Суддя ОСОБА_1
Справа № 610/797/19
Провадження № 1-кп/644/516/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2020 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова колегіально у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілі: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 - не прибула, представника потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 ;
обвинуваченого: ОСОБА_11 , його захисника адвоката ОСОБА_12 ,
обвинуваченого: ОСОБА_13 , його захисника адвоката ОСОБА_14 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у м. Харкові, обвинувальний акт матеріалу кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000763 від 18 березня 2019 року, затвердженого прокурором відділу прокуратури Харківської області радником юстиції ОСОБА_15 , що надійшов з Харківського апеляційного суду, щодо громадян:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого смт Червоний Донець Балаклійського району Харківської області, громадянина України, такого що не працював, одруженого, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого та такого що проживав за адресою: АДРЕСА_1 ; утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор № 27», раніше судимого, останній раз - 15.02.2017 р. вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.1, ч. 2 ст. 190 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2-ва роки,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженого м. Тбілісі Грузії, громадянина Грузії, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_3 , утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор № 27», дані про судимість в Україні - відсутні,
за обвинуваченням, у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.4 ст. 187 та ч. 1 ст. 263 КК України, та ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України-, відповідно, -
встановив:
02.03.2020 року до канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова, за вхідним номером № 8182/20-Вх, з Харківського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження, справа № 610/797/19, на підставі Ухвали колегії суддів Харківського апеляційного суду від 25.02.2020 року якою змінено підсудність, зазначеного кримінального провадження, з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області на Орджонікідзевський районний суд міста Харкова.
02.03.2020 року згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Орджонікідзевського районного суду міста Харкова визначено головуючого суддю ОСОБА_1 , склад колегії суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Установлено, що обвинувачені перебувають під вартою, відповідно до ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.02.2020 року, до 17 квітня 2020 року (т. 3, а.с. 142, 143) і їх інтереси захищають Адвокати.

27 травня 2020 року у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 на строк 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що строк дії попередньої ухвали суду про продовження відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 10 червня 2020 року.

В обґрунтування клопотання Прокурор пояснив, що ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень-злочинів, крім того, залишаються підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення - це свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилається на наявність, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, ризиків:
- можливість переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, у тому числі особливо тяжкого злочину та, з огляду на тяжкість можливого покарання, у разі ухвалення судом обвинувального вироку, можуть почати переховуватись від суду;
- знищення, приховування або спотворення будь -якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки не встановлено місцезнаходження усіх викрадених у потерпілої ОСОБА_17 речей;
- незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому провадженні, оскільки на даний час вони ще не допитані, а вплив на них може суттєво змінити їх покази;
Вислухавши думку прокурора, який підтримав заявлене клопотання; думку обвинуваченого ОСОБА_11 який не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, його захисника адвоката ОСОБА_12 , який залишив питання на розсуд суду.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, Суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_11 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, можуть вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України за вчинення якого передбачено покарання у видгляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суд ураховує правову позицію Європейського суду з прав людини щодо того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»). Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Фактичні обставини кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_11 , обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в інше приміщення, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, на думку Суду, в цьому кримінальному провадженні свідчать про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої.

Саме внаслідок суспільної небезпеки таких дій - є об`єктивні підстави вважати наявність ризику, що обвинувачені можуть переховуватись від правоохоронних органів та суду, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей.

Відповідно до клопотання прокурора ризик того, що ОСОБА_11 можуть знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, - обґрунтовується тим, що не встановлено місцезнаходження всіх викрадених у потерпілої ОСОБА_17 речей.
Зазначені обставини свідчать про існування цього ризику, оскільки в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_11 будуть мати можливість знищити викрадені у потерпілої речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Колегія суддів вбачає існування і ризику впливу на свідків з боку обвинувачених, оскільки, як слідує з матеріалів судового провадження, справа перебуває в суді першої інстанції на стадії підготовчого провадження, свідки та потерпілі по справі не допитані, а тому, з метою отримати показання свідків на свою користь, обвинувачені можуть вдатися до дій, пов`язаних з тиском на них.

Враховуючи викладене, з огляду на значимі для даного провадження обставини, Суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 на 60 діб належить задовольнити, оскільки застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

У зв`язку з тим, що на даний час відсутні відомості щодо зменшення або взагалі відсутності вищевказаних ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, з метою забезпечення розгляду вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_11 до 60-ти днів у умовах Державної установи « Харківський слідчий ізолятор №27».

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-178, 183, 196-, 199, 197, 369-372 КПК України, Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишити без змін у виді тримання під вартою, продовживши строк дії цього запобіжного заходу до 24 липня 2020 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в порядку, визначеному законодавством.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3