціальну конфіскацію;

- оптичний диск (т.1 а.п.42) зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1