Справа № 712/2978/20
Провадження № 1кп/712/496/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

законного представника обвинуваченої ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000925 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, з середньою освітою, студентки 1 курсу Черкаського політехнічного технікуму, незаміжньої, інвалідом не являється, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 26.02.2020 близько 10:20 год., перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «Sinsay», який розташований на другому поверсі ТРЦ «Любава» за адресою: м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяла декілька одиниць одягу для примірки та зайшла до примірочної даного магазину, де з метою крадіжки, сховала в свій рюкзак двоє жіночих штанів артикул XN624, вартістю 798 гривень, після чого вийшла з примірочної, поклала інший одяг на спеціальний стіл, пройшла через торгівельний зал, оминула касові зони та, не розрахувавшись за вказані двоє жіночих штанів, вийшла за межі приміщення магазину через ворота безпеки, які спрацювали, та її зупинили і повернули працівники магазину, у зв`язку з чим ОСОБА_5 не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі та не отримала можливості скористатися чи розпорядитися викраденим майном.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення визнала повністю, підтримала покази, дані нею під час досудового розслідування та пояснила, що 26 лютого 2020 року близько 10:00 год. зайшла в магазин «Sinsay», що знаходиться в ТРЦ «Любава» і вирішила вкрасти жіночі штани, так як не мала коштів за них заплатити. Вона поклала штани в рюкзак та намагалась вийти з магазину не розрахувавшись, але її зупинили працівники магазину, оскільки спрацювали ворота безпеки. Просила суд суворо не карати, в скоєному щиро кається.
З урахуванням повного визнання вини обвинуваченою у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведене.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за:

-ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої суд враховує: вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені розділом ХV КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України.

Згідно п. 16 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого неповнолітньою ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, і який вчинено вперше, обставини його вчинення, дані про особу неповнолітньої обвинуваченої, щире каяття у вчиненому, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, висновки органу пробації про те, що її перевиховання можливе без позбавлення волі, суд приходить до висновку, що неповнолітня обвинувачена на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та її можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України у виді застереження та передачі неповнолітньої ОСОБА_5 під нагляд матері до досягнення нею повноліття.

Враховуючи вищевказані обставин справи суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та на підставі ч. 1 ст. 105 КК України звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.

На підставі п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі її під нагляд матері ОСОБА_6 , до досягнення нею повноліття.

Речові докази:

- двоє жіночих штанів артикул XN624, передані на зберігання представнику потерпілого - залишити за належністю;

- відеозапис на диску для лазерних систем зчитування, приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: