ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/6557/19
Провадження № 1-кс/210/42/20

"08" січня 2020 р. м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001724 від 15.11.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
08 січня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, звернувся старший слідчий СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_6 , з клопотанням погодженим прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Клопотання слідчий мотивує тим, що в провадженні слідчого відділу Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за №0001724 від 15.11.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час досудового розслідування було установлено, що 14.11.2019 приблизно об 21.00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою свого місця мешкання по АДРЕСА_1 . В цей час за вказаною адресою прийшов раніше йому знайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому ОСОБА_4 , за усною домовленістю, здійснював ремонт автомобіля марки «VOLVO S 40».

Під час спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , на ґрунті непорозумінь у грошовій винагороді за здійснення ремонту автомобіля марки «VOLVO S 40», який перебуває у володінні останнього, виникла сварка, яка переросла у штовханину. Поведінка та дії ОСОБА_7 обурили ОСОБА_4 , викликавши у нього гостру неприязнь та намір на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, не переслідуючи мети спричинення смерті.

Діючи з цією метою, ОСОБА_4 , 14.11.2019 приблизно о 21:10 годині, знаходячись на подвір`ї приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи настання саме таких наслідків, утримуючи в правій руці ніж, який носив при собі з невизначеною метою, наніс клинком вказаного ножа один удар в область внутрішньої поверхні правого стегна ОСОБА_7 , який стояв звернутим до нього обличчям.

Після чого ОСОБА_4 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та досягнення своїх злочинних намірів, припинив свої протиправні дії, а потерпілий ОСОБА_7 вийшов з території зазначеного домоволодіння, де пройшовши декілька метрів, впав на ґрунтове покриття та в короткий проміжок часу, від отриманого ножового поранення, помер.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді сліпого колото-різаного поранення стегна, з повним пересіченням стегнової артерії: на передньо-внутрішній поверхні стегна в середній третині на відстані 61 см від підошвеної поверхні стопи рана з рівними, не здираними, крововиливними, добре зіставними між собою краями зі стримкими та гладкими стінками, кінці рани гострокутні та «П»-подібні, від рани виходить раневий канал довжиною 12 см, проходить спереду назад.

Згідно висновку судово-медичного висновку №2025 від 11.12.2019 року тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення стегна з пошкодженням стегнової артерії, в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення (п.2.1.1 та 2.1. о.п. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», згідно наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року).

За вказаними фактичними обставинами 15.11.2019 про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, передбаченою ст.121 ч.2 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого повідомлено про підозру: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, маючому середню освіту, не одруженому, на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не маючому, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, якому ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.11.2019 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 15.11.2019 року до 14.01.2020 року включно.

По даному кримінальному провадженню виконано ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому. Під час досудового розслідування зібрано наступні докази, які в свої сукупності обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, а саме: оглядом місця події від 14.11.2019; оглядом трупа ОСОБА_7 від 14.11.2019; показаннями ОСОБА_8 від 15.11.2019; показаннями ОСОБА_9 від 15.11.2019; показаннями ОСОБА_10 від 15.11.2019; показаннями ОСОБА_11 від 15.11.2019; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.11.2019; висновком експерта СМЕ №2025 від 11.12.2019; показаннями підозрюваного ОСОБА_4 від 15.11.2019; слідчим експериментом за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 15.11.2019; речовими доказами; іншими матеріалами кримінального провадження.

З метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки, що має суттєве значення як під час досудового розслідування так і під час подальшого судового розгляду, під час досудового розслідування існує необхідність провести та завершити наступні слідчі (розшукові) дії, а також виконати інші процесуальні дії, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-імунологічних експертиз, судово-балістичної експертизи, додаткової судово-медичної експертизи, судова генетико-молекулярної експертизи; провести судову медико-криміналістичну експертизу; виконати інші слідчі та розшукові дії в яких виникне потреба; на підставі зібраних доказів кваліфікувати дії підозрюваного ОСОБА_4 та повідомити його про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги із потерпілими, підозрюваним ст.ст. 283, 290 КПК України.

Постановою керівника Криворізької місцевої прокуратури №1 від «08» січня 2020 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, а саме до 15 лютого 2020 року.

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років. ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання на строк від 7 до 10 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України, ризиками, яким неможливо запобігти, ніж застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення, строк покарання який йому загрожує в разі визнання винним; ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується характером вчиненого злочину, в якому ОСОБА_4 підозрюється, способом його вчинення із застосуванням насильства.
Враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочинів проти життя та здоров`я особи, а також обставини, характер вчиненого злочину, спосіб його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання зазначених вище ризикам, є достатні підстави продовжити застосування до ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Обґрунтовуючи недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слід відмітити правові позиції Європейського суду з прав людини, викладеними за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», в яких зазначено, що: тривале утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи; судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, виходячи з принципу презумпції невинуватості особи, приймаючи до уваги наявність існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважуючи всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу та публічний інтерес щодо обставин кримінальних правопорушень, зокрема, що ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, враховуючи їх в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи, а також існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, тому застосування саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є обґрунтованим, а запобігти встановленим ризикам, шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою неможливо.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала і просила його задовольнити, посилаючись на ризики, які зазначені у мотивувальній частині клопотання для продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд зміну запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника та просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

В провадженні СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001724 від 15.11.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

15.11.2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

16 листопада 2019 року слідчим суддею Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_12 , задоволено клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.01.2020 включно.

08.01.2020 року керівником Криворізької місцевої прокуратури №1 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001724 до трьох місяців, а саме, до 15 лютого 2020 року.

На обґрунтування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньо обраного запобіжного заходу, слідчим у клопотанні зазначено, що у слідства є необхідність провести перелік слідчих і процесуальних дій, а саме: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-імунологічних експертиз, судово-балістичної експертизи, додаткової судово-медичної експертизи, судова генетико-молекулярної експертизи; провести судову медико-криміналістичну експертизу; виконати інші слідчі та розшукові дії в яких виникне потреба; на підставі зібраних доказів кваліфікувати дії підозрюваного ОСОБА_4 та повідомити його про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги із потерпілими, підозрюваним ст.ст. 283, 290 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про тримання підозрюваного під вартою.

Що ж стосується наявності підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , то слідчий суддя вважає, що викладені слідчим у клопотанні відомості щодо існування окремих ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, є обґрунтованими.

Так, слідчим суддею враховуються данні, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що останній офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, так як останній підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, яке згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція яких передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, що збільшує ризик втечі.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним наступні ризики. Так, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене, може: переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки у разі постановлення обвинувального вироку суду, особа буде засуджена до реальної міри покарання; вчинити інше кримінальне правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), незаконно впливати на свідків та потерпілих, знає місце мешкання останніх.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиев проти Молдови).

Таким чином, суд вбачає наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства чи суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зазначене вказує на необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної його процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховано і інші дані щодо особи ОСОБА_4 та враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, тому саме такий запобіжний захід є співмірним у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, або злочину який спричинив загибель людини.

Продовжуючи строк тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 15 лютого 2020 року, і тому продовжує строк тримання під вартою підозрюваному в межах вказаного строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0001724 від 15.11.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах досудового розслідування до 15 лютого 2020 року включно.

Копію ухвали направити до ДПтСУ Криворізька установа виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області №3, для виконання.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали суду складено 09 січня 2020 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1