КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004323 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - кожної - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинувачених ОСОБА_5
ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - кожна визнані винуватими в тому, що 18 травня 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна ТОВ «Сільпо-Фуд» , де ОСОБА_5 працювала на посаді касира.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, того ж дня ОСОБА_10 прийшла до магазину «Сільпо» (ТОВ «Сільпо-Фуд»), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Івашкевича, 6/8-А, в приміщенні якого взяла зі стелажів: товари загального користування та дві пляшки об`ємом 0,5 л. джину Ginbery's London Dry Gin вартістю за одну одиницю 134, 24 грн. (без урахування ПДВ) загальною вартістю 268, 48 грн. (без урахування ПДВ); дві пляшки об`ємом 1 л. напою Royal Club Біттер лимон б/алк. газ вартістю за одну одиницю 20, 79 грн. (без урахування ПДВ) загальною вартістю 41, 58 грн. (без урахування ПДВ); одну пляшку пива Seth&Riley's Garage HardLemon об`ємом 0,44 л. вартістю за одну одиницю 16, 24 грн. (без урахування ПДВ) та одну пляшку пива Seth&Riley's Garage Granny's Fnti-Compote об`ємом 0,44 л. вартістю за одну одиницю 16, 24 грн. (без урахування ПДВ), загальною вартістю 342, 54 грн. без урахування ПДВ., що належить ТОВ «Сільпо-Фуд» , та підійшла до касира супермаркету ОСОБА_5 , якій на касову стрічку виклала вищевказаний товар.
У подальшому ОСОБА_5 , впевнившись, що за її протиправними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок чужого майна, просканувала частину товару по касі, а іншу частину, не просканувавши, видала, як просканований, а саме вищевказаний товар загальною вартістю 342, 54 грн. без урахування ПДВ, що належить ТОВ «Сільпо-Фуд» . Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, остання передала просканований та не просканований по касі товар ОСОБА_10 , яка розплатилась тільки за товар, який просканований по касі.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_10 вважала необхідними для таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, остання пройшла повз лінію кас магазину «Сільпо», не розрахувавшись за вищевказаний товар, та вийшла з ним магазину. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_10 разом розпорядились викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спричинили ТОВ «Сільпо-Фуд» майнову шкоду на суму 342, 54 грн. (без урахування ПДВ).

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік та поклавши обов`язки, передбачені п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок суду залишити без змін.
В апеляційній скарзі заступник прокурора посилається на те, що обвинувачена ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину 2017 року народження, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі до неї не могло бути застосовано. В той же час суд першої інстанції незаконно призначив покарання ОСОБА_5 саме у виді обмеження волі, чим грубо порушив вимоги закону України про кримінальну відповідальність.

Вирок суду щодо ОСОБА_6 прокурором не оскаржується.
Іншими учасниками судового розгляду вирок суду також не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинувачених та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з матеріалами судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази відносно них, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися.
Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Таким чином ОСОБА_5 вироком суду визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та їй за вказаний злочин призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 було звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Разом з тим, при призначенні покарання у виді обмеження волі обвинуваченій ОСОБА_5 суд першої інстанції не врахував, що обвинувачена має на утриманні доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас. 46), а відповідно до положень ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність, а саме при призначенні покарання суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку в частині призначення покарання з постановленням судом апеляційної інстанції нового вироку в цій частині.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 колегія суддів враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК Українипри призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція частини 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 60 КК України арешт до жінок, які мають дітей віком до семи років, не застосовується. Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Таким чином, з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, з урахуванням вимог закону, обставин справи, колегія суддів, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, яка характеризується позитивно, доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому колегія суддів враховує наявність на утриманні у обвинуваченої ОСОБА_5 малолітньої дитини, те, що вона раніше не судима, наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченій, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Вказані обставини є переконливими щодо досягнення можливості виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання, що є підставою для застосування до обвинуваченої положень ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає за доцільне звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, якщо вона впродовж іспитового не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На переконання колегії суддів таке покарання буде відповідати меті ст. 65 КК України, сприятиме попередженню нових злочинів.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Інших підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок:
Призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без дозволу органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3