Справа № 645/8225/19
Провадження № 1-кп/645/486/20
УХ В А Л А
іменем України

19 лютого 2020 р. колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3 ,

За участі секретаря судових засідань ОСОБА_4

Прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5

Адвоката ОСОБА_6

Обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні матеріали клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою та клопотання адвоката та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч.1 ст.190, ч.1 ст.357 КК України,

Встановила:
У провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провадження.

30.09.2019 слідчим суддею Фрунзенського районного суду міста Харкова стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку обраного на досудовому розслідуванні обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з існуванням ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обгрунтування клопотання про продовження обраного запобіжного заходу прокурор вказала, що сторона обвинувачення вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам та продовження стосовно обвинуваченої найбільш суворого запобіжного заходу є обґрунтованим. На теперішній час заявлені ризики не зменшилися, свідки та потерпіла по справі не допитані.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою заперечувала вказавши, що прокурором не надано доказів щодо обґрунтованості ризиків. Також просила врахувати, що ОСОБА_7 раніше не судима, має постійне місце реєстрації та проживання, в зв`язку з чим просила змінити обраний запобіжний захід на нічний домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні стосовно клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою заперечувала, підтримала думку захисника та також просила змінити обраний запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_8 до судового засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала заяву про проведення підготовчого та судового засідання за її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, цивільний позов не заявляла.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про можливість призначення їх до судового розгляду з наступних підстав.

Заслухавши думку прокурора, про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думку захисника та думку обвинуваченої, які заперечували проти продовження щодо обвинуваченого строку тримання під вартою та просили змінити його на домашній арешт, колегія суддів приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Відносно обвинуваченої обрано запобіжний захід строк якого спливає 24 лютого 2020 року.

Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Європейський Суд з прав людини у справі «Гарькавий проти України» також зазначив, що право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене державою на підставах та в порядку, визначених законом.

Підстави та порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначені КПК України та застосовуються з урахуванням позицій Європейського Суду з прав людини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченої, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Крім того, суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, а саме те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також враховуються вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченої та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Так, у рішенні «Вікс проти Сполученого королівства» ЄСПЧ зазначив, що особу може бути позбавлено права на свободу та особисту недоторканість лише при дотриманні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод , зокрема, за необхідності запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції).

Колегією суддів вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування вище зазначених ризиків, а саме: перехуватися від органів суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також оцінюючи сукупність обставин, а також враховуючи, що повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи колегія суддів вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даної особи.

Колегія суддів ставиться критично о доводів сторони захисту щодо недоцільності утримання обвинуваченої ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора та доцільності застосувати домашній арешт, оскільки обвинувачена має зареєстроване місце проживання, та раніше не судима.

Наявність у обвинуваченої постійного місця проживання та відсутності судимостей на які посилається сторона захисту, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують.

Також судова колегія зазначає, що на час розгляду клопотання прокурора стороною захисту та обвинуваченою не надано нових доказів та не зазначене нових обставин які б слугували підставим для зміни запобіжного заходу, або змінення суми застави.

Також колегія суддів враховує той факт, що всі свідки у судовому засіданні ще не допитані. Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

З огляду на викладене, виходячи з усіх обставин провадження, враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до 24 лютого 2020 року, судова колегія вважає, що у кримінальному провадженні відсутні підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який або домашній арешт, і приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою на 60 днів, в зв`язку з чим клопотання сторони захисту та обвинуваченої задоволенню не підлягають.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 квітня 2020 року.

Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи ОСОБА_7 запобіжний захід, обраний в ході досудового розслідування, суд вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

В задоволенні клопотань обвинуваченої ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 18 квітня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3