Справа № 128/1223/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000099 від 14.02.2019 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніш не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 13 лютого 2019 року близько 23:00 год., проїжджаючи по вулиці Пасічній в с. Побережне, Вінницького району Вінницької області, помітив підсобне приміщення, розташоване на території колишньої ферми, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на протиправне проникнення та заволодіння чужим майном. Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, відламав дві дошки дверей, проник в приміщення колишньої ферми за адресою: АДРЕСА_2 , яким на праві оренди користується ОСОБА_5 з 2009 року, де в подальшому помітив зернові культури, та вчинив крадіжку 4-х мішків зернової культури пшениця загальною вагою 170 кг та 2-х мішків зернової культури ячмінь загальною вагою 70 кг, після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ВВ КНДІСЕ №2318/19-21 від 27.03.2019, вартість одного кілограму пшениці 6 класу станом на 14.02.2019 рік при умові оптової торгівлі становила 6,20 грн.; вартість одного кілограму фуражного ячменю станом на 14.02.2019 рік при умові оптової торгівлі становила 6,35 грн. Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому матеріального збитку на загальну суму 1498, 50 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 13 лютого 2019 року він проїжджаючи по АДРЕСА_2 мотоциклом, помітив підсобне приміщення, розташоване на території колишнього колгоспу, і вирішив глянути, що є у приміщенні. З цією метою він виламав дві дошки дверей та проник в приміщення. Там він побачив зерно, та вирішив вчинити його крадіжку. Взявши мішки, він набрав 4-ри мішка пшениці, 2-ва мішки ячменя та покинув ферму. Мішки він завіз до себе додому, а на другий день до нього прийшли працівники поліції і він добровільно видав їм викрадене майно.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка поєднана з проникненням у інше приміщення.

Згідно ст.377 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого те, що він характеризується за місцем проживання посередньо, не працює, є схильним до вчинення кримінальних правопорушень, перебував на наркологічному обліку в КП ВОНД «Соціотерапія».

Обставина, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Сукупність даних про обставини вчинення кримінального правопорушення та особу винного, дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 потребує ізоляції від суспільства, внаслідок чого йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але не на максимальний термін, що на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи, що становлять загальну суму 1 615,00 грн, згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочина, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Строк покарання рахувати з моменту затримання по вступу вироку в чинність.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 1 615,00 грн.

Речовий доказ, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: 6 мішків із зерновими культурами (пшениця та ячмінь) повернути власнику ОСОБА_5 , знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: мотоцикл марки «ИЖ-П-3К», синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , 1982 року випуску повернути власнику ОСОБА_4 , знявши арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 лютого 2019 року.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області, а саме: один слід взуття на фотознімку, один слід протектора ТЗ на фотознімку знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1