Справа № 635/8972/19
Провадження по справі №1-кп/635/26/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,-
В С Т А Н ОВ И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки усі ризики, які існували на момент обрання вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, беручи до уваги, що останній ніде не працює, законних джерел заробітку не має, разом з цим обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання від 6 до 10 років з конфіскацією майна, останній може покинути територію Харківської області та переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на осіб, які є свідками у цьому ж кримінальному провадженні, з огляду на те, що судовий розгляд ще не розпочато та жоден із свідків не був допитаний судом, а тому в даному випадку існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений може продовжити вчиняти нові злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші злочини про здоров`я населення. Отже, існує ризик, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку триманні його під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на недоведення прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК УКраїни, просила застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а саме дружину, доньку, батька похилого віку. Крім того, обвинувачений хворіє на ряд захворювань, переніс інсульт рік тому.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2019 року запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено на 60 днів, тобто до 09 лютого 2020 року.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 судом було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення. Враховуючи, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, продовжили існувати та виправдовували тримання особи під вартою, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу суд бере до уваги, що що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Суд також враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, а саме, що ОСОБА_4 обвинувачується у злочинах у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що в сукупності вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння так і особи обвинуваченого, обвинувачений не працевлаштований, законних джерел доходу не має.

Отже, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, характер та конкретні обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані.
Крім того, враховуючи, що обвинуваченому достеменно відома адреса проживання свідків, існує висока вірогідність незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих у даному кримінальному провадженні, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
З огляду на дані, що характеризують особу обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінують обвинуваченому, та їх суспільної небезпечності, суд приходить до висновку, що обвинувачений схильний до вчинення правопорушень, а тому суд приходить до висновку про продовження існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не приймає доводи захисника про те, що наявні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки в судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі і стан його здоров"я, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів до 02 квітня 2020 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1