Справа № 727/6915/19
Провадження № 11-кп/4808/171/20
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали об`єднаного кримінального провадження (№0000836 та №0000290) за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 21.02.2019 року та призначено ОСОБА_8 до відбуття покарання у вигляді 2-х років та 2-х місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано покарання, призначене судом за ч.2 ст.186 КК України і остаточно призначено до відбуття ОСОБА_8 покарання у вигляді 4-х років 3-х місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишено попередню утримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме з 04.06.2019 року.

Цим же вироком ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_9 залишено попередню утримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме з 04.06.2019 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 , 18.04.2019 року, в період часу з 15 год. 40 хв. до 15 год. 50 хв., перебуваючи по вул. М.Заньковецької,24 в м.Чернівці разом з ОСОБА_8 побачили припаркований автомобіль марки «Ніссан Прімастар» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою вул.М.Заньковецької, 24 в м.Чернівці, що належить ОСОБА_12 .

В подальшому, на підставі раптово виниклого умислу, переслідуючи корисливу мету, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вступили в попередню змову, направлену на таємне заволодіння чужим майном, яке знаходилось всередині вищевказаного автомобіля.

Узгодивши та розподіливши свої злочинні дії, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 усвідомлюючи протиправність та незаконність дій ОСОБА_8 , стояв на тротуарі біля автомобіля «Ніссан Прімастар» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою вул.М.Заньковецької, 24 та спостерігав за тим як ОСОБА_8 підійшов до лівих передніх дверей, з боку водійського сидіння вказаного автомобіля, шляхом вільного доступу, просунув праву руку у привідкрите вікно вказаного автомобіля та намагався заволодіти мобільним телефоном, який знаходився всередині автомобіля, однак заволодіти ним йому не вдалося.

Побачивши, що ОСОБА_8 не вдалось заволодіти мобільним телефоном, який знаходився у вказаному автомобілі, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_8 з метою реалізації спільного злочинного умислу, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, повторно, за попередньою змовою групою осіб та знаходячись разом з ОСОБА_8 біля передніх дверей вказаного автомобіля просунув праву руку у привідкрите вікно автомобіля «Ніссан Прімастар» д.н.з. НОМЕР_1 .

В цей час протиправні дії ОСОБА_9 і ОСОБА_8 були помічені водієм вантажного автомобіля ПП «Атрибуд» ОСОБА_13 , який знаходився за кермом вказаного автомобіля, що був припаркований біля входу до магазину «Атрибуд», що по вул. М.Заньковецької, 27 у м.Чернівці, який вийшов з автомобіля та почав голосно кричати та вимагати у них припинити злочинні дії.

Однак, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , усвідомлюючи факт викриття своїх злочинних дій та бажаючи довести їх до кінця, свої протиправні дії не припинили, а знаходячись біля вказаного автомобіля ОСОБА_9 діючи умисно, протиправно, відкрито, повторно, за попередньою змовою групою осіб, просунувши руку у привідкрите вікно автомобіля марки «Ніссан Прімастар» д.н.з. НОМЕР_1 , заволодів мобільним телефоном «Samsung Galaxy J7» ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 2300 грн., в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Водафон» з номером НОМЕР_4 , вартістю 20 грн., який належить ОСОБА_12 , який знаходився у автомобілі марки «Ніссан Прімастар» д.н.з. НОМЕР_1 , тим часом, ОСОБА_8 стояв біля ОСОБА_9 і спостерігав за його діями.

Для уникнення відповідальності, утримуючи викрадене майно біля себе, ОСОБА_9 відбіг від вказаного автомобіля, який знаходився по вулиці М.Заньковецької, 24 в м.Чернівці, та почав втікати від свідків вказаної події в невідомому напрямку, а ОСОБА_8 зробивши ще декілька кроків біля автомобіля, також пішов вслід за ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_8 викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим своїми умисними, протиправними діями спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 2320 грн.

Крім цього, 18.02.2019 року, близько 19:20 год., під час проїзду в маршрутному тролейбусі №2, що рухався від зупинки громадського транспорту «Держуніверситет» в напрямку зупинки «Гравітон» по вулиці Руській в місті Чернівці, проїжджаючи поблизу зупинки «Житомирська», ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно викрав із сумочки ОСОБА_14 гаманець пудового кольору, торгової марки «WALLERRY», вартістю 225 гривень, в якому знаходились кошти в сумі 1775 гривень, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , дисконтні картки в магазинах «Prostor», «Копійочка», «EVA», «Watsons» та дві банківські картки ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , які матеріальної цінності для потерпілої не становлять та на балансі яких грошей не було. Після чого, ОСОБА_8 місце злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 2000 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_9 вважає вирок суду першої інстанції в частині визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, незаконним і необґрунтованим, так як суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Просив перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст. 185 КК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення його винуватості і вичерпані можливості їх отримати.

Вказує, що не вчиняв дій, характерних для грабежу, а висновки суду про вчинення ним злочину за ч.2 ст.186 КК України, не підтверджуються жодними доказами. Зокрема, з показань потерпілого ОСОБА_12 , наданих у суді, вбачається, що останній зайшов до магазину, в якому працює, а на вулиці залишив автомобіль з відчиненим вікном, а коли повернувся, то помітив викрадення мобільного телефону з авто, викрадачів він не бачив. Після повернення до магазину, переглянув відео з камер відеоспостереження та переконався, що його автомобіль обікрали. При цьому вказане відео потерпілий переглядав зі своїми колегами по роботі ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в даному кримінальному провадженні проходять як свідки і свідчення давали на підставі переглянутого. Крім того обвинувачений звертає увагу на те, що головний свідок сторони обвинувачення водій вантажівки ОСОБА_13 не був допитаний в суді і взагалі він жодного разу не бачив цього свідка. Також вважає безпідставним посилання суду на відеоматеріали як на доказ його вини.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.12.2019 року в частині обвинувачення його за ч.2 ст.186 КК України та винести виправдувальний вирок за фактом викрадення 18.04.2019 року по вул. М.Заньковецької, 24 в м. Чернівці з припаркованого автомобіля марки «Ніссан Прімастар» д.р.н. НОМЕР_1 мобільного телефону.

Вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, оскільки він ухвалений із порушенням норм матеріального кримінального права та вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, судом не взято до уваги його покази та покази ОСОБА_9 про те, що ніякої змови між ними не було, все відбувалося спонтанно. Так, побачивши, що є можливість заволодіти телефоном, він дійсно захотів його викрасти, однак, просунувши руку у вікно, добровільно відмовився від доведення свого умислу до кінця. Натомість ОСОБА_9 , побачивши, що він відмовився викрасти телефон з автомобіля, викрав його сам та втік. Під час судового розгляду ОСОБА_9 підтвердив вказані обставини та наголосив, що саме він з власної ініціативи викрав телефон та розпорядився ним на власний розсуд. Крім того, поза увагою суду залишились їхні покази про те, що під час крадіжки вони не чули, щоб хтось на них кричав. Враховуючи викладене, вважає себе невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_11 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник адвокат ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити;

- прокурор заперечив з приводу поданих апеляційних скарг, вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку поро доведеність вини обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та призначив обвинуваченим законне та справедливе покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та інших учасників судового провадження з приводу поданих апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України, оскільки ухвалений компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, на підставі об`єктивно встановлених обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням з врахуванням їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він не оспорює правильність встановлених судом фактичних обставин та правову кваліфікацію його дій за ч.2 ст.185 КК України, щодо крадіжки гаманця у потерпілої ОСОБА_14 .

Разом з тим в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказав на незаконність та необґрунтованість вироку суду в частині засудження його за ч.2 ст. 186 КК України, оскільки він не вчиняв грабежу. Не заперечує, що хотів викрасти мобільний телефон з припаркованого автомобіля потерпілого ОСОБА_12 , однак, просунувши руку у вікно, добровільно відмовився від доведення свого умислу до кінця, а натомість ОСОБА_9 викрав телефон та втік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 зазначив, що суд безпідставно визнав його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та наполягав на перекваліфікації його дій на ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він таємно заволодів мобільним телефоном і його дії неможливо кваліфікувати як грабіж.

Вказані доводи апеляційних скарг аналогічні доводам, які обвинувачені наводили в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні вказані доводи обвинувачених, які свого підтвердження не знайшли та правильно розцінені як спосіб захисту з метою пом`якшення відповідальності за скоєне.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабежі), повторно, за попередньою змовою групою осіб є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Так, винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції вказав, що в квітні 2019 року він припаркував свій автомобіль по вул.М.Заньковецької, 24 в м.Чернівці та зайшов в магазин «Атрибуд», де він працює. Почувши крик водія на вуулиці, він вийшов та дізнався, що в його автомобіль залізли і викрадений мобільний телефон. В подальшому він подивився запис з відеокамер на яких були зафіксовані обставини викрадення мобільного телефону, повідомив про вчинення злочину поліцію в результаті чого обвинувачені були затримані на площі Філармонії навпроти магазину «Норма».

Вищевказані показання потерпілого ОСОБА_12 є послідовними та узгоджуються з даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.04.2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 повідомив про те, що вказаного дня в м.Чернівці, по вул.М.Заньковецької з його автомобіля викрали мобільний телефон Самсунг.

Показання потерпілого ОСОБА_12 також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в частині місця, часу та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Так свідок ОСОБА_15 суду першої інстанції пояснив, що працює в магазині «Атрибут» на вул.М.Заньковецької, 27 в м.Чернівці і перебуваючи у залі магазину . він бачив, як до магазину під вигризку припаркувався їх водій, який почав кричати. Дізнавшись про вчинення злочину він разом з потерпілим переглянули відео з камер спостереження у магазині на яких були зафіксовані обставини правопорушення.

Свідок ОСОБА_16 суду вказав, що працює вантажником-консультантом в магазині «Атрибут» і знаходячись на вулиці біля магазину він почув крики водія. автомобіль якого стояв під вигрузку та побачив, як через дорогу біжить молодий чоловік на протилежну сторону по пішохідному переходу. В подальшому він дізнався про те, що з автомобіля була вчинені крадіжка, однак він не бачив, щоб хтось тягнув телефон з автомобіля потерпілого.

Покази свідків є послідовними та узгоджуються між собою і судом не висловлено сумнівів щодо них, не навели обґрунтованих доводів про це і обвинувачені в своїх апеляційних скаргах.

До тверджень обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що суд помилково взяв до уваги свідчення вказаних свідків в частині того, що він відкрито викрадав майно,оскільки вони давали свідчення на підставі переглянутого з камер відеоспостереження, колегія суддів ставиться критично з огляду на сукупність всіх доказів, зібраних в провадженні та всебічно перевірених в судовому засіданні, що отримали відповідну оцінку у вироку, а саме це письмові докази та переглянуті та досліджені судом першої інстанції відеозаписи.

Зокрема, згідно протоколу огляду місця події від 18.04.2019 року та фототаблиці до нього, поліцейськими було оглянуто пасажирський автомобіль марки «Ніссан Прімастар», власником якого є ОСОБА_12 . В ході огляду на дверях автомобіля виявлено пошкоджене вітрове скло. Під час огляду виявлено сліди рук, що були сфотографовані, вилучені з поверхні скла та дверей.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2019 року, свідок ОСОБА_15 заявив, що впізнав особу, яку зображено на фото №2, яка з його слів 18.04.2019 року приймала участь в крадіжці з авто «Ніссан Прімастар» мобільного телефону. Як вбачається з вказаного протоколу на фото під №2 зображений обвинувачений ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції обгрунтовано послався на відеозапис з камер відеоспостереження, який було переглянуто судом першої інстианції в судовому засіданні та на якому зафіксовані обставини вчинення злочину обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Зокрема, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що відповідно до протоколу огляду від 23.04.2019 року було оглянуто надані гр. ОСОБА_18 відео з камер відеоспостереження, що належать ПП «Атрибуд», з якого вбачається, що 18.04.2019 року о 15:41 год. автомобіль потерпілого марки «Ніссан Прімастар» стояв припаркований навпроти вказаного магазину на вул.М.Заньковецької. В цей час в бік автомобіля проходять двоє чоловіків, по зросту і статурі схожих на обвинувачених, один з них обходить машину попереду, а другий обходить автомобіль позаду, та зупиняється близько 10 м. від автомобіля. В подальшому, особа схожа на обвинуваченого ОСОБА_8 , обійшовши машину, зупиняється близько 5 м., після чого до нього підходить особа, схожа на обвинуваченого ОСОБА_9 , який, в свою чергу, підходить ближче. Далі вони розглядають припаркований біля воріт вищевказаної церкви автомобіль «Ніссан Прімастар», відходять від нього, та одразу ж повертаються назад. Особа, схожа на обвинуваченого ОСОБА_8 знову обходить машину попереду, підходить до дверцят з боку водійського сидіння, заглядає у вікно та намагається просунути праву руку через приспущене вікно всередину. В цей час до нього підходить чоловік, по статурі та зросту, схожий на обвинуваченого ОСОБА_9 , який, вилізши на дверцята машини з боку сидіння водія, пролізає у вікно та дістає щось звідти, після чого біжить в сторону вул.Головної. В цей же час особа, схожа на обвинуваченого ОСОБА_8 зробив ще декілька кроків біля автомобіля та поспішним кроком попрямував за чоловіком, який втік. В момент викрадення, водій вантажного автомобіля розмахує руками та бумагами; виходить з свого вантажного авто, після чого щось говорить ОСОБА_8 , однак той його ігнорує. В цей момент до них підійшов один з вантажників. Далі до машини підходить водій вантажного автомобіля марки «Мерседес» разом з власником автомобіля «Ніссан Прімастар» - ОСОБА_12 , який відкрив двері власного авто та заглянув до салону. Потім потерпілий гр. ОСОБА_12 закриває дверцята та біжить у сторону вул. Головної, куди йому вказали водій вантажного авто та вантажник.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_9 на недопустимість відеозапису з камер спостереження носять безпідставний, необґрунтований характер, оскільки виевказаний доказ отримано у встановленому законом порядку і він дозволяє достатньо детально встановити обставини вчиненого злочину та конкретизувати послідовність дій та поведінку кожного із співучасників злочину.

Зокрема, в судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не заперечували проти того, що вищевказаним відеозаписом дійсно зафіксовані події, які стосуються викрадення 18.04.2019 року мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_12 з припаркованого автомобіль марки «Ніссан Прімастар» по вул.М.Заньковецької, 24 в м.Чернівці.

Зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , вчиняючи злочин діяли за попередньою змовою групою осіб, оскільки їх дії носили послідовний взаємоповязаний характер, були обьєднані єдиним умислом, який було спрямовано на викрадення майна потерпілого.

При цьому, колегія судів вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він добровільно відмовився від вчинення злочину, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що останній, неодноразово, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , намагався викрасти мобільний телефон з припаркованого автомобіля марки «Ніссан Прімастар», однак не зміг це зробити з причин, які не залежали від його волі і припинив свої спроби тільки після того, як це вдалося зробити його співучаснику.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про те, що їх дії носили таємний характер, оскільки зі змісту відеозапису вбачається, що їх поведінка на місці вчинення злочину, намагання швидко залишити місце злочину і не бути затриманими на місці, свідчила про те, що вони повністю розуміли, що їх незаконні дії помічені іншими людьми та носять відкритий характер.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту пояснень обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в апеляційній інстанції та відеозапису з камер відеоспостереження вбачається, що місцем вчинення злочину є досить жвавий район в центрі міста, що свідчить про те, що останні, ще до початку вчинення злочину розуміли достатньо велику вірогідність того, що їх незаконні дії будуть помічені іншими.

Колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сукупністю досліджених доказів та вищевказаним відеозаписом з камер спостереження магазину «Атрибуд» повністю підтверджується той факт, що обвинувачені здійснили саме відкрите викрадення чужого майна, у присутності інших осіб, які усвідомлювали протиправний характер дій обвинувачених, а обвинувачені, у свою чергу усвідомлювали, що їх дії помічені. Таким чином, не має підстав говорити про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

З цих підстав суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого та переконливого висновку про наявність в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_8 саме злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Отже, колегія суддів, приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчинені ними злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, його правова кваліфікація відповідає фактичним обставинам провадження і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їхніх дій, колегією суддів під час перевірки кримінального провадження не виявлено.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, дані про особи обвинувачених, обставини, що пом`якшують та відсутність обтяжуючих обставин, та дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання в межах санкцій інкримінованих їм кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

Колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у звязку з чим вирок суду необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5