Справа № 1-кп/593/22/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Бережанський районний суд Тернопільської області

"23" січня 2020 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі

судового засіданні - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисників ( адвокатів) - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області кримінальне провадження про обвинувачення :

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бережани Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, не військовозобов`язаного, депутатом не обирався, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2001 року за ч.2 ст. 143 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, звільненого від призначеного покарання 07 вересня 2001 року на підставі п. «б» ст. 1 Закону України «Про амністію»;

-вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09 листопада 2004 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі (покарання відбуте);

-вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2009 року за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2010 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково від такого покарання постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2012 року на не відбутий термін 10 місяців і 04 дні;

-вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2016 року за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 76 КК України до 3 (трьох) років обмеження волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1 ( один) рік;

-вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 21 березня 2018 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 та ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ч.1, ч.2 ст. 70 та ч.1 ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на термін 4 (чотири) роки 03 (три) місяці;

-вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, ч.1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, зараховано у строк покарання період з 20 липня 2018 року по 24 жовтня 2018 року (включно), визначено рахувати строк відбуття покарання з 20 липня 2018 року; на даний час обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі за цим вироком суду, перебуваючи у державній установі «Чортківська установа виконання покарань №-26» , - за ч.2 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 , будучи засудженим 21.03.2018 року Бережанським районним судом за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бережанського районного суду від 23.11.2016 року, всього призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 3 місяці, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18 липня 2018 року близько 15 години у ОСОБА_7 , який перебував у парку, що знаходиться по вул.Тернопільська м. Бережани, Тернопільської області, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_6 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, близько 15 години 18 липня 2018 року ОСОБА_7 , перебуваючи у парку, що знаходиться по вул. Тернопільська м. Бережани, Тернопільської області, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконної наживи, спрямованої на заволодіння чужим майном, шляхом обману, умисно повідомивши ОСОБА_6 неправдиву інформацію про необхідність зателефонувати, попросив у нього мобільний телефон для здійснення дзвінка. ОСОБА_6 , будучи обманутим ОСОБА_7 , добровільно надав йому свій мобільний телефон марки «LEXANDmini» моделі «LPHI» сріблястого кольору із елементами чорного кольору, із ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 533 гривень 33 копійки.
У подальшому, ОСОБА_7 , умисно заволодівши майном ОСОБА_6 шляхом обману, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 533 гривень 33 копійки.

Такі дії ОСОБА_7 досудовим слідством кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

21 січня 2020 року у м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_7 з однієї сторони, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 з другої сторони, у даному кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.

Згідно із умовами угоди, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України. За текстом угоди сторони виклали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення так, як зазначено у обвинувальному акті та вказано вище. Згідно з угодою обвинувачений також повністю визнав свою вину у зазначеному кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував матеріальну шкоду, заподіяну потерпілому ОСОБА_6 .

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у його вчиненні, а саме :

-за фактом вчинення заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство, вчинене повторно за ч.2 ст. 190 КК України) - сторони погодилися на покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 ( шість) місяців.

-з урахуванням ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 24 жовтня 2018 року ( призначене покарання у виді позбавлення волі терміном 5 років 2 місяці) і остаточно до відбуття обвинуваченому призначити покарання у виді 5 ( п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків покарання частково відбуте за попереднім вироком суду від 24 жовтня 2018 року, а саме період з 20 липня 2018 року по 23 січня 2020 року (включно).

При визначенні такої міри покарання сторонами угоди враховуються обставини, які його пом`якшують, зокрема факт повного і безпосереднього визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, відшкодування обвинуваченим завданої потерпілому матеріальної шкоди в повному обсязі, соціальні та правові характеристики обвинуваченого, відомості про його особу, відсутність пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України.
В угоді також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода обвинуваченого ОСОБА_7 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті; також повідомив, що цілком розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження цієї угоди та просить затвердити вказану угоду й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання.

Позиція захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 у судовому засіданні є аналогічною позиції її підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України й просить затвердити зазначену угоду, дав свою згоду на призначення обвинуваченому покарання, яке визначене в угоді про примирення.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні також не має заперечень щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 . Одночасно просить суд, при вирішенні питання про можливість затвердження згаданої угоди та постановлення вироку вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні.

Розглядаючи питання про можливість затвердження у цьому кримінальному провадженні угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами цієї угоди є обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 .

Злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості кримінальних правопорушень.

В порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Потерпілому ОСОБА_6 та прокурору відомі й зрозумілі наслідки укладення та невиконання даної угоди.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної 21 січня 2020 року у цьому кримінальному провадженні відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу та Кримінального кодексу України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні таке:

-Обвинувачений ОСОБА_7 , раніше вчинивши злочини, передбачені ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України, а тому діючи повторно, 18 липня 2018року, близько 15 години, перебуваючи у парку по вул. Тернопільська в м.Бережани Тернопільської області, діючи з корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконної наживи, спрямованої на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, умисно повідомивши потерпілому ОСОБА_6 неправдиву інформацію про необхідність зателефонувати, попросив у нього його мобільний телефон для здійснення дзвінка. У свою чергу, потерпілий ОСОБА_6 , будучи обманутим обвинуваченим ОСОБА_7 , добровільно надав йому свій мобільний телефон марки «LEXANDmini» моделі «LPHI» сріблястого кольору із елементами чорного кольору, вартістю 533, 33 грн. Заволодівши таким чином чужим майном, обвинувачений ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення й тим самим завдав потерпілому майнову шкоду у вказаному розмірі. А тому дії обвинуваченого за цим епізодом правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майно шляхом обману ( шахрайство), вчинене повторно.

За вчинення такого кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 січня 2020 року.

Суд вважає, що, покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, санкції ч.2 ст.190 КК України та положенням ч.1 ст. 71 КК України щодо правил призначення покарання за сукупністю вироків.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, повністю відшкодував потерпілому заподіяну матеріальну шкоду. Поряд з цим суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних та корисливих злочинів, не став на шлях виправлення, а знову вчинив умисний корисливий злочин, обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставини стороною обвинувачення не вказані.

Зважаючи на такі обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, не є можливими без ізоляції обвинуваченого від суспільства і визначене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі обвинувачений повинен відбувати реально.

Окрім цього, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 суд зазначає таке.

Як зазначено вище, вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України та ч.1 ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, зараховано у строк покарання період з 20 липня 2018 року по 24 жовтня 2018 року (включно), визначено рахувати строк відбуття покарання з 20 липня 2018 року; ( а.с. 97-101).

На даний час обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі за цим вироком суду, перебуваючи у державній установі «Чортківська установа виконання покарань №-26».

Отже, за вчинення 18 липня 2018 року кримінального правопорушення, яке є предметом цього судового розгляду, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначати у відповідності до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ( нового і попереднього).

Таким чином, ОСОБА_7 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців і, з урахуванням ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду від 24 жовтня 2018 року (призначене покарання у виді позбавлення волі терміном 5 років 2 місяці) і остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, яке слід відбувати реально. При цьому зарахувати в строк відбуття покарання, остаточно призначеного цим вироком суду за сукупністю вироків покарання частково відбуте за попереднім вироком суду від 24 жовтня 2018 року, а саме період з 20 липня 2018 року по 23 січня 2020 року (включно). Термін відбування покарання за новим вироком суду рахувати ОСОБА_7 з 20 липня 2018 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами угоди покарання.

Одночасно слід вирішити питання про речові докази та процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні з врахуванням вимог чинного кримінально-процесуального закону.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся.

Про інші, вжиті заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні, суду не повідомлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні №-0000177 від 19 липня 2018 року укладену 21 січня 2020 року у м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_7 з однієї сторони, в присутності його захисника адвоката ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 з другої сторони.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 21 січня 2020 року покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 ( шість) місяців.

З врахуванням ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за новим вироком суду (від 23 січня 2020 року) у виді 1 (одного) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 24 жовтня 2018 року (призначене покарання у виді позбавлення волі терміном 5 ( п`ять) років 2 (два) місяці) і остаточно вважати засудженим обвинуваченого ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі на термін 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_7 призначеного за новим вироком суду, покарання частково відбуте за попереднім вироком суду від 24 жовтня 2018 року, а саме період з 20 липня 2018 року по 23 січня 2020 року (включно).

Термін відбування покарання за новим вироком суду рахувати ОСОБА_7 з 20 липня 2018 року.

Стягнути зі ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення:

- судової товарознавчої експертизи №-6-606/18 від 07 серпня 2018 року в розмірі 572 ( п`ятсот сімдесят дві) гривні 00 коп.;

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «LEXANDmini» моделі «LPHI» сріблястого кольору із елементами чорного кольору,металевим корпусом срібного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Обвинуваченому також роз`яснюється його право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.
Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1