11.02.2020
Справа № 522/1668/17
Провадження 1-кс/522/1696/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2017 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2017 р., а саме з квартири АДРЕСА_1 .
В своєму клопотанні ОСОБА_3 посилається на те, що Шевченківським ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області під час досудового розслідування не зроблено ніяких заходів в розкритті злочину відносно нього. При цьому наявність обтяжень на його квартиру не дозволяє йому зробити реєстрацію членів його сім`ї на проживання в квартирі.

До суду надійшла заява ОСОБА_3 , в якій зазначено, що він клопотання підтримує та просить провести розгляд за його відсутності.

Крім того, до суду надійшла заява прокурора в якій останній просить провести розгляд заяви за його відсутності та задовольнити заяву потерпілого ОСОБА_3 та скасувати арешт з його квартири.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та прокурора.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так встановлено, що Шевченківським ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюєся досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000167 від 20.01.2017 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України по якому ОСОБА_3 визнано потерпілим.

В ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було встановлено, що у 2014 р. ОСОБА_3 , придбав квартиру АДРЕСА_1 . Вищезазначене майно оформив на своє ім`я, підтвердженням тому мав відповідні документи. Після чого у вищезазначеній квартирі проводились ремонтні роботи, які здійснювались найманими працівниками, та у яких був доступ до квартири. Після закінчення ремонтних робіт, ключі від квартири повернено власнику, а саме ОСОБА_3 .
Також, встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , фактично мешкає за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, де перебував на протязі тривалого часу, оригінали документів які підтверджують право власності на квартиру АДРЕСА_1 - зберігав у вищезазначеній квартирі.
18.01.2017 р. ОСОБА_3 з засобів масової інформації стало відомо про те, що його квартиру виставили на продаж, у зв`язку з чим останній звернувся до поліції з належною заявою.
19.01.2017 р. ОСОБА_3 самостійно назначив зустріч з продавцем квартири АДРЕСА_2 , після зустрічі з яким помітив, що замки вхідних дверей були змінені, а також відсутні оригінали документів підтверджуючих право власності на квартиру, про що повідомив у правоохоронні органи та у подальшому звернувся з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження майна та припинення проведення будь яких реєстраційних дій, зміни права власності на вказане нерухоме майно.
Враховуючи вищевикладене, з метою уникнення та не допущення подальшого скоєння правопорушень пов`язаних з відчуженням майна, 27.01.2017 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Так встановлено, що на теперішній час ОСОБА_3 має намір зробити реєстрацію членів його сім`ї на проживання в квартирі АДРЕСА_1 , однак наявність обтяжень на його квартиру не дозволяє йому це зробити.

Згідно ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку що необхідність в застосуванні арешту майна ОСОБА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2017 р., як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.01.2017 р. задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 27.01.2017 р., а саме з квартири АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: