КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/929/16-к
Провадження № 1-в/552/131/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, інваліда ІІІ групи з дитинства, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якого було засуджено вироком Київського районного суду м. Полтави 05.05.2016 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт,-

встановив:
13.04.2020 року до Київського районного суду м. Полтави надійшло подання Київського РВ філії ДУ "Центр пробації" про звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності відносно ОСОБА_5 з якого слідує, що на виконанні органу пробації знаходиться вирок Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2016 р., яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Даний вирок набрав законної сили 27.02.2017 року та 10.04.2017 року був прийнятий до виконання. ОСОБА_5 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання. 24.10.2017 року засуджений отримав направлення для відбування призначеного вироком покарання до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», однак покарання відбув лише частково 82 години із призначених 200. Неодноразово, посадовою особою органу пробації, були направлені подання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 389 КК України, але жодне не було задоволено. Посилаючись на те, що строк давності виконання обвинувального вироку закінчився, на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України інспектор просить звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні інспектор органу пробації просив подання задовольнити, на підставах викладених у ньому. Прокурор не заперечував щодо його задоволення. Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про направлення судової повістки на місцем його проживання. Згідно п.2 ч. 5 ст. 539 КПК України неявка засудженого в судове засідання не перешкоджає розгляду подання.

Заслухавши думку прокурора та представника органу пробації, дослідивши письмові матеріали, додані до подання,а саме особову справу №07/17 суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, органу або установи виконання покарань у випадках, встановлених законом.

Згідно норм ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Отже, ст. 80 КК України, застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Статтею 80 КК України передбачено, що нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положенням ст. 80 КК України встановлено, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року), ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до норм ст. 152 КВК України, закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи викладене, а також те, що доказів визнання ОСОБА_5 винним в ухиленні від відбуття покарання за вироком Київського районного суду міста Полтави від 05.05.2016 року не надано, тобто підстав для зупинення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку не має, строк виконання вироку сплив, а також особу засудженого ОСОБА_5 , який за місцем відбування громадських робіт характеризується виключно позитивно, протягом строку виконання вироку не вчиняв нового злочину, був засуджений за вчинення злочину невеликої тяжкості, а також те, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства (вади слуху та мови), суд вважає можливим подання задовольнити та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

На підставі ст. 80 КК України, ст. 152 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ухвалив:
Подання подання Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» про звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 05.05.2016 р., яким його було засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1