У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2020 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,
- застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 27.01.2020 р. включно.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
підозрювана: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання заступника начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління територіального управління ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_9 та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначити заставу у розмірі одного мільйона гривень.
__________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/88 /20 Слідчий суддя: ОСОБА_10
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу
у вигляді дом. арешту

Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_9 в кримінальному провадженні №0000036 від 17.01.2017р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, за підозрою ОСОБА_6 - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ,заборонено ОСОБА_6 покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу із 23 год. вечора до 06 год. ранку в період до 27.01.2020 року.
Покладено на ОСОБА_6 строком до 27.01.2020 року наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися з м. Одеса без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або роботи; утримуватись від спілкування зі свідками з приводу обставин вчиненого нею кримінального правопорушення;
здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Узагальнені доводи апелянта.

Прокурор вказує, що ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, та обізнана про форми і методи роботи правоохоронців.

Звертає увагу на тяжкість вчинених ОСОБА_6 умисних злочинів.

Вважає, що підозрювана, з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості та особливо тяжкого злочину, може незаконно впливати на заявника, свідків, перешкоджати у розслідуванні кримінального провадження іншим чином.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може в повній мірі забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на неї передбачених КПК обов`язків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Наказом Державної міграційної служби України від 18.07.2011 року за №28 затверджено положення про головне управління державної міграційної служби України в Одеській області, основним завдання якого є, в тому числі реалізація на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.
У листопаді місяці 2016 року на адресу ГУ ДМС України в Одеській області надійшов лист щодо надання до Державної міграційної служби України інформації щодо потреби у коштах на поточні ремонти з обґрунтовуванням.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння бюджетними коштами, ОСОБА_6 у листопаді місяці 2016 року, точну дату слідством не встановлено, вступила в змову з першим заступником ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_11 , якому розповіла про наявну схему із заволодіння бюджетними коштами. За результатами розмови ОСОБА_11 погодився на пропозиції та умови ОСОБА_6 зорганізувались для спільної діяльності з метою реалізації вже єдиного умислу, направленого на заволодіння бюджетних коштів.
Протоколом засідання тендерного комітету ГУ ДМС України в Одеській області №19 від 07.11.2016 року ухвалено, що інформацію щодо потреби у коштах на поточний ремонт прийнята до відома та скеровано до Управління ресурсно-господарського забезпечення та капітального будівництва зведену відомість потреби на поточний ремонтах приміщень та будівель ГУ ДМС України в Одеській області на загальну суму 5 371 896 грн.
У грудні місяці 2016 року Головним управлінням ДМС України в Одеській області () на поточний рахунок № НОМЕР_1 , (р/р № НОМЕР_2 ) отримано бюджетні кошти у розмірі 5 708 900,00 грн. цільове призначення коштів «оплата послуг» - на проведення поточного ремонту службових приміщень ГУ ДМС України в Одеській області.
Начальник ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_6 , будучи обізнаною з вимогами діючого законодавства, з метою уникнути процедури тендеру, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , організувала злочинну схему з заволодіння бюджетними коштами шляхом розділення суми 5 708 900,00 грн. у вигляді виділених коштів на проведення поточного ремонту службових приміщень територіальних РС (РВ) ГУ ДМС України в Одеській області у кількості 30 об`єктів на суми до 200 (двохста) тисяч гривень за об`єкт.
Незважаючи на обізнаність з вимогами діючого законодавства та усупереч обов`язку неухильного їх дотримання, усвідомлюючи суть злочинів та передбачену за їх скоєння кримінальну відповідальність, начальник ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з метою заволодіння бюджетними коштами, зловживаючи своїм службовим становищем, вступила в попередню змову з суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_12 , фізичною особою-підприємцем ОСОБА_13 , директором ТОВ «СМУ №533 ОСОБА_14 », та діяла з ними спільно у групі, з метою вчинення умисних злочинів.
Так, за результатами проведення поточних ремонтів службових приміщень ГУ ДМС України в Одеській області загальна сума завищення вартості виконаних робіт складає 898 734.71 грн., що більше ніж у 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам, оскільки відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР ще 17.01.2017р., підозрювана ОСОБА_6 від суду та органів слідства не переховувалась, доказів того, що на досудовому розслідуванні вона перешкоджала слідству прокурором не надано.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника які вважали ухвалу суду законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.
При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи так і положення ст. 194 КПК України.
Так, застосування запобіжного заходу слідчим суддею здійснюється у порядку, передбаченому ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.
Відповідно до вимог цієї статті, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий і прокурор; і недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Згідно вимог ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 зазначив, що здобуті на даний час органом досудового розслідування докази в достатній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні нею злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України, обґрунтовується протоколами огляду та обшуків службових приміщень структурних та територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області проведених у 2017 році, договорами на проведення ремонтних робіт, висновком почеркознавчої експертизи, висновками будівельно-технічних експертиз, актами виконаних робіт форми №КБ-2в, довідками про вартість виконаних робіт форми №КБ-Зр складених та виданих у грудні 2016 року з недостовірними відомостями, роздруківками банківських рахунків СПД ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 в особі представника ОСОБА_15 , TOB СМУ №533 ОСОБА_14 та протоколами огляду вказаних документів від 25.11.2019 року та 26.11.2019 року, матеріалами виконаних окремих доручень та іншими матеріалами кримінального провадження.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, є правильним висновок слідчого судді про існування заявлених слідчим ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя дійшов вірного висновку, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання вищевказаним ризикам.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відомості про вищевказані кримінальні правопорушення внесені до ЄРДР 17.01.2017р.
Матеріали провадження свідчать про те, що підозрювана протягом досудового розслідування не ухилялася від органів слідства та суду, належним чином виконувала покладені на неї процесуальні обов`язки.
З матеріалів провадження вбачається, що підозрювана заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживає разом із сім`єю. Зазначене вказує на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 .
Так, слідчий судя обгрунтовано дійшов висновку про те, що уникнути вищевказаних ризиків можливо шляхом застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Не є слушними доводи апелянта відносно того, що враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй злочинів виправдовує обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватості у вчиненні злочину, сама по собі не є безпосередньою підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, у рішенні ЄСПЛ від 12 січня 2012р. у справі « Тодоров проти України» вказано, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причині, водночас тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи, та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.
Колегія суддів вважає, що судом було враховано правову позицію ЄСПЛ щодо застосування альтернативних запобіжних заходів.
Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
Апелянтом не наведено жодної достатньо переконливої підстави для скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 ч.3, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: