Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9276/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у письмовому провадженні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18 вересня 2019 року,
в с т а н о в и в:
цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 та накладено арешт на майно вилучене у ході обшуку проведеного 17.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон «Nokia 105» ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору; -флеш-засіб «VERICE», сріблястого кольору; - мобільний телефон «Samsung», модель SM-J510H/DS; - мобільний телефон «Sigma», чорний корпус; - картка зі стартового пакету «Блайн» номер НОМЕР_2 ; - планшет «Lenovo Y06F», серійний номер-Н6АС76.О2(32); - ноутбук «Gigabyte», модель Е 1500, серійний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, зарядний пристрій; - мобільний телефон «Iphone 6», ІМЕІ НОМЕР_4 ; -мобільний телефон «Samsung», модель J50H-IMEI-800/6; НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Житомирській області у кримінальному проваджені № 0000829 від 01.07.2019 року повернути вище вказане майно При цьому, зазначає, що не має жодного відношення до кримінального провадження №0000829 за ч.1 ст.115 КК України. Звертає увагу, що відповідно до ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 20.08.2019 про проведення обшуку зазначено, що до вчинення злочину може бути причетний ОСОБА_7 , який проживає адресою по АДРЕСА_1 , але дану особу, яку підозрюють у вчиненні злочину, вона особисто не знає, дана особа ніколи не проживала за її адресою та не має до неї будь-якого відношення. Разом з цим, працівники поліції не уточнили дані про особу яку вони шукали, адресу його проживання, не уточнили про можливе перебування за даною адресою його речей, провели фактично обшук у неї. Наголошує, що відповідно до протоколу обшуку від 17.09.2019, під час проведення обшуку в господарських приміщеннях за вище зазначеною адресою речей, предметів та документів зазначених в ухвалі суду, тобто речових доказів по кримінальному провадженню не виявлено, що було зазначено слідчим, (ст.7, проколу обшуку). Однак, не зважаючи на її пояснення за її адресою, було безпідставно вилучено ряд речей, які належать їй. Крім того, ч.2 ст.168 КПК України передбачено заборону на тимчасове вилученню електронних інформаційних систем або їх частин, але слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна, а саме планшета «Lenovo Y06F», серійний HOMep-H6AC76.D2(32); ноутбука «Gigabyte», модель Е 1500, чорного кольору, як і не надав належну оцінку вилученим речам. Зазначає, що відповідно до інформації зазначеної у протоколі обшуку від 17.09.2019 та ухвали суду від 20.08.2019, обшук проводився у домоволодінні власником якого є її батько ОСОБА_8 , а також в присутності її співмешканця ОСОБА_9 , було проведено обшук та вилучено речі, які зазначені в протоколі, але ні її батька ні її співмешканця ОСОБА_9 , суд не викликав на розгляд клопотання, тобто суд задовольнив клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника (володівця) майна та наклав арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира не встановила розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності. Зазначає, що суд першої інстанції не зазначив та не мотивував для чого та на яких підставах накладено арешт на майно, як і не зазначив у кого було вилучено майно та хто його власник. Також, ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містять вищенаведені арештовані речі, а також яким чином могло вказане майно бути використано, як знаряддя вчинення злочину, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів. Крім того, як зазначено в протоколі обшуку від 17.09.2019, під час проведення обшуку в господарських приміщеннях за вище зазначеною адресою речей, предметів та документів зазначених в ухвалі суду, тобто речових доказів по кримінальному провадженню не виявлено.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.
На переконання апеляційного суду, вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна відбулося з істотним порушенням вимог ст.ст.98, 131, 132, 171, 172, 173, 370 КПК України.
Так, в порушення положень ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі володільця майна, оскільки в слідчого судді були відсутні підстави вважати, що таке неповідомлення користувача буде процесуально необхідним з метою забезпечення арешту, як передбачено ч.2 ст.172 КПК України.
Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно, в провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000829 від 01.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що 26.07.2019 в лісі між селами Липляни та Гутянське, Малинського району. Житомирської області на відстані 390 метрів від автодороги Київ-Ковель (лісовою дорогою ліворуч від траси в напрямку м. Києва), виявлено труп невідомого чоловіка частково присипаного землею, з вдягнутим на голову полімерним мішком із надписом «Епіцентр», одягнутий в труси, без верхнього одягу та без взуття.
На відстані 4 метри від місця виявлення трупа на лісовій дорозі виявлено 7 стріляних гільз калібру «7,65 Браунінг» та 5 куль калібру 7,65, заглиблених на глибину від 15 до 30 см в землю. При огляді трупу виявлено отвір невідомої етимології на лівій бічній поверхні тулубу та перелом верхньої щелепи із вдавленням в ротову порожнину 2 та 3 верхнього зубів.
Вказаного дня, за даним фактом СУ ГУ НП в Житомирській області розпочато кримінальне провадження №00000262 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Проведеним заходами встановлено, що невстановленим трупом є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше неодноразово судимий, який при житті мав зв`язки у злочинному світі та був відомий на прізвисько « ОСОБА_11 ».
01 липня 2019 року за фактом безвісного зникнення ОСОБА_10 слідчим відділом Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області розпочато кримінальне провадження №0000829 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Прокуратурою Житомирської області кримінальні провадження №00000262 та №0000829 об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно №0000829.
В ході обшуку, проведеного 17.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 вилучено: мобільний телефон «Nokia 105» ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору; флеш-засіб «VERICE» , сріблястого кольору; мобільний телефон «Samsung» , модель SM-J510HIDS; мобільний телефон «Sigma», чорнний корпус; картка зі стартового пакету «Блайн» номер НОМЕР_2 ; планшет «Lenovo Y06F», серійний номер - НОМЕР_7 (32); ноутбук «Gigabyte», модель Е 1500, серійний номер НОМЕР_8 , чорного кольору, зарядний пристрій; мобільний телефон «Iphone 6» , ІМЕІ НОМЕР_4 ; мобільний телефон «Samsung», модель J510H ІМЕІ - НОМЕР_9 ; НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 .
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказав, що вищевказані речі, тобто майно, яке вилучено під час обшуку, є речовими доказами, містить на собі сліди вчиненого злочину, з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати та встановлення істини у провадженні, у слідства виникла необхідність у накладені арешту на дані речі.
Апеляційний суд звертає увагу, що доводи клопотання про накладення арешту на вище зазначене майно, належне ОСОБА_5 не підтверджено належними доказами.
При цьому, й слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна, не переконався в обґрунтованості доводів клопотання слідчого та не перевірив їх під час судового розгляду.
Так, поза належною увагою слідчого судді залишено факт недоведеності слідчим у клопотанні того, що вилучене майно, є об`єктами правопорушення та в подальшому можуть бути доказами у кримінальному провадженні №0000829 від 01.07.2019, та які підлягають відповідному арешту в порядку ст.170 КПК України.
Крім того, зазначене майно, як речовий доказ в кримінальному провадженні матеріалами клопотання не підтверджено, відповідна постанова слідчого про визнання його речовим доказом слідчому судді не надавалася.
Таким чином, хоча в оскарженій ухвалі слідчий суддя зазначає, що саме з метою забезпечення збереження речових доказів та подальшого використання необхідно накласти арешт на вилучене майно, однак при цьому на підтвердження таких висновків не посилається на жодний доказ у провадженні.
На думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку, зважаючи на недоведеність слідчим використання вилученого майна як доказів в кримінальному проваджені, накладений арешт на це майно не може не призвести до порушення прав відповідних власників на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Також, на момент апеляційного розгляду, в матеріалах судового провадження відсутні докази висунутої підозри вище зазначеному власнику майна у причетності до вчиненого кримінального правопорушення та відсутні будь-які дані, які б вказували на можливу причетність останньої до розслідуваного кримінального правопорушення. Вилучене майно не підлягає спеціальній конфіскації та конфіскації майна як виду покарання та не може бути використане задля відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи клопотання про накладення арешту на зазначене майно не підтверджено належними доказами.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про недоведеність слідчим, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання як накладення арешту на майно у права і свободи особи.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності (користування) під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. При цьому, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення, яке за відсутності належних процесуальних підстав, обмежує право ОСОБА_5 на відповідне користування майном.
Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18 вересня 2019 року щодо накладення арешту на майно вилучене у ході обшуку проведеного 17.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , є незаконною та підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчого щодо накладення арешту на зазначене майно.
Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 18 вересня 2019 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 та накладено арешт на майно вилучене у ході обшуку проведеного 17.09.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон «Nokia 105» ІМЕІ НОМЕР_1 , чорного кольору; -флеш-засіб «VERICE», сріблястого кольору; - мобільний телефон «Samsung», модель SM-J510H/DS; - мобільний телефон «Sigma», чорний корпус; - картка зі стартового пакету «Блайн» номер НОМЕР_2 ; - планшет «Lenovo Y06F», серійний номер-Н6АС76.О2(32); - ноутбук «Gigabyte», модель Е 1500, серійний номер НОМЕР_3 , чорного кольору, зарядний пристрій; - мобільний телефон «Iphone 6», ІМЕІ НОМЕР_4 ; -мобільний телефон «Samsung», модель J50H-IMEI НОМЕР_9 ; НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на майно вилучене у ході обшуку проведеного 17.09.2019 за адресою - АДРЕСА_1 ,

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження вилучене майно повернути власнику ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :