Справа № 487/9084/19
Провадження № 1-кп/487/431/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2020 р. м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва матеріали кримінального провадження за №0002173 від 31.05.2019 р. відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
31.05.2019 року приблизно о 14 годині 05 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №1 по вул. Шосейна у м. Миколаєві, спільно з ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, знаходячись у вказаний час у зазначеному місці, у ОСОБА_7 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: металевого каналізаційного люку, який знаходився на панелі теплової камери, що розташована біля буд. №1 по вул. Шосейній у м. Миколаєві та належить ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_4 , діючи таємно, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, підійшли до теплової камери, яка розташована біля буд. №1 по вул. Шосейній у м. Миколаєві, звідки таємно викрали металевий каналізаційний люк, вартістю 3030,00 грн., який належить ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», після чого, утримуючи викрадене майно при собі, рушили у напрямку пункту прийому металобрухту, розташованого по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, маючи змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, однак були зупинені працівниками поліції, тим самим, не довівши злочин до кінця за умов, які не залежать від їх волі.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» матеріальний збиток на загальну суму 3030,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

24 червня 2019 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою юридичною особою ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в особі представника ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно і в повному обсязі визнав свою вину в тому, що 31.05.2019 року приблизно о 14.05 год., знаходячись біля будинку №1 по вул. Шосейна у м. Миколаєві, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , діючи таємно, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, підійшли до теплової камери, яка розташована біля буд. №1 по вул. Шосейній у м. Миколаєві, звідки таємно викрали металевий каналізаційний люк, вартістю 3030,00 грн., який належить ОКП «Миколаївоблтеплоенерго», після чого, утримуючи викрадене майно при собі, рушили у напрямку пункту прийому металобрухту, розташованого по вул. 8 Березня в м. Миколаєві, маючи змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, однак були зупинені працівниками поліції, тим самим, не довівши злочин до кінця за умов, які не залежать від їх волі.

Згідно даної угоди сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, із застосуванням положень ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на її затвердженні. Обвинувачений свою вину у скоєні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю.

Потерпіла юридична особа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в особі представника ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також наполягала на затвердженні угоди про примирення, пояснивши, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого вона не має.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважала, що є всі підстави для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого, представника потерпілої особи, думку прокурора, прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, віднесений, згідно з положеннями ст. 12 КК України, до категорії злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим укладена добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 взмозі виконати взяті на себе зобов`язання, він вважається таким, що не має судимості, відповідно до ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неофіційно працює.

Суд вважає, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Представнику потерпілої особи ОСОБА_5 також роз`яснено наслідки затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим в підготовчому судовому засіданні згідно з п.1 ч.3 ст. 314 КПК України та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речовий доказ: металевий каналізаційний люк, переданий на зберігання представнику потерпілої юридичної особи ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в особі ОСОБА_5 , залишити ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 24 червня 2019 року між представником потерпілої юридичної особи ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002173 від 31.05.2019 р.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: металевий каналізаційний люк, переданий на зберігання представнику потерпілої юридичної особи ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» в особі ОСОБА_5 , залишити ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ч. 3 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1