Справа № 211/2136/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року Колегія суддів Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, відомості про які внесені в ЄРДР № 0000422 від 01.03.2017,
ВСТАНОВИЛА:
У провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу перебуває зазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 щодо вчинення розбійного нападу та нанесення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого.
Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому з урахуванням обставин вчинення ним кримінального правопорушення, негативних характеризуючих даних про його особу, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, тяжкості і суспільної небезпеки злочину, можливості переховування від суду, враховуючи покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим. Крім того, прокурор зазначив, що 27.12.2018 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу обвинуваченому ОСОБА_7 винесено обвинувальний вирок, яким його засуджено за ч.2 ст.121 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, але на даний час вирок не набрав законної сили в зв`язку з апеляційним оскарженням.
Потерпіла у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинувачуваного у судовому засіданні просив суд відмовити у клопотанні прокурора, обравши обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Колегія суддів при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, дійшла висновку про наявність ризиків, визначених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на обставини обвинувачення.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких кримінальних правопорушень проти власності та життя і здоров`я особи, за які передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі; не проживає за місцем реєстрації, міцних соціальних зв`язків не має, непрацюючий і постійного джерела доходу не має, раніше судимий, що в сукупності, на думку колегії суддів, свідчить про те, що він може продовжити злочинну діяльність і переховуватись від суду. Зазначене підтверджує існування ризиків, на які вказує прокурор.
Також, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при вирішенні питання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів, враховуючи вищенаведене, вважає їх такими, що не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, у кримінальному провадженні.
При цьому колегія суддів враховує характер вчинених кримінальних правопорушень, відсутність відомостей про наявність тяжких захворювань у обвинуваченого на сьогодні, які унеможливлюють перебування останнього у слідчому ізоляторі, та дані про його особу.
Тому колегія суддів вважає за необхідне на час судового провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 , продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на максимальний строк шістдесят днів, тобто по 13.02.2020, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.
Враховуючи вищенаведене, та наявність обвинувального вироку Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 27.12.2018, що станом на 16.12.2019 не набрав законної сили, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання до 9 (дев`яти) років позбавлення волі; необхідність проведення судового розгляду даної справи та зважаючи на значний суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та недоторканості особи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів відповідно до ч.3 ст.331 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 183, 184, 199, 331 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 13 лютого 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу протягом семи днів з дня проголошення.

Головуючий суддя
Судді