Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5959/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд», на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
представників третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на локомотив (тепловоз магістральний) 2М62-1274, який на праві власності належить ТОВ «БК «Укртрансбуд». Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення по справі, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Звертає увагу на те, що при розгляді клопотання слідчим суддею не було враховано, що стаття 41 Конституції України встановлює непорушне та невідчужуване право особи володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В оскарженій ухвалі слідчого судді відсутні будь-які відомості, які б свідчили про необхідність накладення арешту на належне TOB «БК «УКРТРАНСБУД» майно.

Як убачається із долучених до клопотання документів вони не містять будь-якого підтвердження того, що прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001402. Таким чином, слідчим суддею було розглянуто клопотання прокурора, який не має права здійснювати повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні.

Окрім цього, як убачається із наявного у матеріалах кримінального провадження протоколу огляду місця події від 14.11.2019 року, під час огляду колій локомотивного депо «Коростень», що за адресою: м. Коростень, вул. Кузьминського, 47, було виявлено магістральний тепловоз, і при огляді секцій виявлено нашарування фарби, у зв`язку із чим номер рами проглядається частково. Отже, під час огляду місця події не було виявлено даних про розбіжність номерів, нанесених на рамах двох секцій та наявність слідів механічного впливу на рамі локомотиву, зачищення номеру візка.

Також, у матеріалах, долучених до клопотання, міститься постанова старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 про призначення трасологічної експертизи па предмет встановлення внесення змін у номер рами магістрального тепловоза НОМЕР_1 . У той же час, призначення і подальше проведення експертизи є незаконними, оскільки для її проведення експерту надано матеріали кримінального провадження № 0001352 від 07.11.2019 року.

Як було вказано в ухвалі слідчого судді, тимчасово вилучене майно (локомотив) може бути предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за ст 290 КК України. У той же час, предметом злочину, є виключно ідентифікаційний номер, номер двигуна, шасі, кузова, номерна панель з ідентифікаційним номером тз. Сам локомотив не є, та не може бути предметом злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Власником магістрального тепловозу 2М62-1274. на який було накладено арешт, є ТОВ «БК «УКРТРАНСБУД», що підтверджується відповідним Договором купівлі - продажу № 18/2018 від 17 квітня 2018 року.

Таким чином, прокурором умисно не було надано слідчому судді відомості про власника майна, а слідчим суддею, у порушення положень ст. 172 КПК України, проведено розгляд клопотання за відсутності власника.

Крім того, звертає увагу на завідомо неправдиву інформацію, яка міститься у клопотанні прокурора, оскільки у його прохальній частині містяться відомості про належність локомотиву (магістрального тепловозу) 2М62-1274 ТДВ «Коростенський щебзавод». У той же час в оскаржуваній ухвалі, з невідомих причин, вказується, що власником локомотиву являється TOB «Укртранс-ремонт», що також не відповідає дійсності.

Зазначає, що із матеріалів справи убачається, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до суду 20 листопада 2019 року. Вказане свідчить, що клопотання прокурора було подано з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому майно мало бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі існування ухвали суду від 15.11.2019 року, копія якої відсутня у матеріалах провадження, однак в ухвалі міститься посилання на неї, прокурором все одно було пропущено строк на звернення з клопотанням, оскільки навіть у разі встановлення максимально допустимого строку, передбаченого ч. 3 ст. 172 КПК України - 72 години, такий строк спливав 18.11.2019 року, а тому майно підлягало негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку.

Згідно оскарженої ухвали слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року клопотання задоволено. Накладено арешт на локомотив (тепловоз магістральний) 2М62-1274 (номер рами секції А №5474А, номер рами секції Б можливо №54575 1986 рік), який належить TOB "Укртранс-ремонт" (м.Київ, вул.Іоанна Павла II, буд.4/6, офіс 914) з забороною користуватися (до завершення експертних досліджень) та розпоряджатися (до закінчення розслідування).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи ОСОБА_11 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора та представника третьої особи ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування а/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, вирішуючи клопотання про арешт майна вказаних вимог процесуального закону дотримався.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.11.2019 до Коростенського ВП надійшли матеріали перевірки Департаменту економічної та інформаційної безпеки про те, що під час службової перевірки Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» виявлено розбіжності номерів, нанесених на рамах двох секцій приватного локомотива 2М62-1274.

14 листопада 2019 року слідчим СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

Зі змісту повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, надісланого директором Департаменту економічної та інформаційної безпеки ОСОБА_12 , стало відомо, що під час проведення службової перевірки Коростенської дирекції залізничних перевезень Регіональної філії «Південно- Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» головними фахівцями Департаменту економічної та інформаційної безпеки виявлено на території локомотивного депо Коростень (ТЧ-7) приватний локомотив (тепловоз магістральний) 2М62-1274.

При огляді тепловозу встановлено розбіжність номерів, нанесених на рамах двох секцій, та наявність слідів механічного впливу на рамі даного локомотива, а саме: на рамі локомотива секції А 2М62-1274 остання цифра номера не читається (збита), номер рами секції А № НОМЕР_2 , на рамі локомотива секції Б набито №54575 1986 рік, 2М62-1271. Крім того, на секції А номер візка не читається зачищений механічним способом. Даний локомотив є «двійником» локомотива, який знаходиться у власності ТДВ «Коростенський щебзавод».

Вказаний локомотив згідно договору від 29.07.2019 №63 ТЧ-7 укладеного з ТОВ «Укртранс-Ремонт» прибув у локомотивне депо з метою проведення реостатних випробувань та освідчення 6-ти колісних пар. Однак, при огляді вказаного локомотива виявлено часткову заміну гальмівних колодок та заміну 6 колісних пар, тобто проведені роботи, які не передбачені умовами договору за рахунок локомотивного депо Коростень.

Приватний тепловоз 2М62-1274 знаходиться на території ТЧ-7 без заключения договору на надання місця на коліях локомотивного депо Коростень для простою локомотиву замовника серії 2М62 -1274 в кількості 1-ї одиниці. Отже, депо надає безоплатні послуги комерційній структурі зі зберігання локомотива. Зі слів працівників, стало відомо, що у виробничих приміщеннях депо виконувалися ремонтні роботи вище зазначеного локомотива людьми, які не є працівниками депо, всупереч встановленому порядку.

Під час проведення огляду місця події 14.11.2019 року в період часу з 14 год. 37 хв. по 15 год. 20 хв. оглянуто ділянку місцевості, яка розташована за адресою: м. Коростень, вул. Кузьмінського, 47, під час якого було виявлено магістральний тепловоз 2М62-1274, який містить на собі слідову інформацію й може бути речовими доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор в клопотанні просив накласти арешт на майно, а саме: дві секції локомотива (тепловоз магістральний) 2М62-1274, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, що належить ТДВ «Коростенський щебзавод».

Апеляційний суд вважає, що з огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що вилучене майно може бути предметом злочинного посягання, а тому може бути використано як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, постановляючи ухвалу про арешт локомотиву (тепловоз магістральний) 2М62-1274 (номер рами секції А №5474А, номер рами секції Б можливо №54575 1986 рік), належно дослідив у повному об`ємі необхідні матеріали провадження, викладені висновки слідчого судді в оскарженій ухвалі по суті вирішення клопотання є правильними та обґрунтованими.
Що стосується доводів представника третьої особи ОСОБА_6 про те, що прокурором умисно не було надано слідчому судді відомості про власника майна, а слідчим суддею, у порушення положень ст. 172 КПК України, проведено розгляд клопотання за відсутності власника, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.
Положеннями ч.1 ст.172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Як вбачається із матеріалів провадження та ухвали слідчого судді від 25.11.2019 на час вирішення клопотання було встановлено, що вказаний локомотив прибув від ТОВ «Укртранс-ремонт». Інших даних про власника (володільця) матеріали клопотання не містять.
З огляду на викладені обставини, слідчий суддя правильно вирішив клопотання, керуючись вимогами ч. 1 ст. 172 КПК України та враховуючи встановлені законом строки розгляду клопотання про накладення арешту на майно, прийняв обґрунтоване рішення за відсутності представника власника майна ТОВ «БК «УКРТРАНСБУД», оскільки матеріали провадження не містили відомостей, що останнє є власниками локомотиву.

Щодо апеляційних доводів представника третьої особи ОСОБА_6 про те, що відповідно до клопотання та долучених до нього документів не міститься будь-якого підтвердження того, що прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001402 апеляційний суд зазначає наступне.

Як убачається з витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.11.2019 по кримінальному провадженню №0001402 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України процесуальне керівництво в давному кримінальному провадженні здійснюють прокурори: ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ..

Постановою першого заступника керівника Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_15 про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи від 15 листопада 2019 року було призначено групу процесуальних прокурорів у кримінальному провадженні №0001402 від 14.11.2019 у складі: прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 ; прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_13 ; прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_14 .

Старшим групи призначено прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , якому доручено керувати діями інших прокурорів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що прокурор Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 здійснює свої повноваження у кримінальному провадженні № 0001402 відповідно до вимог ст.37 КПК України та був наділений відповідними процесуальними повноваженнями на звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Апеляційні доводи представника третьої особи ОСОБА_6 про те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до суду 20 листопада 2019 року, тобто з порушенням строків, встановлених ч.5 ст.171 КПК України є безпідставними з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Слідчим суддею на підставі досліджених матеріалів клопотання було встановлено, що 14.11.2019 року СВ Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001402 за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 14.11.2019 було виявлено та вилучено магістральний тепловоз 2М62-1274.

Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено, оскільки клопотання подано 15.11.2019 року, ухвалою слідчого судді від 15.11.2019 року клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків. Після усунення недоліків 20.11.2019 року до суду прокуратурою Коростенської місцевої прокуратури було повторно подано клопотання про арешт майна.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 20 листопада 2019 року справу було передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .
Судове засідання призначено на 21.11.2019 року, тобто у строки, передбачені КПК України.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання слідчого подано у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.
Постановою від 14.11.2019 року старшого слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 локомотив (тепловоз магістральний) 2М62-1274, визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001402 за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України.

Представник третьої особи ТОВ «БК «Укратрансбуд»» на підтвердження права власності на арештований локомотив подав копії документів: договір купівлі продажу №18/2018 від 17.04.2018 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_16 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд», в особі директора ОСОБА_17 (покупець) про продаж тепловоза серія номер та рік випуску вказується в специфікації №1 (Додаток №1); специфікації №1 від 17.04.2018, що сторони узгодили Додаток №1 у вигляді специфікації щодо магістрального тепловозу 2М62, номер тепловозу -1274, рік випуску-1986, кількість-1шт.; наказ №3к від 30.06.2016 про прийняття на роботу ОСОБА_17 ; акт приймання-передачі майна від 17.04.2018 року відповідно до умов Договору купівлі-продажу. Крім того, між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд», в особі директора ОСОБА_17 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт», в особі директора ОСОБА_16 укладено договір від 15.05.2018 року на проведення ремонтних робіт на магістральному тепловозі 2М62 №1274, рік випуску 1986, у складі: секції А, секції Б (далі-Тепловоз). Акт приймання-передачі майна від 15.05.2018 року відповідно до умов Договору на проведення ремонтних робіт.
В суді апеляційної інстанції представник третьої особи ОСОБА_6 заявив, що вище перелічені документи вказують на те, що власником вказаного локомотиву (тепловозу магістрального) (2М62-1274 (номер рами секції А №5474А, номер рами секції Б можливо №54575 1986 рік) є Товариство з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд».
Проте, на час вирішення провадження до апеляційного суду звернулася адвокат ОСОБА_8 , яка заявила, що є представником ТОВ «М-ЛИТ», яке є дійсним власником арештованого локомотиву, при цьому в судовому засіданні апеляційного суду надала відповідні підтверджуючі копії документів, зокрема, договір купівлі-продажу №2/2016 від 21.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранс-Ремонт», в особі директора ОСОБА_16 (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ», в особі директора ОСОБА_18 (покупець) про продаж магістрального тепловоза №1271 (секції А,Б), моделі 2М62, 1986 року випуску, після капітального ремонту в об`ємі КР-1, у кількості 1 одиниці; акт прийому-передачі тепловоза від 30.03.2016 року по Договору купівлі-продажу №2/2006 від 21.03.2016 р.; видаткову накладну №7 від 30.03.2016 року; договір комісії №03/2016 від 31.03.2016; формуляри 2133.00.00.000 ФО тепловозу 2М62 ж.-д. №2М62-1271, секції А, Б; додаткові угоди №1 від 30.05.2016, №2 від 31.12.2016, №3 від 31.12.2017, №4 від 19.12.2018 по Договору №03/2016 от 31.03.2016; акт прийому-передачі тепловоза від 31.03.2016 по Договору комісії №03/2016 від 31.03.2016; вимогу щодо повернення тепловозу №195 від 04.11.2019; рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2018.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 21 розділу ІV Рухомий склад Правил технічної експлуатації міжгалузевого промислового залізничного транспорту України затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.10.2009 р. №104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.12.2009 за №1166/17182 передбачено, що на кожний локомотив, одиницю спеціального самохідного рухомого складу та вагон необхідно вести формуляр (паспорт) установленої форми, який містить найважливіші технічні та експлуатаційні характеристики.

За наведених обставин, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно наданих документів обома представника третіх осіб між Товариством з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «М-ЛИТ» фактично має місце спір щодо права власності на вище згаданий локомотив. При цьому, апеляційний суд бере до уваги, що надані ТОВ «М-ЛИТ» документи на право власності зазначеним локомотивом є більш достатніми, тоді як надані документи ТОВ «БК «Укратрансбуд» не є належно підтвердженими (відсутній відповідний формуляр, видаткова накладна тощо). Разом з тим, встановлення дійсного власника вилученого локомотива, можливо шляхом проведення досудового розслідування, що виключає можливість повернення транспортного засобу Товариству з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд»».

Слідчий суддя, посилаючись на доводи клопотання та відповідні матеріали кримінального провадження, обґрунтовано дійшов до висновку про те, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, містить ознаки речового доказу у кримінальному провадженні, підлягає арешту з метою запобігання можливості його зникнення чи зміни.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя навів в ухвалі переконливі мотиви, з яких він дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та відповідно про накладення арешту на локомотив (тепловоз магістральний) 2М62-1274 (номер рами секції А №5474А, номер рами секції Б можливо №54575 1986 рік).
За таких обставин, доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а тому є необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без істотних порушень кримінального процесуального закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на локомотив, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «Укртрансбуд», залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2019 року, якою накладено арешт на локомотив (тепловоз магістральний) 2М62-1274 (номер рами секції А №5474А, номер рами секції Б можливо №54575 1986 рік), з забороною користуватися (до завершення експертних досліджень) та розпоряджатися (до закінчення розслідування), - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :