Дата документу 23.06.2020 Справа № 937/1936/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/466/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер 937/1936/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку в письмовому провадженні, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст.303 КПК України.

Згідно зі змістом ухвали, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст.303 КПК України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення передбачене КК України до ЄРДР.

Повертаючи скаргу слідчий суддя зазначила, що рішення слідчим відповідною постановою не оформлювалося, а тому відповідно до діючого законодавства строк подання скарги починається з дня вчинення бездіяльності. Однак заявник не надав жодних доказів звернення до ТУ ДБР у м. Мелітополь, а тому неможливо встановити, чи у встановлені КПК України строки подано скаргу, оскільки перебіг строку подання скарг на оскаржуваний вид бездіяльності пов`язується з моментом вчинення бездіяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 не погоджуючись з рішенням слідчого судді, вважає, що воно підлягає скасуванню.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; скаржника, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з призначенням нового розгляду провадження в суд першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст.ст.110, 370-372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, прийнята слідчим суддею ухвала вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, з наданих суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення передбачене КК України до ЄРДР.

Відповідно до положень п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходила з того, що вказана бездіяльність була оскаржена із порушенням строку на оскарження. В обґрунтування цього рішення слідчий суддя посилалась на положення ст.214 КПК України, згідно з якими, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя, повертаючи скаргу за пропуском встановленого законом строку на оскарження бездіяльності слідчого і відсутністю клопотання про його поновлення, не прийняла до уваги що ОСОБА_6 фактично не було повідомлено про рішення прийняте за наслідком поданої ним заяви. Слідчим суддею не було з`ясовано коли саме ОСОБА_6 стало відомо, що відомості за його заявою не внесені в ЄРДР, що необхідним для встановлення часу з якого необхідно відраховувати процесуальний строк. Більш того, слідчий суддя взагалі не з`ясувала, коли саме ОСОБА_6 звернувся до ТУ ДБР у м. Мелітополі із завою про внесення відомостей про кримінальне правопорушення. Вказані обставини на переконання колегії суддів, свідчать про помилковість висновків слідчого судді щодо пропущення ОСОБА_6 строку на оскарження такого роду бездіяльності.

Ухвала слідчого судді суперечить рішенню Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року, винесеному за конституційним зверненням гр. ОСОБА_7 , де прямо вказано, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності усіх органів державної влади, посадових та службових осіб згідно до вимог ст.55 Конституції України гарантовано кожному, і скарги на рішення, вчинення дій або бездіяльності усіх суб`єктів владних повноважень за заявами та повідомленнями про скоєнні чи підготовці до скоєння злочину, суди повинні розглядати та вирішувати в порядку кримінального провадження.

Згідно Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2001 року, недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перешкодою для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади.

Так, ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду зазначив, що заяву до ТУ ДБР у м. Мелітополі він подав 02.03.2020, а відомо йому стало про факт бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою 04.03.2020.

Зі скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_6 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 10.03.2020.

Таким чином, слідчий суддя в порушення вимог кримінального процесуального закону доводи скаржника фактично не перевірила і не дала їм об`єктивної оцінки, не з`ясувала чи звертався ОСОБА_6 до ТУ ДБР у м. Мелітополі із заявою, якщо так, то коли, натомість формально зазначила, що ОСОБА_6 пропустив строк на оскарження.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що повертаючи скаргу ОСОБА_6 , при відсутності належного обґрунтування вказаного рішення, слідчий суддя порушила право особи на оскарження в суді рішень дій або бездіяльності службових осіб, яке гарантовано йому державою.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з мотивів порушення вимог кримінального процесуального закону, а матеріали провадження поверненню до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2020 року, якою повернуто скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ДБР в порядку ст.303 КПК України, скасувати.

Призначити новий розгляд провадження за скаргою ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Матеріали провадження направити до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4