Справа № 742/1273/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/177/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 09.12.2019 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 09.12.2019 обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, повернуто до Прилуцької місцевої прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06.02.2020.

Повертаючи кримінальне провадження прокурору, своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що кваліфікуючи дії обвинуваченого як закінчений замах на вбивство, орган досудового розслідування допустився двоякого визначення поняття замаху, а саме, кваліфікував дії як закінчений замах на злочин, а мотивував ці дії як незакінчений замах. За вказаних обставин суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є неконкретним, що позбавляє як обвинуваченого належним чином здійснювати свій захист, так і суд можливості надати правову оцінку конкретним фактам, які не містять чіткої правової кваліфікації, у зв`язку з чим обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для розгляду.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зазначила, що суд під час підготовчого судового засідання, всупереч вимогам діючого законодавства, вдавшись до аналізу та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, вийшов за межі своїх процесуальних повноважень та надав правову оцінку об`єктивній стороні кримінального правопорушення тобто діям обвинуваченого та зазначену обставину врахував як підставу для повернення обвинувального акту.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, адвоката, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

За приписами ч.3 ст.314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 1 9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а також, формулювання кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким затверджується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим уст.291 КПК України.

Разом з цим, ч.1 ст.337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000249 містить істотні суперечності у викладені відомостей щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення, що може бути визначено як порушення право на захист.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, в рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії»: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати скрізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають суттєве значення, а його некоректність розглядається ЄСПЛ, як порушення права на захист.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, враховуючи вищенаведене, обвинувачений повинен бути поінформований у чому він обвинувачується, про що йому повинен бути вручений обвинувальний акт до початку судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 415, 419 КПК України колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 09.12.2019 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_10