ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/353/20 Справа № 185/6099/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0001190 від 12 червня 2019 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гуляй Поле Криничанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
потерпілої: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині вирішення цивільних позовів.

Ухвалити новий вирок, яким повністю відмовити у задоволенні цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачений зазначає, що судом прийнято рішення про задоволення позовів потерпілих без встановлення розміру моральної шкоди у визначений КПК України спосіб. В ухвалі відсутній розрахунок моральної шкоди, а при встановленні розміру шкоди відсутнє обґрунтування.

Крім того, обвинувачений вказує на те, що є пенсіонером і його єдиним доходом є пенсія, а тому, сплатити потерпілим загалом 9000 гривень досить відчутне для нього фінансове навантаження.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень;
-- за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 680 гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 завдану в результаті злочину моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 завдану в результаті злочину моральну шкоду у розмірі 6000 гривень.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_6 02.06.2019 року приблизно о 10.25 годин, перебуваючи біля території дачної ділянки № НОМЕР_1 на зборах членів садового товариства «Троянда» по вул. Набережна-2 в Павлоградському районі, в ході сварки з потерпілою ОСОБА_10 , реалізуючи раптово виниклий намір направленим на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 з мотивів особистої неприязні до останньої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, але не бажаючи від них відмовлятись, завдав три удари кулаком правої руки по обличчю потерпілій ОСОБА_10 в область роту та один удар кулаком правої руки по голові в область потиличної ділянки, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді гематоми потиличної ділянки, верхньої та нижньої губи, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 02.06.2019 року приблизно о 10.30 годині ОСОБА_6 , перебуваючи біля території дачної ділянки АДРЕСА_2 , після спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 , та переслідування її дочкою, потерпілою ОСОБА_8 , з метою фіксації на камеру мобільного телефону, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень та фізичного болю потерпілій ОСОБА_8 , з мотивів особистої неприязні до останньої, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, але не бажаючи від них відмовлятись, під час руху на велосипеді умисно завдав удар правою рукою по голові потерпілій ОСОБА_8 в область лівої скроні та потилиці, чим спричинив останній фізичний біль.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на спричинення тілесних ушкоджень та фізичного болю потерпілій ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_6 штовхнув її рукою у спину, чим спричинив останній фізичний біль. В результаті поштовху потерпіла ОСОБА_8 впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді саден обох верхніх та нижніх кінцівок, забою-гематом верхніх та нижніх кінцівок, лівого кульшового суглобу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити частково та погоджувався на стягнення половини стягненої судом суми, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України, у апеляційній скарзі обвинуваченим не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо скасування вироку суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та відмови у їх задоволенні у повному обсязі, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Виходячи зі змісту 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, котрий вчинив суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК і при цьому застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Вирішуючи цивільні позови потерпілих, суд врахував конкретні обставини провадження, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнали потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , наслідки завданих тілесних ушкоджень, матеріальний стан сторін, зокрема те, що обвинувачений є особою, яка досягла пенсійного віку, не працює, а також, суд врахував принцип розумності і справедливості, і з урахуванням цього вважав можливим стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , як винуватої особи, який завдав тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 та фізичного болю потерпілій ОСОБА_8 , на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду у сумі 3000 гривень, а на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у сумі 6000 гривень.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що розмір моральної шкоди вказаним судом було визначено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілих і конкретних обставин справи, а тому, вважати його необґрунтовано завищеним немає.
Доводи апеляції обвинуваченого про те, що судом не було проведено експертизу для встановлення розміру моральної шкоди, спричиненої потерпілим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки проведення такого виду експертизи не є обов`язковим відповідно до КПК України, оскільки КПК передбачено перелік експертиз, які зазначені як обов`язкові.
Отже, судом першої інстанції додержані вимоги ст. 23 ЦК України, а також, роз`яснення, які містяться в п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (з наступними змінами). Розмір визначеного судом першої інстанції відшкодування потерпілим моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та не призведе до безпідставного збагачення, а тільки компенсує завдану моральну шкоду.
Посилання апелянта на досить відчутне для нього фінансове навантаження, у зв`язку зі сплатою потерпілим загалом 9 000 гривень і готовність сплатити половину визначеної судом суми, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, як зазначив у судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , розмір його пенсії в місяць складає 9 000 гривень та дружини 1634 гривень, а тому, на думку апеляційного суду, виплатити зазначені у вироку суду суми на користь потерпілих у рахунок відшкодування їм моральної шкоди, є помірним для обвинуваченого.
Отже, безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування ухваленого судового рішення щодо ОСОБА_6 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає, а тому, вважає за необхідне залишити її без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2019 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:
----------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4