У Х В А Л А Справа № 932/1989/20
Ім`ям України Провадження № 1-кс/932/1088/20
19 лютого 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
18 лютого 2020 року слідча СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду із клопотанням, що підтримано прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Кривому Розі, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не є опікуном чи піклувальником, зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , фактично мешкає у квартирі АДРЕСА_2 , раніше неодноразово засуджений, останній раз вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією майна.
Підстави для обрання саме такого запобіжного заходу слідча вказала наступні.
17 лютого 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, що виразився у незаконному придбанні ним, зберіганні та носінні без передбаченого законом дозволу бойових припасів.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідча вказала наявність ризиків у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду; можливого вчинення іншого злочину; можливого незаконного впливу на свідків.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні його тексту. Додатково пояснив, що ризиками, передбаченими у ст. 177 КПК України, у даному випадку є можливе переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, він не має міцних соціальних зв`язків і не працевлаштований, раніше неодноразово засуджений, в тому числі за вчинення аналогічного злочину. З цих підстав, усвідомлюючи тяжкість покарання, може вчинити дії спрямовані на переховування від органів досудового слідства та суду. Бойові приписи відшукано у помешканні ОСОБА_4 при проведенні обшуку, і факт виявлення у житлі підозрюваного гранати та запалу до неї підтверджується пояснення свідків, якими є поняті, що були залучені до цієї слідчої дії. Оскільки підозра ОСОБА_4 ґрунтується і на показах понятих, існує ризик, що він буде намагатись незаконно впливати на тих, з метою зміни ними показань, задля уникнення від кримінальної відповідальності. Крім цього, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, і не має законних джерел доходів, не мешкає за місцем своєї реєстрації і не має стійких соціальних зв`язків із законослухняними громадянами, існує ризик того, що він буде вчиняти інші злочини. Зазначив, що підозрюваний засуджений вироком Оболонського районного суду м. Києва від 25.02.2016 року, який залишений без змін після його перегляду судами апеляційної та касаційної інстанцій. Надав у судовому засідання копію експертного висновку № 19/104-11/144 від 19.02.2020 року, згідно із яким, вилучені у житлі ОСОБА_4 предмети найбільш ймовірно є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме: спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення та найбільш ймовірно запалом ручних гранат УЗРГМ-2.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Заперечував проти задоволення клопотання слідчої. Від дачі пояснень відмовився.
Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчої. Вважав, що наведені слідчою та підтримані прокурором у судовому засіданні ризики не доводяться наданими ними доказами. Так, вилучені у підозрюваного начебто граната і запал до неї, висновком експерта не визнано вибуховими пристроями, оскільки згідно із цим висновком вибуховими пристроями вони є лише ймовірно. Крім того, їх вилучення здійснено після його затримання, на вулиці працівниками поліції, після того, як на його підзахисного наділи кайданки і завели до місця його фактичного мешкання. Місце вилучення кишені одягу його підзахисного відрізняються у показаннях понятих та у протоколі обшуку, яким їх було вилучено. Цей обшук не узаконений ухвалою слідчого судді, тому докази є нікчемними. Свідками по справі є поняті, на яких його підзахисний жодним чином впливати не може, оскільки з ними не був знайомий раніше. Він має захворювання на цукровий діабет, яке повинен лікувати щоденно, що не зможе робити в умовах слідчого ізолятора. З наведених вище підстав, прохав відмовити у задоволенні клопотання взагалі.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані до нього додатки, заслухавши доводи прокурора в його обґрунтування, пояснення підозрюваного та його захисника, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Вважаю, що на даний час є всі підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Підставами вважати підозру обґрунтованою є: рапорт о/у в ОВС УСР ДСР Національної поліції України ОСОБА_7 ; протокол обшуку від 17.02.2020 року, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді від 18.02.2020 року; висновок експерта № 19/104-11/144 від 19.02.2020 року; докази у їх сукупності.
Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки підозрюваний раніше неодноразово засуджений за вчинення умисних злочинів, в тому числі і за незаконне поводженні зі зброєю; має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість; йому інкриміновано вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років; він не має міцних соціальних зв`язків у вигляді дружини та дітей, офіційно не працевлаштований, не є опікуном чи піклувальником над недієздатними чи непрацездатними особами. Через це, усвідомлюючи тяжкість покарання, і не маючи міцних соціальних зв`язків, ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на переховування від органів досудового слідства та суду. Висновок експерта вважаю таким, що однозначно свідчить про те, що вилучені у підозрюваного предмети беззаперечно є вибуховими пристроями. Інші ризики свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли.
Враховую те, що ризик у вигляді переховування від органів досудового розслідування та суду не може бути мінімізований обранням підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки при наявності цього ризику залишення особи вдома дає їй можливість його їй реалізувати і сховатись від слідства та суду. Тому, запобігти встановленому у судовому засіданні ризику шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, не є можливим.
Через це вважаю, що для запобігання доведеному у суді ризику, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає слідча. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що фактично ОСОБА_4 затримано о 06 годині 55 хвилині 17 лютого 2020 року, датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою визначаю 06 годину 55 хвилину 14 квітня 2020 року.
З огляду на майновий стан підозрюваного, заставу визначаю у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі ? ?126 120? гривень. ????
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання слідчої СВ ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначити заставу у розмірі шістдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 126 120 гривень.
У випадку внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання про виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, у разі невиконання яких, слідчим суддею або судом буде вирішено питання про звернення застави в дохід Держави.
Дата закінчення дії ухвали 06 година 55 хвилина 14 квітня 2020 року.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1