Справа №643/267/20
провадження №1-кп/643/831/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого неповнолітню та малолітню доньок, працюючого фізичною особою підприємцем, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований як фізична особа підприємець (дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців: 25.05.2001, №2 061075), з основним видом економічної діяльності: ремонт взуття та шкіряних виробів (код КВЕД 95.23), та додатковими: виробництво взуття (код КВЕД 15.20), оптова торгівля (код КВЕД 46.42).

Таким чином, ФОП ОСОБА_5 є суб`єктом підприємницької діяльності, та здійснює свою діяльність згідно Господарського кодексу України та відповідно до ст. 46 вказаного кодексу має право прийому на роботу та звільнення з роботи осіб, а також право виплати заробітної плати, у зв`язку з чим виконує організаційно розпорядчі і адміністративно господарські функції.

Крім того, ФОП ОСОБА_5 у своїй діяльності зобов`язаний був керуватися законодавством про працю України, а також Про оплату праці та Конституцією України.

В подальшому, ФОП ОСОБА_5 , з метою здійснення своєї підприємницької діяльності, уклав з КП «Салтівське трамвайне депо» договір оренди, тим самим, починаючи з 16.03.2012, орендував нежитлове приміщення у будівлі літ. «Н-4» за адресою: АДРЕСА_2 , яка розташована на території вказаного депо, у якому організував роботу цеху по виробництву взуття.

Так, ФОП ОСОБА_5 , працюючи фізичною особою підприємцем, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою зменшення витрат на оплату праці за рахунок грубого порушення прав найманих працівників, в порушення вимог ст.ст. 43, 45, 46 Конституції України, ст.ст. 2,5-1, 21, 22, 24, 29, 50, 54, 94, 95 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 1, 5, 12, 13, 30 Закону України «Про оплату праці», з метою отримання прибутку та ухилення від обов`язкових платежів, прийняв за місцем здійснення ним підприємницької діяльності, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та використовував найману працю протягом тривалого проміжку часу наступних осіб: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які виконували різноманітні роботи з виготовлення взуття, та працювали у нього без належно оформлених трудових відносин, без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, не зробивши відповідних записів у їх трудові книжки, та не зареєструвавши їх в фондах соціального страхування, без ведення табелів обліку робочого часу, яким за рахунок виробництва ФОП ОСОБА_5 виплачувалась заробітна плата без сплати податків та інших загальнообов`язкових відрахувань і не поширювалися гарантії, в тому числі конституційно закріплені, передбачені законодавством про працю та соціальне забезпечення.

Крім того, ФОП ОСОБА_5 не подавав повідомлень до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття вказаних працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та жодних внесків на їх соціальне страхування, загальнообов`язкове пенсійне страхування та сплату відповідних податків до бюджету не здійснював.

Вказаними діями, ФОП ОСОБА_5 , будучи суб`єктом підприємницької діяльності, грубо порушив законодавство про працю в частині забезпечення прав вищевказаних працівників на соціальний захист, передбачених Конституцією України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», що виключає право на їх забезпечення у разі повної, часткової, або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених Законом.

Своїми діями ОСОБА_5 скоїв грубе порушення законодавства про працю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 КК України.
20.12.2019 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення та сторони погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.172 КК України у вигляді штрафу у виді двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
Оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні, суд вважає можливим затвердити угоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374, 475 КПК України,

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.12.2019 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий роз`яснює право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя

05.02.2020