Провадження № 1-кс/760/4896/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу заявника ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка виразилася у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга заявника ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка виразилася у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку про повернення ОСОБА_2 поданої скарги, з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26.
Територіальна підсудність скарг, які подаються на підставі ст. 303 КПК України, нормами кримінального процесуального закону прямо не визначена.
Згідно ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу.
За загальним правилом, яке визначене у ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається: 1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини; 2) у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє прийти до висновку, що слідчий суддя місцевого суду розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, у межах територіальної юрисдикції, якого проводиться досудове розслідування.
З матеріалів поданої скарги вбачається, що 08.04.2020р. заявник ОСОБА_2 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, яке територіально розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 9.
18.05.2020р. до Національного антикорупційного бюро України з Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві надійшла скарга заявника ОСОБА_2 від 08.04.2020р. про вчинення кримінального правопорушення, для розгляду відповідно до вимог чинного законодавства.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в своїх узагальненнях щодо практики розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, зазначав, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів, до яких звернулися із заявою, здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.
Аналізуючи вказані обставини, слідчий суддя вважає, що в даному випадку заявник ОСОБА_2 порушував перед Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві питання про вчинення кримінального правопорушення. Однак, службові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, отримавши заяву про кримінальне правопорушення, протягом 24 годин направили таку заяву до іншого органу досудового розслідування для її подальшої реєстрації в ЄРДР.
На думку слідчого судді, такий підхід до вирішення порушеного перед Територіальним управлінням ДБР, розташованим у м. Миколаєві процесуального питання щодо внесення відомостей до ЄРДР, не відповідає положенням ч. 7 ст. 214 КПК України, згідно з якою для дотримання правил підслідності передання наявних матеріалів провадження має здійснюватись прокурором після внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, а не до цього.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Судовий контроль, який здійснюється слідчими суддями при розгляді скарг на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, фактично передбачає необхідність забезпечення належного реагування на випадки ініціювання особою питань, пов`язаних з реалізацією завдань кримінального провадження як щодо захисту від кримінальних правопорушень, так і стосовно того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.
Враховуючи, що ОСОБА_2 безпосередньо до Національного антикорупційного бюро України із заявою про вчинення кримінального правопорушення не звертався, а подана ним скарга фактично стосується бездіяльності службових осіб саме Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, який територіально розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, буд. 9, які відповідно до вимог ст. 214 КПК України були зобов`язані внести відомості до ЄРДР, та вже після внесення таких відомостей, з дотриманням правил підслідності, передати наявні матеріали до органу досудового розслідування, якому підслідні вчиненні злочини для проведення подальшого досудового розслідування.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що заявник ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність органу досудового розслідування, який територіально знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Солом`янського районного суду м. Києва, тому подана заявником скарга не підлягає розгляду в Солом`янському районному суді м. Києва.
Таким чином, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, вважає необхідним повернути заявнику подану ним скаргу.
Керуючись ст. ст. 32, 132, 303, 304, 306, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Скаргу заявника ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Національного антикорупційного бюро України, яка виразилася у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення - повернути особі, яка її подала, у зв`язку з непідсудністю Солом`янському районному суду м. Києва.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1