Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/414/2020 Справа № 641/865/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000034 від 10.01.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше, в силу ст. 89 КК України, визнається особою, яка не має судимості,-
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 04.01.2020 року, у ранковий час, більш точного часу не встановлено, маючи злочинний намір на заволодіння чужим майно, шляхом обману, заздалегідь, готуючись до вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та, бажаючи настання негативних наслідків від них, домовився в ході телефонної розмови про зустріч з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з метою бесіди щодо офіційного працевлаштування останніх, при цьому, не маючи можливості та наміру у подальшому виконати зазначений обов`язок. Після чого, 04.01.2020 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, зустрівся з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 біля супермаркету «АТБ», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 25, де вводячи в оману потерпілого ОСОБА_6 щодо своїх можливостей працевлаштувати останнього у м`ясний цех (без зазначення точної назви організації), діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, шляхом обману, а саме під виглядом допомоги про купівлю уніформи та взуття, які потрібні для подальшого працевлаштування, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 у сумі 650 грн. 00 коп., які останній, будучи введеним в оману щодо подальшого працевлаштування, добровільно перерахував на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту у ПАТ «КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_3 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що 04.01.2020 року, у ранковий час, більш точного часу не пам`ятає, в ході телефонної розмови, домовився про зустріч з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким пообіцяв працевлаштувати ОСОБА_6 , однак свій намір не збирався виконувати, при цьому пояснив, що потерпілому необхідно перевести на його рахунок 650 грн., за які необхідно купити робочий одяг. Потерпілий ОСОБА_6 його вказівку виконав та перерахував грошові кошти на картку «ПриватБанку». Свою провину у вчиненні злочину визнав та розкаявся у скоєному.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
Потерпілий ОСОБА_6 надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, просив призначити покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявлений.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_3 скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й, зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючих покарання обставин, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України визнається особою, яка не має судимості, не працевлаштований, крім того, суд враховує, матеріальне та сімейне становище обвинуваченого, тяжкість вчиненого злочину, який, відноситься до категорії невеликої тяжкості злочинів.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням положень ч. 1 ст. 75 КК України, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Судові витрати, цивільний позов, речові докази відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком на ОДИН рік ШІСТЬ місяців.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку ОДИН рік, не вчинить нового злочину й, виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1