КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2019 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2019 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. Зокрема, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2018 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні вже було повернуто прокурору. Проте, ухвала суду не виконана. Так, у підготовчому судовому засіданні представник потерпілої зазначив, що кількість викраденого майна, вказаного в акті, не відповідає дійсності, оскільки, потерпіла з моменту написання заяви про кримінальне правопорушення та під час усіх допитів стверджувала про значно більшу кількість викраденого майна, а це впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого. З обвинувального акту не зрозуміло на підставі чого була визначена вартість викраденого майна, адже товарознавча експертиза не проводилась (відомості відсутні).

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України,містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зокрема прокурор вказує, що оскаржувана ухвала не містить жодного недоліку, визначеного ст. 291 КПК України, а суд вийшов за межі повноважень, передбачених главою 27 КПК України, вдавшись до оцінки суті обвинувачення і правильності кваліфікації дій обвинуваченого. Звертає увагу, що прокурор може змінити обвинувачення, а питання правильності кваліфікації дій обвинуваченого віршуються при ухваленні вироку за результатами судового розгляду. З цих підстав посилання суду на необхідність проведення товарознавчої експертизи є порушенням вимог ст. 314 КПК України. При цьому потерпіла з відповідним клопотанням не зверталась та заявила, що не надасть ювелірні вироби для проведення експертизи.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК Україниу підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 відповідає положенням ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Твердження представника потерпілої про необхідність збільшення обсягу обвинувачення в частині переліку та вартості викраденого майна та наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за більш тяжким кримінальним законом не є підставою для повернення обвинувального акту, адже кримінальний процесуальний закон не наділяє учасників кримінального провадження або суд процесуальним правом впливати на обсяг висунутого прокурором обвинувачення та здійснену ним кваліфікацію дій обвинуваченого.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 18.12.2019 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених судом недоліків, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3