Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/410/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2020 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2020 року, якою обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю учасників судового провадження:

- прокурора ОСОБА_8 ,
- адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000036 стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 01.04.2020, за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на шістдесят днів по 16:30 год. 07 червня 2020 року включно.

Приймаючи вказані рішення, суд першої інстанції вказав, що ризики встановлені ст.177 КПК України (продовжити вчиняти інші злочини, незаконно впливати на потерпілого, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню) продовжують існувати, а тому суд першої інстанції дійшов до висновку за необхідне продовжити обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційних скаргах обвинувачений та захисник адвокат ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаються на те, що прокурором не доведено, що жоден із більш запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти проведення неодноразових запланованих судових засідань в режимі відеоконференції. Етапувати обвинуваченого із ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», де він перебуває наразі, до Кропивницького слідчого ізолятора на даний час не можливо з причин карантину (Ковід 19).
Враховуючи, що строк дії оскаржуваної ухвали суду від 01.04.2020 закінчився, тому вона не є актуальною, оскільки наразі обвинуваченому іншою ухвалою суду продовжено строк дії запобіжного заходу, а тому апеляційний суд вважає за можливе апеляційні скарги розглянути без участі обвинуваченого ОСОБА_6 , який в черговий раз відмовився від участі в судовому засіданні та розглянути апеляційні скарги за участі його адвоката з метою не порушення прав обвинуваченого на захист.
До початку апеляційного розгляду справи адвокат ОСОБА_7 , яка подала апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого, відмовилися від неї та підтримала апеляцію подану її підзахисним ОСОБА_6 .

Враховуючи, що в матеріалах даної справи наявна апеляційна скарга обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи лише за апеляційною скаргою обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, захисника адвокат ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію підзахисного, висновок прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скаргт, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення ( зменшення ) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .
Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого, умисного злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого з прямим умислом. Крім того, ОСОБА_6 , не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, а отже суспільно-корисною діяльністю не займаються та особистих доходів для проживання не має.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, незаконно впливати на потерпілого, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судовою колегією, не встановлено, а ризики, визначені ухвалою суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.
Вказані обставини, на які у своїй апеляційній скарзі посилається обвинувачений, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвали суду першої інстанції стосовно ОСОБА_9 , залишає без зміни.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалуУстинівського районного суду Кіровоградської області від 01 квітня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4