Справа № 216/7638/19
Провадження № 1-кс/216/477/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
про застосування запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
18.01.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 0001832 від 11.10.2019 року,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

підозрювана ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

17.01.2020 року до суду надійшло вказане клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване таким.

Слідчим відділом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001832 від 11.10.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

15.01.2020 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.01.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах.

Встановлені під час досудового розслідуванняі обставини, які підтверджуються доданими до цього клопотання матеріалами, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення та існування ризиків, що підозрювана, перебуваючи на свободі та побоюючись суворого покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Посилаючись на викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків і запобігання існуючим ризикам, слідчий просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи у даному випадку є недостатніми, з альтернативою внесення застави в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 грн.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечували й просили обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, враховуючи обставини справи та особу підозрюваної, зокрема, недостатню обґрунтованість підозри та недоведеність існування ризиків, перше притягення до кримінальнолї відповідальності, наявність постійного зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків, також захворювання на астму.

Крім того, захисник ОСОБА_6 подав скаргу в порядку ст. 206 КПК України, в якій просив визнати незаконним затримання ОСОБА_8 і ОСОБА_5 з 09.00 год. 15.01.2020 року до теперішнього часу та звільнити їх з-під варти з тих підстав, що фактично ОСОБА_5 була затримана працівниками поліції в указаний час із застосуванням наручників та заходів фізичного впливу шляхом утримання на місці до початку проведення обшуку, під час обшуку та після його закінчення. Таким чином, зазначений у протоколі її затримання час 19 год. 40 хв. не відповідає фактичному часу фізичного затримання останньої. За таких обставин письмове повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 о 18 год. 05 хв. після спливу передбаченого ч. 2 ст. 278 КПК України 24-годинного строку для вручення підозри з моменту фактичного затримання підозрюваної.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, детально перевіривши викладені у скарзі захисника доводи, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга захисника задоволенню не підлягає, а клопотання слідчого підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 5 ст. 206 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона повернулась додому близько 10 год. 50 хв., біля дверей перегородки на неї «налетіли» три чи чотири невідомих чоловіка та увійшли разом з нею до перегородки, після чого посадили її на стілець, на якому вона просиділа близько 30-40 хвилин до приходу слідчого. У подальшому виявилось, що це були працівники поліції. Двері в квартиру відчинив сам ОСОБА_8 , мабуть подумав, що це вона прийшла. Весь обшук проходив під відео фіксацію.

Прокурор ОСОБА_4 зазначив, що скарга захисника є необґрунтованою, оскільки не підтверджена жодними доказами. Метою візиту до квартири було проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді, підстав для затримання підозрюваних до його проведення не було, за умовами обшуку слідчий може заборонити особі залишати місце обшуку до його закінчення, підстави для затримання з`явились лише після встановлення, що виявлені речовини є наркотичними засобами, тому просив у задоволенні скарги відмовити.

Слідчим судею встановлено, що протокол затримання підписано ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_9 і за його змістом останні буль-яких зауважень, скарг та доповнень не мають.

З дослідженого в попередньому судовому засіданні (під час розгляду аналогічної скарги відносно ОСОБА_8 ) відеозапису обшуку будь-яких обмежень ОСОБА_5 у пересуванні не вбачається, як і застосування до неї сили чи наручників. При цьому ОСОБА_5 такі обставни не заперечує та своїми пояснення спростовує наведені у скарзі обставини, тому учасники розгляду не наполягали на повторному перегляді відеозапису обшуку.

Разом з тим стороною захисту не надано слідчому судді жодних доказів на підтвердження викладених у скарзі обставин.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування обставин, передбачених ч. 5 ст. 206 КПК України, а скарга захисника є необґрунтованою, тому в її задоволенні слід відмовити.

Водночас підстав для вжиття заходів, передбачених ч. 6 ст. 206 КПК України, слідчим суддею також не встановлено.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. Не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. При цьому метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання.

Слідчим суддею встановлено, що 15.01.2020 року о 19 год. 40 хв. відповідно до вимог ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

16.01.2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби у великих розмірах.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнала.

Разом з тим обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення на цій стадії кримінального провадження підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.11.2019 року, за змістом якого остання повідомила про обставини придбання нею наркотичних засобів та участь ОСОБА_5 у збуті наркотичних засобів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 26.11.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_8 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 26.11.2019 року, в ході якого остання впізнала ОСОБА_5 як особу, яка займається збутом наркотичних засобів;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 06.01.2020 року, за змістом яких остання повідомила про обставини придбання наркотичних засобів при здійснені оперативної закупки;

- протоколом обшуку житла ОСОБА_8 та ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 від 15.01.2020 року, під час проведення якого було виявлено та вилучено, зокрема, у кухні на полиці дверей холодильника пластиковий контейнер, закручений кришкою зеленого кольору, в якому міститься рідина темно-коричневого кольору масою 90,7623г, яка згідно з висновком експерта № 19/104-17/1/3/47 від 16.01.2020 року містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса концентрату із макової соломи в перерахунку на суху речовину складає 75,6823г, що є великим розміром (відповідно до Таблиці №1 невеликих, великих й особливо великих розмірів наркотичних засобів, що перебувають у незаконному обігу, затвердженої Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, у редакції Наказу МОЗ України від 29.07.2010 №634);

- протоколами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 16.01.2020 року, які брали участь в якості понятих при проведенні обшуку житла 15.01.2020 року;

- висновками експерта № 30/8.6/801 від 20.12.2019 року та № 30/8.6/826 від 14.01.2020 року, за змістом яких надані на експертизу речовини, які добровільно видані ОСОБА_11 після оперативної закупки, містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб концентрат із макової соломи (опій екстракційний). Концентрат із макової соломи віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено;

- висновком експерта № 19/104-17/1/112 від 17.01.2020 року, за змістом якого слід пальця руки, вилучений 19.12.2019 року під час огляду скляного флакону, який добровільно видала ОСОБА_11 після оперативної закупки, залишений мізинцем правої руки ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити це правопорушення.

Разом з тим слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги таке.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

При цьому підозрювана ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судима, ніде не працює, існує за рахунок заощаджень, незаміжня, перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваним ОСОБА_8 , неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, на обліках не перебуває, хворіє на бронхіальну астму, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації характеризується позитивно, є власником 1/2 частки вказаної квартири, власником іншої 1/2 частки цієї квартири є її син, який проживає в ній разом зі своєю родиною, фактично ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , зазначену квартиру орендує для спільного проживання з підозрюваним ОСОБА_8 .

Оцінивши на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів всі обставини в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України й наведені в клопотанні ризики об`єктивно існують, з огляду на таке.

Усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує їй у разі доведеності вини, підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ніде не працює, тобто фактично не має законних, належних і достатніх засобів для існування. При цьому остання незаміжня, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваним ОСОБА_8 , з яким мешкає в орендованій квартирі, за місцем реєстрації практично не мешкає, що в сукупності свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, які б могли стримувати її залишити межі міста.

Разом з тим підозрювана може незаконно впливати на свідків, анкетні дані яких стали відомі їй після ознайомлення з клопотанням і додатками до нього та які викривають її у вчиненні вказаного злочину, шляхом здійснення тиску на них з метою зміни їх показів на її користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Крім того, відсутність у підозрюваної законного джерела доходів дають підстави вважати, що її подальше перебування на волі може призвести до продовження нею злочинної діяльності.

Аналізуючи обставини, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні встановлено достатні підстави вважати, що підозрювана дійсно може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити свою злочинну діяльність.

Таким чином, слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованого їй кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У справі «Смірнови проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ у справі «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ у справі «Летельєр проти Франції»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Крім того, у справі «Москаленко проти України» ЄСПЛ зазначив, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Оцінюючи наведені вище обставини, слідчий суддя також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Разом з тим ЄСПЛ звертає увагу, що вирішуючи питання обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. При цьому ЄСПЛ підкреслює, що визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким злочином, а санкція зазначеної норми кримінального закону передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до неї може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим ОСОБА_5 не є особою похилого віку, інвалідності не має, тяжкими або хронічними захворюваннями, які б перешкоджали її утриманню під вартою, не страждає, неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність даних, які б вказували на неможливість застосування до неї такого запобіжного заходу.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість і ступень суспільної небезпеки злочину, у вчиненні якого ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, а саме її вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що остання раніше не судима, ніде не працює, незаміжня, перебуває в цивільному шлюбі з підозрюваним ОСОБА_8 , утриманців не має, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено, що саме такий запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваної, а також є співмірним з реально існуючими ризиками, запобігти яким, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним і доцільним, оскільки застосування особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної, тому слідчий суддя не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

При цьому слідчий суддя вважає, що таке обмеження права ОСОБА_5 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваної, інші дані про її особу та наявні ризики, слідчий суддя дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є в кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень. Такий розмір застави відповідає положенням абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України з огляду на виключність цього випадку, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у систематичному збуті іншим особам особливо небезпечних наркотичних засобів у великих розмірах, що було джерелом одержання значного прибутку, тому є достатні підстави вважати, що розмір застави у межах, передбачених п. 2 абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, не достатній для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків і дозволить їй, перебуваючи на волі, продовжити злочинну діяльність, переховуватись від слідства та суду, а також незаконно впливати на свідків. На думку слідчого судді, саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки підозрюваної та виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193-196, 206, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 3 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0001832 від 11.10.2019 року -задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 год. 40 хв. 15.03.2020 року.

Визначити заставу в розмірі трьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень, яка може бути внесена як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі протягом дії цієї ухвали.

У разі внесення застави й звільнення підозрюваної з-під варти, зобов`язати її прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду та покласти на неї строком до 19 год. 40 хв. 15.03.2020 року такі обов`язки:

- не відлучатися із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

- утримуватися від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрювана, обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явилась за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомила про причини своєї неявки, або якщо порушила інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваної, обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Дія ухвали закінчується о 19 год. 40 хв. 15.03.2020 року.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Криворізької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№3), слідчому та прокурору.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваній та захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала слідчого судді, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію зазначеної ухвали мені ________________________________________________

_________________________________________________ (повне прізвище ім`я, по-батькові)

вручено ____ __________ 201__ року о ____ годині ____ хвилин.

Одночасно роз`яснено порядок її оскарження.

Підозрюваний __________________ (підпис)