Дата документу 01.07.2020
Справа № 334/861/20
Провадження № 1-кп/334/670/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадження Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

21 квітня 2020 року в провадження Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

24 квітня 2020 року в провадження Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 07 травня 2020 року кримінальне провадження 1кп/334/670/20 (номер справи 334/861/19) за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, кримінальне провадження 1кп/334/769/20 (номер справи №334/1906/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та кримінальне провадження 1кп/334/777/20 (номер справи №334/1989/20) за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України об`єднані в одне провадження.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки існують ризики передбачені ст.177 КПК України, які дають підставу для заявлення даного клопотання, а саме: останній може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити новий аналогічний злочин, а тому з метою забезпечення обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обовязків, та запобігання спробам перешкоджання здійснення кримінального провадження та з підстав того, що більш мякий запобіжний захід не зможе запобігти приведеним ризикам, існує необхідність в продовжені строку утримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, оскільки останнім не наведені ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, може у повній мірі забезпечити запобіганню заявленим прокурором ризикам.

Заслухавши думку учасників розгляду кримінального провадження, суд прийшов до переконання про задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 виходячи з наступного:

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід «тримання під вартою» до 06 липня2020 року.

Відповідно до ст.. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно вимог ст..176 та ст. 177 КПК України, законодавець дав вичерпний перелік загальних положень про запобіжні заходи та визначив мету і підстави їх застосування за наявності ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобовязаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження, міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Враховуючи вимоги ст..331 КПК України та доведеність існування обставин, які свідчать про те, що маються ризики, які виправдовують необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що обвинувачений, не має сім`ї, відповідно не має міцних соціальних зв`язків, також виходячи із його особи та самих обставин кримінального правопорушення у яких він обвинувачується, з можливості останнього з метою уникнення від покарання переховуватися від суду, а також з урахуванням обставин, що менш суворі запобіжні заходи будуть не достатні для запобігання вищезазначеним ризикам, суд вважає, що клопотання щодо продовження строку утримання під вартою заявлене прокурором підлягає задоволенню, тобто строк утримання під вартою необхідно продовжити до 60 днів.

Також, в ході підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про направлення обвинувального акту за кримінальними провадженнями відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності, оскільки на даний момент в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 та ч.1 ст.186 КК України, а раніше до того ж суду були направлені ряд кримінальних справ для об`єдання, тому є доцільним кримінальні провадження об`єднати та розглядати разом в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя. Крім того, в Орджонікідзевському районному суді, ОСОБА_4 обвинувачується зокрема за ч.1 ст. 186 КК України, яка є більш тяжкою, тому у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення та обвинувачення за ч.1 ст.186 КК України є більш тяжкою, дані справі слід об`єднати.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання щодо об`єднання даних справ в одне провадження.

Частина 1 статті 32 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснюється у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо були однаковими за тяжкістю суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду.

Враховуючи, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 Ленінським районним судом м. Запоріжжя не розпочато, а в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.186 КК України, тому суд вважає за необхідне направити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 до Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про направлення його до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Керуючись ст. ст. 32, 107, 108, 110, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченому ОСОБА_4 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 05 вересня 2020 року включно.

Направити кримінальне провадження 1кп/334/670/20 справа № 334/861/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до колегії суддів з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Згідно ч.5 ст.532 КПК України ухвали суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1