Справа № 570/2060/19
номер провадження 1-кп/570/205/2019
У Х В А Л А
07 жовтня 2019 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_11

секретаря судового засідання ОСОБА_12 ,

під час проведення у м. Рівному відкритого судового засідання у кримінальному провадженні №0001392 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 289, ч.2 ст.194, ч.1 ст.309 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно ухвали Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою закінчується 20 серпня 2019 року.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що на даний час немає підстав продовжувати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт. Зазначає, що клопотання прокурора є необгрунтованим та невмотивованим. Якщо буде судом вирішено питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 та фактичних обставин інкримінованого діяння, просили визначити розмір застави.
Суд вважає, що наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу не зменшилися, до того жОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів; його дії направлені проти життя особи, являють підвищену суспільну небезпеку, отжезапобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити.
Враховуючи вищевикладене, жоден з запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити ізоляцію свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні від незаконного впливу стосовно них з боку обвинуваченого; гарантувати захист життя та здоров`я свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; забезпечити перебування обвинуваченого за місцем реєстрації та своєчасне його з`явлення до суду.

Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1-п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1-п. 11 частини 1 вказаної статті.

В ході обговорення питання доцільності обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту, встановлено такі відомості: ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Обвинувачений на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

На цей час свідки у даному кримінальному провадженні не допитані, обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних, суд вважає, що обставини регламентовані ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 вказаного Кодексу є дійсними.

При цьому, вони обумовлені у світлі як вказаних відомостей, так і факторів, пов`язаних з характером вказаної особи, його моральністю і поведінкою, місцем проживання, майновим станом, сімейними зв`язками, з огляду на що об`єктивною реальністю є наявність обставин, які визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків, вони є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними у клопотанні матеріалами, як і інші обставини, визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що інший захід забезпечення кримінального провадження, окрім взяття під варту, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, убезпечить від порушень цього запобіжного заходу за наявності фактів систематичного порушення обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу суду не наведено, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом.

Щодо питання того, чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів, пов`язаних з характером вказаної особи, їх моральністю, місцем проживання, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

Наявність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу слід оцінювати в кожній справі з врахуванням його особливостей. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі але, при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є необхідною умовою законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§§ 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 у справі "Корчуганова проти Росії", §§ 66, 67 рішення ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі "Рохлина проти Росії", §§ 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішення ЕСПЛ від 10.02.2011 по справі "Харченка проти України", §§ 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 у справі "Долгова проти Росії").

З огляду на зазначене, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 315 КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Однак, суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченому діяння.

Також, суд враховує вимоги ст. 183 КПК України та вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі, яка буде достатньою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст. 182 вказаного Кодексу, а саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 153680 гривень та покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. При цьому враховуючи майновий стан особи та обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що такий розмір застави відповідає принципу розумності та справедливості.
У разі внесення застави на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

На підставі наведеного та рішення КСУ № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року в справі № 3-208/2018 (2402/18), керуючись ч.3 ст. 331 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити повністю.

У кримінальному провадженні №0001392 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 396 КК України, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити до 07 грудня 2019 року.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід - заставу для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених КПК України, - у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 153 680 (сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок 0559, код банку одержувача (МФО) 820172, , банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

В разі внесення застави на строк не більше строку дії ухвали покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-підварти та повідомити усно і письмово прокурора прокуратури Рівненської області та Рівненський районний суд Рівненської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинуваченого ОСОБА_5 він вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2