Справа № 627/469/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2020смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Покровка, Краснокутського району, Харківської області; українця; громадянина України; маючого середню базову освіту; працюючого водієм СФГ «Ковальчуківське»; проживаючого у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 ; на утриманні малолітніх дітей не маючого; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,
в с т а н о в и в:
10.05.2019 року о 12 год. 35 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, в домоволодінні розташованому по АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тим самим завдав ОСОБА_5 психологічних страждань.
За даним фактом постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 27.05.2019 року, яка набрала законної сили 06.06.2019 року, ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в сім`ї, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт.
Крім цього, 02.12.2019 року, о 13 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, в домоволодінні розташованому по АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою,погрожував фізичною розправою та виганяв з будинку, тим самим завдав ОСОБА_5 психологічних страждань.
За даним фактом постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 10.12.2019 року, яка набрала законної сили 20.12.2019 року, ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в сім`ї, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорока) грн.
Крім цього, 17.01.2020 року, о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого мешкання, в домоволодінні розташованому по АДРЕСА_2 , вчинив сімейну сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, тим самим завдав ОСОБА_5 психологічних страждань.
За даним фактом постановою Краснокутського районного суду Харківської області від 11.02.2020 року, яка набрала законної сили 21.02.2020 року, ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме вчинення насильства в сім`ї, та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорока) грн.
Будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення своїх умисних протиправних дій спрямованих на вчинення насильства в сім`ї, ОСОБА_4 належних для себе висновків не зробив, та продовжував чинити домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .
Так 27.03.2020 року, близько 17-00 год., на ґрунті стійких особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 , під час розпивання спиртного, ОСОБА_4 спровокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи злочинний характер своїх протиправних дій, знову вчинив відносно ОСОБА_5 психологічне насилля, залякував та принижував гідність. Після чого ОСОБА_5 вимушена була покинути місце свого проживання, що призвело до погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.
Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутність, оскільки на даний час претензій до обвинуваченого вона не має та прохала призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілої.
Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а саме:
-домашнє насильство, умисне систематичне вчинення психологічногонасильства, щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, щопризвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілоїособи.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорій злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який працює, проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра Краснокутської ЦРЛ не перебуває, однак перебуває на обліку у наркологічному кабінеті Краснокутської ЦРЛ.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.
На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

По кримінальному провадженню судові витрати відсутні.
Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Речові докази - відсутні.
По справі цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у вигляді громадських робіт на строк 150 ( сто п`ятдесят) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1