Справа № 638/5089/20
Провадження № 1-кс/638/1143/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2020 року Слідчий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду в м. Харків скаргу захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_8 на незаконне затримання,

встановив:
Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Дзержинського районного суду міста Харкова зі скаргою на незаконне затримання, яка мотивована тим, що в провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження №0001428 від 10 квітня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.5 ст. 185 КК України.

Зазначають, що ОСОБА_8 було затримано 10 квітня 2020 року на підставі ст. 208 КПК України.

Вважають, що затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України є незаконним - на час складання протоколу затримання підстави передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України були відсутні. На час затримання, як стверджує захисник, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 не може вважатися особою, яку застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення та, відповідно, не є особою на тілі чи одязі якої виявлені ознаки вчиненого злочину. Окремо захисники зазначають, що у протоколі затриманні вказані дві адреси складання протоколу про затримання. Також захисники посилаються на те, що відповідно до інформації, яка була розміщена на офіційному сайті заступника міністра внутрішніх справ, затримання відбулося на декілька годин раніше. Також, як зазначають захисники, до ОСОБА_8 не було допущено захисника. Вказують, що протокол містить неправдиві дані, а ОСОБА_8 до складання протоколу про затримання перебував під психологічним та фізичним тиском правоохоронців.

В судовому засідання захисники скаргу за наведених підстав підтримали, вказали детально щодо огляду та аналізу змісту інтернет- сайтів, соціальної мережі, пояснили події 10 квітня 2020 року в розрізі недопущення їх до захисту інтересів ОСОБА_8 , ще раз наголосили на невідповідності даних у протоколі затримання.

Слідчий просив відмовити в задоволенні вказаної скарги, зазначив, що ОСОБА_8 не був обмежений в пересуванні. Затримання відбулося, після того, як слідчий приїхав на місце, куди була викликана оперативно- слідча група. Під час первинного спілкування із ОСОБА_8 він не був обмежений, стояв та спілкувався із працівниками поліції. Слідчий спростував затримання ОСОБА_8 до офіційного складання протоколу, також вказав, що були всі необхідні складові для затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України. При цьому були повідомлені близькі родичі ОСОБА_8 та захисники. Після цього певний час очікували захисників, ніякі слідчі дії не проводились. Вважав, що порушень при затриманні та під час складання протоколу не було. Вказав, що не може коментувати сайти на яких розміщена інформація щодо вказаних подій, так як не бачив та не ознайомлений з ними та їх змістом. Щодо місця складання протоколу вказав його, як місто Харків вул. Академіка Курчатова,5. Розрив у часі між подіями вибуху банкомату та затримання ОСОБА_8 пояснив знаходженням його у лісі з метою розкриття банківських сейфів та отримання коштів, що зайняло тривалий час з огляду на складність вказаного процесу. У подальшому вказані банківські сейфи були знайдені у лісі, на місці на яке вказав ОСОБА_8 .

Прокурор вказував на необґрунтованість скарги та в її задоволенні просив відмовити. Зазначила, що при складанні протоколу та затриманні ОСОБА_8 не були допущені вимоги КПК України та права ОСОБА_8 .

Заслухавши захисників, слідчого, прокурора, дослідивши скаргу та надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

10 квітня 2020 року слідчий Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 о 11 годині 45 хвилин затримав особу, підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194 та ч.5 ст. 185 КК України. Під час затримання ОСОБА_8 були роз`яснені його права. Вказаний протокол складно у присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Зауважень і доповнень до протоколу не надійшло. Копія протоколу була вручена ОСОБА_8 та отримана ним під розпис.

Статтею 29 Конституції України кожній людині гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого рішення суду про тримання під вартою. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до пп. «с`п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (даліКонвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.207 КПК України).

Частиною 1 ст.208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Відповідно до ст.211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу.Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

За вимогами ч.5 ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

При цьому положення ст.206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_8 затримано о 11 годині 45 хвилин без ухвали слідчого судді та цього ж дня повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.194, ч.5 ст. 185 КК України. 11квітня 2020 року слідчий звернувся з клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу, тобто з дотриманням строку, визначеного ст.211 КПК України і який на час розгляду скарги не сплив.

За вимогами ст.193 КПК України обставини затримання особи і тримання під вартою є предметом дослідження під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, під час розгляду скарги встановлено, що граничний строк тимчасового запобіжного заходу ОСОБА_8 не перевищено, визначених ст.206 КПК України підстав для звільнення останнього з-під варти не встановлено.

Щодо наявності двох адрес місця складання у протоколі затримання особи, суд зазначає наступне. Так протокол затримання особи від 10 квітня 2020 року складаний на бланку, де вже містилась адреса « АДРЕСА_1 ». Зі слів слідчого ця адреса є адресою Шевченківського ВП ГУНП України в Харківській області і повинна бути зазначена, як адреса органу, посадова особа якого складає вказаний протокол. Суд вважає вказані пояснення обґрунтованими та такими, що спростовують посилання сторони захисту на невідповідність адреси складання протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 10 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_8 .

З приводу недопущення захисника у судовому засіданні з`ясовано, що захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 були у належний спосіб повідомлені про затримання ОСОБА_8 , та, як вони самі повідомили у судовому засідання, прибули за адресою місто Харків вул. Академіка Курчатова,5, проте потім, пославшись на слова керівника слідчого відділу Шевченківського ВП ГУНП України у Харківській області, поїхали до будівлі Шевченківського ВП ГУНП України у Харківській області за адресою м. Харків вул. Толбухіна 103, де не знайшовши ОСОБА_8 , продовжували перебувати до 19.00 години. Така поведінка сторони захисту не є логічною, так як не знайшовши ОСОБА_8 за адресою вказаною керівником слідчого відділу, необхідно було повернутися за адресою куди вони викликалися та з`ясувати всі обставини, надавши правову допомогу ОСОБА_8 . Крім того незрозуміло чому саме до керівника СВ Шевченківського ВП ГУНП України у Харківській області звернулись адвокати, а не вчинили процесуальні дії із слідчим, який складав протокол затримання особи.

З приводу огляду сайтів та невідповідності часу розміщення інформації про затримання осіб та складання протоколу про затримання. Суд детально вивчивши надану стороною захисту інформацію дійшов до висновку, що інформація розміщена на сторінці у соціальній мережі ОСОБА_11 о 09 годині 17 хвилин складається із тестового наповнення та відеороліку. При огляді текстової інформації можна дійти висновку про суб`єктивну оцінку подій паном ОСОБА_12 . Він виклав події вибуху, які відбулися о 07 годині 28 хвилин, і станом на 09 годину 17 хвилин вже були відомі загалу, а далі можливо для підсилення ефектності виклав власні думки щодо вказаних подій та бажання, щоб особи причетні до вказаних подій були затримані і понесли відповідне покарання. Ще для більшого підсилення ефектності, викладеної ним інформації, він використав зображення на яких відтворені картинки банкомату, а також фотокартки, де міститься зображення коштів у господарській сумці ( ніяк не у наплічнику) та зображення осіб, один із яких лежить на землі, а інший сидить під деревом в присутності осіб, одягнених у чорний одяг. Ідентифікувати осіб та встановити причетність до вказаного кримінального провадження не можливо. Тому суд приходить до висновку, що вказані фотозображення, які використані у пості ОСОБА_13 , він міг скопіювати із інших джерел по подіям які мали місце раніше.

Станом на час розгляду скарги, ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із внесенням застави. Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу були досліджені обставини затримання.

З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в межах її доводів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.206, 309, 376 КПК України, -

постановив:
Скаргу захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_8 на незаконне затримання - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді відповідно до вимогст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .