ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/103/20 Справа № 695/3195/15-к Категорія: ч.4 ст.187, ч.2 ст.186, ч.1 ст.393 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Агджабеді, Республіка Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, азербайджанця, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не має, не працюючого, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, учасником бойових дій, інвалідом та депутатом не являється, раніше судимого:

- 04.08.2008 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з встановленням іспитового строку тривалістю два роки. Постановою Верховного Суду України від 01.10.2009 вирок від 04.06.2008 відмінено через м`якість та призначено покарання;

- 21.05.2010 Звенигородським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.307, ч.3 ст.185, 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 16.04.2014 умовно-достроково на 6 місяців 6 днів;

- 08.02.2016 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст.186, ч.1 ст. 393 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.4 ст.187 КК України - у вигляді 10 /десяти/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю;

- за ч.2 ст.186 КК України - у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.393 КК України - у вигляді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 10 /десяти/ років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.02.2016 у вигляді 04 років 06 місяців позбавлення волі і остаточно призначено до відбуття десять років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з 09.06.2015 року.

Строк перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 із 09.06.2015 по дату набрання вироком законної сили підлягає зарахуванню у строк відбутого покарання у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення до 2 днів позбавлення волі згідно з положеннями ч.5 ст.72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати пов`язані із залученням експерта в розмірі 859,32 грн..

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 11173,55 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 23433,49 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди; вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку ОСОБА_7 20.05.2015 близько о 14 год. 10 хв. маючи непогашену та не зняту в законному порядку судимість, перебуваючи на провулку Емтеесівський, що в м.Золотоноша, Черкаської області, діючи умисно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном, з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_13 за допомогою невстановленим слідством предметом тілесних ушкоджень у виді травми голови з переломом лівої тім`яної кістки, що ускладнилась крововиливом над твердою мозковою оболонкою, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 218 від 16.06.2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, в зв`язку з небезпекою для життя, здійснив напад на ОСОБА_13 та заволодів її майном, а саме: золотим ланцюжком, згідно судово-товарознавчої експертизи №6/334 від 06.08.2015 початкова вартість ланцюжка із сплавом на основі золота 585 проби з плетивом «бісмарк» масою 37 г, станом на 20.05.2015 становить 35807,86 грн., та золотим кулоном згідно судово-товарознавчої експертизи №6/368 від 01.09.2015, залишкова вартість кулона масою 2,597 г, із металу жовтого кольору станом на 20.05.2015 становить 1881,75 грн. (при умові відповідності пробірного клейма матеріалу кулона, а саме сплаву на основі золота 585 проби), після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 37689,61 гривень.

Він же, повторно, 26.05.2015 близько 13 год. 45 хв. перебуваючи по вул. Скляренко, що в м. Золотоноша, Черкаської області, діючи умисно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном, зірвавши із шиї ОСОБА_14 золотий ланцюжок, в результаті чого спричинив останній тілесне ушкодження у виді синця шиї, яке згідно висновку судово-медичної експертизи № 170 від 28.05.2015 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, заволодів золотим ланцюжком, згідно судово-товарознавчої експертизи №6/333 від 05.08.2015, початкова вартість ланцюжка із сплаву на основі золота 585 проби з плетивом «бісмарк» масою 9,31 г станом на 26.05.2015 становить 8703,55 грн. та золотою підвіскою вагою 2,6 грама, вартістю за 1 грам золота 950 грн., на загальну суму 2470 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 11173,55 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , перебуваючи в попередньому ув`язненні, а саме: утримуючись під вартою в Черкаському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області, розташованому по вул. Благовісна, 234 в м. Черкаси, на підставі ухвали слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 11.06.2015, при цьому 02.02.2016 будучі конвойованим до зали судового засідання Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, що по вул. Гагаріна, 61/4 в м. Корсунь-Шевченківському, Черкаської області, під час повернення до слідчого ізолятору Управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області, приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись під охороною в службовому автомобілі Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Пастерівської та Благовісної в м. Черкаси, скориставшись тим, що водій-лейтенант поліції ОСОБА_15 знизив швидкість руху автомобіля для того, щоб здійснити поворот, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, самовільно, незаконно, відчинив дверці автомобіля та вискочив з нього, після чого зник з місця події, вчинивши втечу з-під варти, а близько 20 год. 20 хв., того ж дня, був затриманий працівниками поліції.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор в апеляційній скарзі просив скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019 та ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 187 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 393 КК України - 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Враховуючи те, що ОСОБА_7 вироком Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.02.2016 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час судового розгляду дослідити характеризуючи дані на обвинуваченого.

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності кваліфікації його дій прокурор вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, не врахував в повній мірі положень ст. ст. 50, 65 КК України та пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання». Зокрема, приймаючи рішення про обґрунтованість призначеного покарання за ч. 4 ст. 187 КК України, суд першої інстанції недостатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Також, судом першої інстанції належно не враховано особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення інших тяжких злочинів, його поведінку та відношення до скоєного злочину. Згідно з матеріалів провадження, під час судового розгляду ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованих злочинів фактично не визнав, намагаючись переконати суд про його непричетність, постійно змінював свої покази, зловживав процесуальними правами.

Вказане також свідчить про байдуже ставлення ОСОБА_7 до своїх дій та про те, що належних висновків для себе обвинувачений не зробив, що слід розцінювати як обрання ним способу захисту шляхом надання неправдивих показань та намагання уникнути покарання за злочини.

Також, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що злочини, які інкриміновані ОСОБА_7 , зокрема ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, відносяться до категорії злочинів проти власності, наслідком яких є спричинення шкоди потерпілим у розмірі майже 50 тис. грн., при цьому обвинувачений на даний час шкоду не відшкодував. Крім того, ОСОБА_7 здійснив жорстокий розбійний напад на жінку похилого віку, нанісши їй сильний удар в задню частину голови та в результаті спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження наслідки яких жінка відчуває і сьогодні.

Вищевикладені обставини свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та вчиненого ним злочину тому, за наведених обставин прокурор вважає, що призначене обвинуваченому покарання у виді 10 років позбавлення волі є надмірно м`яким, а такий прояв гуманності та поблажливості до нього є необґрунтованим, безпідставним, та не буде сприяти його виправленню, а навпаки сприятиме уникненню справедливого покарання та вчиненню нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просив скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті і забезпечення процесуальних прав.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції йому не було надано можливості збирання та подання доказів, клопотань, реалізацію процесуальних прав, передбачених КПК України.

Вказує, що при розгляді даного кримінального провадження, місцевий суд допустив однобічність, оскільки були проігноровані всі клопотання обвинуваченого щодо виклику свідків, проведення слідчої дії, огляду речових доказів. Апелянт вважає, що місцевий суд при розгляді справи також допустив однобічність, оскільки у вироку відсутні відомості про тяжкий стан його здоров`я. Крім того, судом порушено вимоги ст.94 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просила скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019 щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказаний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та допущеними судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, вказує захисник, показання свідків викладені невірно та неповно, що могло вплинути на постановлення законного й обґрунтованого рішення, оскільки показання потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 викладено лише з позиції сторони обвинувачення. Водночас, не зазначені їх показання, які надавалися на запитання сторони захисту. Судом не викладено обставини про те, що потерпіла ОСОБА_13 зазначила лише одну ознаку, за якими вона впізнала обвинуваченого.

Також, стороною захисту, під час дослідження письмових доказів, заявлялось клопотання про визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.06.2015 та 12.06.2015 недопустимим доказом, з підстав того, що вказана слідча дія проведена з порушенням вимог КПК України. Однак, судом, вказані доводи сторони захисту були відхилені, без зазначення мотивів свого рішення, а посилаючись на показання потерпілої, як на беззаперечний доказ винуватості обвинуваченого, суд не встановив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, та прийняв рішення, яке ґрунтується лише на припущеннях.

Крім того, вказує захисник, що обвинуваченим подавались також інші клопотання про виклик свідків сторони захисту, однак судом вони також були відхилені. Таким чином, суд виключив можливість доведення своєї невинуватості обвинуваченим та порушив його право на захист.

В запереченні обвинуваченого ОСОБА_7 на апеляційну скаргу прокурора, висловлюється його думка щодо необхідності залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , оскільки апеляційна скарга прокурора про м`якість призначеного покарання є необґрунтованою та безпідставною. Зазначає, що він дійсно вимушений був замінити державного захисника в зв`язку з тим, що останній не виконував належним чином свою роботу та діяв всупереч законних інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 . Також обвинуваченим подавались клопотання про виклик свідків сторони захисту, однак судом вони також були відхилені. Таким чином, суд першої інстанції виключив можливість доведення своєї невинуватості обвинуваченим та позбавив ОСОБА_7 права на захист.

Потерпіла ОСОБА_13 подала заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , в якому просила відхилити апеляційну скаргу обвинуваченого, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019 скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі та стягнути матеріальну і моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн.

В обґрунтування свого заперечення потерпіла вказала, що судом першої інстанції при ухваленні вироку повною мірою не враховано ті страждання, які отримала потерпіла, після яких не може оговтатись і сьогодні, відповідно не надавши правового висновку матеріальній і моральній шкоді вартості втраченого майна, вартості лікування, втраті потерпілими фізичного і психологічного здоров`я.

Крім того, призначивши міру покарання у виді конфіскації майна, судом не враховано та взагалі не досліджувалося питання майнового стану обвинуваченого. На думку потерпілої, конфіскацію майна у даному випадку необхідно замінити додатковими роками покарання, що буде справедливим.

До початку апеляційного розгляду по суті обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 подали спільну заяву про відмову від апеляційної скарги обвинуваченого та поданої в його інтересах апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , в якій просили апеляційне провадження за вказаними апеляціями закрити, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , щодо задоволення заяви про відмову від апеляційних скарг та відмови в задоволенні апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокуратури із зазначених у ній підстав, та не заперечувала щодо задоволення заяви про відмову від апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Враховуючи, що вказаний вирок оскаржений ще й прокурором Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 та керуючись положеннями ч.ч.1,2 ст. 403 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають закриттю, а подальшому розгляду підлягає лише апеляційна скарга прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів бере до уваги, що вирок місцевого суду оскаржується прокурором виключно з підстав призначення обвинуваченому недостатньо суворого покарання, зокрема за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України. Обставини ж інкримінованих злочинів, їх кваліфікація, аспекти винуватості обвинуваченого при цьому не оскаржуються.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш суворого покарання, колегія суддів не вважає доцільним їх задовольнити з огляду на таке.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції належно встановив обставини вчинених обвинуваченим діянь, прийшов до обґрунтованого висновку про його винуватість у їх вчиненні та правильно кваліфікував інкриміновані обвинуваченому діяння, об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів.

При цьому суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання в межах санкцій відповідних частин статей КК України, яке в цілому відповідає ступеню суспільної небезпечності вчинених злочинів, його характеру, враховує особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно, а також відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання та невизнання обвинуваченим вини. Тому доводи прокурора про неврахування цих аспектів судом першої інстанції колегія суддів відхиляє.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 основних та додаткових покарань за кожний злочин окремо та по сукупності злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки дії обвинуваченого кваліфіковані різними частинами статті особливої частини КК України.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив необхідність призначення обвинуваченому покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного поглинення більш суворим покаранням менш суворого за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.02.2016 року за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вбачає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю буде належно сприяти виправленню обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів. При цьому колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого можливе лише за умови реального відбування ним призначеного покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає достатньої необхідності скасовувати вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 з підстав, наведених в апеляційній скарзі прокурора.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 закрити.

Апеляційну скаргу прокурора Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 травня 2019 року, щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :