№ 336/2846/2018
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою (10 класів), неодруженого, не працевлаштованого, що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.04.1988 року за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 89, 1081 КК України (в редакції 1961 року) до трьох років позбавлення волі;

- вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28.09.1988 року за ч. 1 ст. 106 КК України (в редакції 1961 року) до дев`яти місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 28 вересня 1991 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.1992 року за ч. 1 ст. 1961 КК України (в редакції 1961 року) до одного року позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 29 вересня 1993 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.06.1994 року за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1961 року) до одного року шести місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 11 серпня 1995 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 21.02.1997 року за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1961 року) до шести років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 31 липня 2000 року у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію» від 11.05.2000 року;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.07.2001 року за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1961 року) до трьох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 17 квітня 2004 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2005 року за ч. 2 ст. 307 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 6 червня 2007 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2009 року за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 2 грудня 2010 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням тривалістю в один рік;

- вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.04.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн.;

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, який має судимості за вчинення корисливих злочинів проти чужої власності, незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів, проти порядку управління, проти здоров`я людини, в період з квітня 2018 року по серпень 2019 року вчинив кілька епізодів злочинних посягань проти чужої власності за таких обставин.

Близько 04-00 години 7 квітня 2018 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, з холодильнику в передпокою будинку АДРЕСА_2 , куди він проник через незачинені двері, до того перелізши через паркан, що відгороджує земельну ділянку під будинком, таємно викрав 20 банок згущеного молока з цукром об`ємом 380 грамів кожна виробництва «Рогачев» вартістю 620 грн., п`ятнадцять банок сардин в олії «Єль Рыбас» вартістю 460 грн., п`ять банок сардин «Господарочка» об`ємом 240 грамів кожна вартістю 125 грн.

Описаними діями потерпілому ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду в сумі 1205 грн.

Продовжуючи протиправну діяльність, близько 09 години 50 хвилин, обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, в салоні трамваю № 14, який рухався в бік зупинки транспорту загального користування «Вулиця Пушкіна» по вул. Поштовій, 165, в м. Запоріжжі, таємно викрав з жіночої сумки потерпілої ОСОБА_7 належні потерпілій гаманець темно-коричневого кольору з грошовими коштами у сумі 2000 грн. та банківською картою «Укрсиббанку» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , на рахунку якої знаходились гроші в сумі 1753 грн. 70 коп.

Грошові кошти на картковому рахунку потерпілої обвинувачений використав на свою користь, здійснивши о 10 годині 34 хвилини цього ж дня з використанням вказаної картки купівлю пари чоловічих туфель вартістю 866 грн. в магазині «Міда» по проспекту Моторобудівників, 32; мобільного телефону «Флай» вартістю 725 грн. в магазині «Техносеть» по вул. Базарній, 15, в м. Запоріжжі; продуктів харчування на суму 142 грн. 70 коп. в продуктовому магазині по АДРЕСА_3 .

Описаними діями потерпілій ОСОБА_7 спричинено майнову шкоду в сумі 3753 грн.

Продовжуючи вчинення кримінально караних діянь, в період часу з 17 години 45 хвилин до 18-00 години 4 липня 2019 року, обвинувачений з умислом на шахрайство під приводом здійснення телефонного дзвінка в приміщенні кафе «Дванадцять стільців» заволодів належним потерпілому ОСОБА_8 мобільним телефоном «DOOGEE» моделі Х20 в корпусі сірого кольору, вартістю 1396 грн. 58 коп., з яким одразу залишив місце свого перебування.

Близько 09 години 39 хвилин ОСОБА_5 , керуючись умислом на крадіжку, на території садиби за адресою: АДРЕСА_4 , куди він проник, відкривши запор на воротах, таємно заволодів металевим ящиком вартістю відповідно до висновку експерта 63 грн. 33 коп. та металевою драбиною вартістю відповідно до висновку експерта 816 грн. 67 коп.

Описаними діями потерпілому ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду у сумі 880 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном та шахрайства за вказаних в обвинуваченні обставин і дав показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караних діянь.

Пояснив, що вчиняв крадіжки та шахрайство, оскільки випробовував гострі фінансові проблеми, вирішенню яких шляхом отримання роботи та заробітку перешкоджав тромбофлебіт нижніх кінцівок, що раптово виник у обвинуваченого і спричиняв сильний біль, а також хронічне захворювання печінки.

Саме через скрутний майновий стан та відсутність джерел доходів викрадені у потерпілого ОСОБА_6 продукти харчування він почав вживати у їжу, але більша їх частина була повернута власнику. Повернув він і мобільний телефон потерпілого ОСОБА_8 , тим самим усунувши спричинену шкоду.

Що стосується металевих драбини та ящика, він здав їх до пункту приймання металобрухту, отримавши за два предмети 40 грн., які також витратив на їжу.

У вчиненні злочинів щиро розкаявся. Пояснив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і жалкує про те, що сталося.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 визнав повністю.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого:

- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням до сховища;

- за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчинених діянь, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання з урахуванням того, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 скоїв сукупність злочинів, яку утворюють один тяжкий та три злочини середньої тяжкості.

Враховує суд і наявність у обвинуваченого судимостей за вчинення корисливих злочинів проти чужої власності, незаконні дії в сфері обігу наркотичних засобів, проти порядку управління, проти здоров`я людини, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінально караних діянь, та свідчить про певний ступінь його соціальної небезпеки.

Висновок суду про суспільну небезпечність ОСОБА_5 підкріплюють відомості про наявність у нього захворювання, що створює небезпеку для оточення, а саме: наркозалежності (а. с. 11 т. 1), ризики вчинення на грунті якої протиправних діянь є цілком ймовірними.

Наведені обставини у сукупності з висновком уповноваженого органу пробації, викладеним в досудовій доповіді (а. с. 91-97 т. 1), що містить узагальнену характеристику ОСОБА_5 з місця проживання та умовивід про високий рівень небезпеки ОСОБА_5 для суспільства та неможливість застосування до нього соціально-виховних заходів для виправлення та запобігання вчиненню нових правопорушень без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, не дають суду підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, як про те клопочеться сторона захисту.

Разом з цим при призначенні покарання суд бере до уваги і способи заволодіння чужим майном, які не поєднані із псуванням запорів, пошкодженням майна, застосуванням насильства для досягнення мети доступу до нього, а вчинені за умови наявного доступу до матеріальних цінностей.

У вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи.

Враховує суд і часткове усунення спричиненої шкоди шляхом повернення на зберігання потерпілому ОСОБА_8 мобільного телефону «DOOGEE» моделі Х20 в корпусі сірого кольору, та продуктів харчування потерпілому ОСОБА_6 .

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Згадані судом пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням відомостей про особу винного, який має постійне місце проживання, страждає на хронічні захворювання нижніх кінцівок, печінки, дають суду підстави для призначення покарання за найбільш тяжкий злочин нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті обвинувачення.

З описаних підстав суд вважає за можливе, призначивши покарання у виді позбавлення волі за інші злочини, що утворюють сукупність, в межах санкції частин статей обвинувачення, покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення більш суворим менш суворих, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.

Обтяжуючою покарання обвитнуваченого є рецидив злочинів, тобто наявність судимостей за інші умисні кримінальні правопорушення.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні повністю визнає обвинувачений, таке визнання позову не порушує нічиїх прав та законних інтересів, тому суд вбачає всі підстави для прийняття визнання позову, що має наслідком його задоволення.

Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою належить зберігати до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити таке покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді одного року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді двох років позбавлення волі.

Початок відбування покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого за підозрою у вчиненні злочину, а саме: з 16-00 години 23 серпня 2019 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 3753 грн. 70 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Речові докази - чек акціонерного товариства «Приватбанк» про здійснення платежу на суму 866 грн. з картки на ім`я ОСОБА_7 , диск з відеозаписом з камер відеоспостереження в магазині «Міда», долучені до матеріалів досудового розслідування, зберігати з матеріалами досудового розслідування.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1