Справа №295/4606/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна та повернення його власнику в порядку ст. 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_4 з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2019 року по справі №295/5987/19 на пару золотих сережок «гвіздки», пару золотих сережок у вигляді підков, золотий ланцюжок, що були вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000611 та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_4 чи її представнику вищезазначене майно. В обґрунтування клопотання зазначає, що вилучені під час обшуку у помешканні ОСОБА_4 ювелірні вироби не мають жодного відношення до викраденого, що є предметом зазначеного провадження, оскільки вказані речі нею були придбані для дитини і тому є її власністю. Накладений слідчим суддею арешт заявник вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки, зокрема, пара золотих сережок «гвіздки», пара золотих сережок у вигляді підков та золотий ланцюжок не входять до переліку викраденого, вони не можуть зберігати сліди злочинів і якби такі були, то мала б бути пред`явлена підозра за майже як два місяці слідства після вилучення майна. У подальшому в застосуванні нього заходу відпала потреба, так як за сплином такого часу погреба у застосуванні арешту на майно відпала, а непричетність власника нього майна засвідчує відсутність підозри будь-кому у ньому провадженні. Отже, в умовах реалізації змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів. Вважає, що в кримінальному провадженні відсутні обставини, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння ОСОБА_4 належними їй, точніше її доньці, ювелірними прикрасами.

В судове засіданні адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд клопотання про скасування арешту та повернення власнику без її участі та власника майна, підтримала його та просила задовольнити.
Прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_5 направила на електронну адресу суду заяву, в якій просила розглядати клопотання адвоката ОСОБА_3 без її участі, заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що на час розгляду вищевказаного клопотання потреба в ньому не відпала, оскільки існує потреба в перебуванні вказаного майна під арештом з метою його знищення, передачі, втрати, відчуження, як речового доказу у кримінальному провадженні.
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що Житомирським ВП ГУНП у Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, а саме стосовно того, що 07.02.2019 у період часу з 11 год. 45 хв. по 13 год. 20 хв. невідома особа шляхом підбору ключа проникла до приміщення квартири АДРЕСА_1 , звідки викрала 40000 доларів США, 800 Євро, 200 левів, 2000 російських рублів, 5000 гривень, золоті вироби, чим завдала потерпілій майнову щкоду в особливо великих розмірах.
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2019 року у справі № 295/5987/19 накладено арешт на пару золотих сережок «гвіздки», пару золотих сережок у вигляді підков, золотий ланцюжок, пару чоловічих кросівок чорного кольору, носову хустинку, які були вилучені під час обшуку в помешканні ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Підставою накладення арешту на майно слідчим суддею зазначено, що воно є речовим доказом зазначеного кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і арешт наведеного майна зумовлений необхідністю його збереження та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно частини 1 статті 170 КПК України зі змінами внесеними в редакції Закону №769-VIII від 10.11.2015 р., які набрали чинності 11.12.2015 р., вказано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з п. 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: не були присутні при розгляді питання про арешт майна; доведуть, що в подальшому /застосуванні цього заходу минула потреба; доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Cуд, дослідивши надані суду сторонами докази вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 18.04.2019 року по справі №295/5987/19 на пару золотих сережок «гвіздки», пару золотих сережок у вигляді підков, золотий ланцюжок, що були вилучені під час обшуку у ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000611.
Зобов`язати слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000611від 08.02.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, повернути ОСОБА_4 чи її представнику майно, а саме: пару золотих сережок «гвіздки», пару золотих сережок у вигляді підков, золотий ланцюжок.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Богунського
районного суду м. Житомира ОСОБА_1