Провадження № 1-кс/761/9364/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

представників власника тимчасово

вилученого майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 07.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1; ч. 2 ст. 364-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

в провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 07.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

Клопотання мотивовне тим, що СУ ГУ НП у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадженння №0000082 від 07.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1; ч. 2 ст. 364-1 КК України.

В ході досудового розслідуваня даного кримінального провадження 20.05.2020 проведено огляд земельної діялянки з кадастровим номером: :04:008:0009, що розташована в адміністративних межах Соснівської сільської ради Макарівського району Київвської області, в ході якого було виявлено та зафіксовано факт самовільного зайняття земельної діялянки та спеціальне обладнання, яке знаходиться на земельній ділянці, яке було вилучено, та передано на відповідальне зберігання директру «Соснівського гранітного карєру» філії ТОВ «Енергетична група» ОСОБА_7 , а саме: лінія для переробки каменю типу PSP «Engineering», 2008 року випуску; бункер об`ємом 40 м3 з живильником типу VZD 100.045, 2008 року випуску; щокова дробарка типу DSG 1100X800, 2008 року випуску; живильник типу VZD080.025, 2од., 2008 року випуску; конусна дробарка, типу RDC 35SP, 2008 року випуску; конусна дробарка, типу RDC 35GP, 2008 року випуску; вібраційний грохот типу RDT2000X5000/4, 2008 року випуску; конвеєри типу стрічкові, шириною 800-100мм, 12 од. , 2008 року випуску; 2 електричне устаткування електричні станції та мережі напругою понад 1000В ( до 10 кв. включно); силовий трансформер типу ТМЗ 100 кВа 10/0.4, 2015 року випуску, все обладнання б/н.

Вказане обладнання 20.05.2020 визнане речовим доказом, оскільки незаконно, без належних правових підстав знаходиться на самовільно захопленій земельній ділянці з кадастровим номером::04:008:0009 та використовується в господарській діяльності ТОВ «Енергетична група», тобто є засобами та знаряддями вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

У зв`язку із чим, з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати або знищення вилученого майна, що визнане речовим доказом на вказане майно необхідно накласти арешт.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з мотивів у ньому наведеним.

Представники власника майна заперечували щодо накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події від 20.05.2020 обладання, вказали на необгрунтованість клопотання, на відсутність ознак складу злочину й законності користування ТОВ «Енергетична група» відповідною земельною ділянкою, на непропорційність запропонованих обмежувальних заходів.

Слідчий суддя, заслухавши прокурор та слідчого, представників власника майна, вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважає що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Тобто, перше, що слідчий та або прокурор має довести це, що було вчинене кримінальне правопорушення, в межах розслідування якого він звертається із клопотанням про застосування заході забезпечення.
Як убачається із матеріалів клопотання та даних ЄРДР, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000082 від 07.02.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1; ч.2 ст.364-1 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.197-1 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.
Відповідно до ч.2 ст. 364-1 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Відомостями про вчинення кримінального правопорушення, які вносяться в ЄРДР є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Разом із тим, відомості внесені до ЄРДР за своїм змістом не є відомостями про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1; ч.2 ст. 364-1 КК України та до клопотання не долучено жодних доказів, які б могли свідчити про вчинення вказаних правопорушень.
Також, у матеріалах клопотання відсутні дані, як про самовільне зайняття земельної ділянки, так і про спричинення значної шкоди законному володільцю або власнику, що є обов`язковою ознакою наявності складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України, не кажучи вже про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364-1 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Крім того, вилучене в ході огляду земельної ділянки 20.05.2020 обладнання визнано речовим доказом необґрунтовано, оскільки не доводить факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.197-1; ч.2 ст.364-1 КК України, тобто таке не відповідає критеріям речовому доказу, визначених у ст.98 КПК України, також клопотання не містить об`єктивних даних про те, що були вчинені кримінальні правопорушення, що розслідуються, порушене питання про арешт майна у даному випадку не відповідає завданням кримінального провадження та є свавільним.

Слід зауважити, що наданими документами в судовому засіданні, представниками власника майна, доведено законність користування земельною ділянкою з кадастровим номером: :04:008:0009.
Статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, а також те, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним, а тому за відсутності об`єктивних даних, що взагалі було вчинено кримінальне правопорушення, звернення з таким клопотанням за таких обставин не може вважатись законним втручанням, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 07.02.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1; ч. 2 ст. 364-1 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя