ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/570/20 Справа № 193/1404/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року про відмову в задоволенні подання представника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_9 про умовно дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року у задоволені подання представника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 було відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що, як вбачається з матеріалів, ОСОБА_8 має цивільний позов на суму 41563,13 грн., який сплачено частково в розмірі 3023,37 грн., тому всі наведені вище обставини не вказують на виправлення засудженого, а отже підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, відсутні.
Засуджений ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 року та винести нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що виплачує частково позов у розмірі 41563,13 грн у розмірі 20% від заробітної плати, оскільки у виправній колонії він працевлаштований на посаді підсобного робітника і не може платити більше, тому що має маленьку заробітну плату.

Вказує на те, що у виправній колонії характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, а також має міцні соціальні зв`язки, заохочення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали та доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Обґрунтованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. З оскарженої ухвали вбачається, що всупереч вимогам зазначеної правової норми, оскаржена ухвала не обґрунтована та не вмотивована.
Відповідно до положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Аналізуючи дані про поведінку засудженого та ставлення його до праці за весь період відбування покарання, суд першої інстанції вірно зазначив, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 відсутні.
З таким висновком суду погоджується й колегія суддів та вважає, що вищенаведене свідчить про неготовність ОСОБА_8 до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення наразі є передчасним.
Дослідженням матеріалів встановлено, що ОСОБА_8 останній раз засуджений 11 листопада 2016 року Саксаганським районним судом місто Кривого Рога Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, 75, 76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року вирок від 11 листопада 2016 року скасовано та призначено покарання за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22 лютого 2017 року.
Початок строку покарання 24.07.2017 року. Кінець строку - 24.09.2020 року.
З характеристики ДУ «Софіївська виправна колонія № 45» убачається, що засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за станом здоров`я є працездатним, працює різноробочим на виробництві установи, за що був три рази заохочений правами начальника установи, стягнень не мав. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.
Разом з цим, ОСОБА_8 має цивільний позов на суму в розмірі 41563,13 грн., позов сплачено частково в розмірі 3023,37 грн., тому всі наведені вище обставини не вказують на виправлення засудженого, тому підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення відсутні.
Крім того, місцевий суд врахував те, що ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину та на час розгляду клопотання цивільний позов сплачений лише частково.
Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про описку в його прізвищі в ухвалі районного суду, що на його думку є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити, що вищевказана помилка може бути усунута в порядку ст. 379 КПК України шляхом винесення ухвали про виправлення описки у судовому рішенні.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що посилання апелянта на те, що він виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання і обґрунтовано відмовив у задоволенні подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, а тому доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані, у зв`язку з чим ухвала суду є законною та обґрунтованою, і підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст., 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2019 рок про відмову у задоволенні подання представника ДУ Софіївська виправна колонія №45 ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4