справа № 208/1444/20
№ провадження 1-кс/208/461/20
УХВАЛА
Іменем України

10 березня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000379 від 02.03.2020 року за ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором вказаним клопотанням, просив накласти арешт на газовий аерозольний металевий балон чорного кольору із написом «PEPPER KO FOG», вилучений 05.03.2020 р. під час обшуку особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійсненного під час його затримання.
З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 02.03.2020 до Кам`янського ВП із заявою звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що у період часу 23.30год. 01.03.2020 до 00.30год. 02.03.2020 невстановлений чоловік, перебуваючи на вул.Ковалевича, застосувавши газовий балончик, відкрито викрав у нього сумку спортивну із одягом та документами на ім`я ОСОБА_6 . Після чого на вул.Республіканській, цей же чоловік відкрито, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я, викрав у нього мобільний телефон "SamsungA3 2/16GB (SM-A300H)" ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , гроші у сумі 900 гривень та 900 доларів США. Зазначений факт 02.03.2020 зареєстровано до ЄРДР за №0000379 за ч.2 ст.186 КК України.

Під час проведення досудового розслідування про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05.03.2020 ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, після чого було складено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення. Під час його затримання було проведено обшук ОСОБА_5 , в ході якого в кишені куртки затриманого було виявлено та вилучено газовий аерозольний металевий балон чорного кольорі із написом "PEPPERKOFOG". Зазначений предмет визнано речовим доказом як знаряддя вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

На думку слідчого, вказаний газовий аерозольний металевий балон чорного кольору із написом «PEPPER KO FOG», вилучений 05.03.2020 р. під час обшуку особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має суттєве значення для повного та неупередженого проведення досудового розслідування та встановлення обставин кримінального правопорушення, а також відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказам, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Метою арешту предмету клопотання є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження.
Слідчий у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді клопотання, згідно якого, просив розглянути клопотання про накладення арешту без його участі, у зв`язку із занятістю в інших слідчих діях, просив суд задовольнити клопотаня в повному обсязі.
Прокурор у судове засідання не з`явився, надав слідчому судді клопотання, згідно якого, вважав за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за його відсутності.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З нормст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
З положень ч.1 ст.170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 05.03.2020 р., постанова про визнання речовим доказом та залучення їх до матеріалів кримінального провадження від 05.03.2020 р., протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 03.03.2020 р., на разі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою в наслідок вчинення кримінального правопорушення.
П.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає, що предмет клопотання має ознаки предмету злочину та є наявним ризик їх знищення, перетворення та відчуження, тому клопотання слідчого про необхідність забезпечення збереження речових доказів, є обґрунтованим.
В той же час, слідчий суддя враховує, що згідно до ч.5 ст.9 КПК України, положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Клопотання слідчого відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.
А тому, враховуючи, що даний речовий доказ має ознаки знаряддя злочину, яке згідно до протоколу допиту потерпілої особи використовувалося під час нападу на нього, яке визнано речовим доказом, має доказове значення в межах кримінального провадження, що є необхідним для його збереження як речового доказу, унеможливлення його приховування, знищення, для встановлення фактичних обставин події, та яке має доказове значення, а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись викладеним та ст. 9, 98, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на газовий аерозольний металевий балон чорного кольору із написом «PEPPER KO FOG», вилучений 05.03.2020 р. під час обшуку особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1