Справа № 539/4439/19
Провадження № 1-кп/539/60/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

та представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0001474 від 18.08.2016 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

18 серпня 2016 року, приблизно о 09 год. ОСОБА_4 прибув до господарства за адресою АДРЕСА_2 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 . В цей же час, за вказаною адресою перебувала ОСОБА_6 , яка проживає у будинку за даною адресою. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , поблизу входу до домогосподарства, виник конфлікт на грунті тривалих неприязних відносин та ОСОБА_6 почала вчиняти хуліганські дії відносно ОСОБА_8 .

В цей же час, приблизно о 09 год. 10 хв., ОСОБА_4 почув крики про допомогу ОСОБА_8 та вибіг до входу до домогосподарства за вказаною адресою. Побачивши, що його мати ОСОБА_6 , вчиняє протиправні дії відносно його співмешканки ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

В цей час ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , підійшовши до останньої, умисно наніс однократне травматичне діяння правою рукою зжатою в кулак у вилично-скроневу ділянку голови зліва, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, що відповідно до висновку судово-медичного експерта №325 від 23.09.2016 за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пояснивши, що 18.08.2016 року він разом з співмешканкою ОСОБА_8 на власному автомобілі прибув до господарства матері та пішов до гаражу. Через деякий час почув крики ОСОБА_8 вибіг з двору та побачив, що ОСОБА_6 б`є його співмешканку. Після цього він став між жінками та намагався припинити бійку. При цьому тілесні ушкодження нікому не наносив. Через деякий час мати пішла до двору, а ОСОБА_4 вигнав з подвір`я свій скутер, і на ньому ОСОБА_8 залишила місце події. Після цього він сів в автомобіль і також залишив місце події. Вважає, що тілесні ушкодження міг завдати співмешканець ОСОБА_6 ОСОБА_9 .

Не дивлячись на заперечення ОСОБА_4 умисного нанесення ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, його вина повністю підтверджується наступними доказами:

- показами потерпілої ОСОБА_6 , яка суду показала, що 18.08.2016 року ранком до її будинку на автомобілі приїхав син ОСОБА_4 , який пішов до гаража. В цей час ОСОБА_6 підійшла до цього автомобіля та побачила в ньому ОСОБА_8 , з якою у неї виникла словесна сварка на ґрунті неприязних стосунків, пов`язаних з тим, що її син покинув законну дружину ОСОБА_10 та проживає з нею. Під час конфлікту ОСОБА_8 вибігла за автомобіля і почала кричати та кликати на допомогу ОСОБА_6 . Через деякий час до них підійшов ОСОБА_6 , допоміг ОСОБА_8 сісти на скутер, який він до того викотив з двору, та поїхати з місця пригоди. Після цього словесний конфлікт продовжився між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , під час якого останній наніс потерпілій один удар кулаком в обличчя, від якого вона втратила свідомість;

- показами свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що є дочкою обвинуваченого та онукою ОСОБА_6 . В той день зранку вона перебувала в будинку ОСОБА_6 та почула крики. Після цього вона з вікна кухні будинку побачила ОСОБА_6 , яка трималася за голову і плакала. В подальшому з розмови бабусі і сусідки вона дізналася, що її батько вдарив бабусю. Також пояснила, що між членами її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , неодноразово виникали сварки, під час яких ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Загалом батько має запальний характер;

- показами свідка ОСОБА_10 , яка суду повідомила, що є колишньою дружиною ОСОБА_4 . Під час конфлікту вона перебувала в будинку та почула крики на вулиці. Після цього вона подивилася у вікно спальної кімнати та побачила ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , який в наступному наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_6 , від чого вона впала;

- показами свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що протягом тривалого часу проживає з ОСОБА_6 у «цивільному шлюбі» в будинку в с.Солониця. 16.08.2016 року близько 08 години він був в гаражі біля свого будинку і побачив, як до їх господарства приїхав ОСОБА_4 , який зайшов в гараж. Після цього він почув як ОСОБА_6 свариться з якоюсь жінкою. Через деякий час ця жінка погукала на допомогу ОСОБА_4 , який вибіг з гаража, а ще через деякий час почув крик ОСОБА_6 . Потім він вийшов на подвір`я та побачив ОСОБА_6 , яка трималася за обличчя та повідомила, що її вдарив ОСОБА_4 . В цей час в будинку були ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Конфлікти між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникали і раніше. Під час одного з них в 2015 році ОСОБА_4 наносив матері удари;

- показами свідка ОСОБА_8 , яка суду повідомила, що між нею та членами сім`ї ОСОБА_4 були неприязні стосунки, пов`язані з тим, що ОСОБА_4 хотів на ній одружитися. В серпні 2016 році вони з ОСОБА_4 виїхали на автомобілі в Семенівський район Полтавської області та по дорозі вирішили заїхати до господарства його матері. Прибувши на місце близько 09 години ОСОБА_4 пішов в гараж, а вона залишилася в автомобілі. В цей час до автомобіля підійшла ОСОБА_6 , з якою на фоні неприязних стосунків у неї виник конфлікт, під час якого остання намагалася завдати їй тілесні ушкодження. В свою чергу ОСОБА_8 намагалася відштовхнути ОСОБА_6 , при цьому удари в обличчя чи інші ділянки тіла не завдавала. Потім ОСОБА_8 вийшла з машини та погукала ОСОБА_4 , який вийшов з подвір`я, став між жінками, допоміг сісти на скутер і вона поїхала з місця події. За цей час ОСОБА_4 удари матері не наносив;

- показами свідка ОСОБА_12 , яка суду показала, що також проживає в с.Солониця. В момент виникнення конфлікту перебувала на тій же вулиці і бачила словесну сварку ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Сварку вона спостерігала кілька хвилин, після чого пішла додому. При цьому ОСОБА_4 вона не бачила;

- показами свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що є знайомою ОСОБА_10 , оскільки працювали поруч на одному ринку. В той день ОСОБА_10 , спізнилася на роботу та повідомила, що її свекруху побив син ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що знає ОСОБА_10 , з якою працювала поруч на ринку. Того дня вона запізнилася на роботу та повідомила, що її свекруху ОСОБА_6 побив син ОСОБА_4 ;

- показами свідка ОСОБА_15 , яка суду повідомила є сусідкою ОСОБА_6 . В той день вона бачила як ОСОБА_4 прибув до господарства матері на автомобілі, в якому на пасажирському сидінні сиділа жінка. Потім між ОСОБА_6 та цією жінкою виникла словесна сварка, при цьому тілесні ушкодження ніхто не завдавав. Після цього ОСОБА_15 пішла додому і що було далі не бачила;

- висновком судово-медичної експертизи № 325 від 23.08.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 встановлені тілесні ушкодження у вигляді ЧМТ, струсу головного мозку, які утворилися від дії тупого предмету, можливо в указаний у постанові строк і по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.12.2016 року з фото таблицею до нього за участю ОСОБА_6 , під час якого вона розповіла про події які мали місце 18.08.2016 року, а саме про обставини нанесення ОСОБА_4 їй удару кулаком в обличчя.

- висновком судово-медичної експертизи від 31.08.2017 року, відповідно до якої покази, надані потерпілою ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту від 24.12.2016 року, щодо механізму спричинення їй тілесних ушкоджень можуть відповідати об`єктивним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 № 325 від 23.08.2016 року.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.11.2017 року з фото таблицею до нього за участю ОСОБА_10 , під час якого вона розповіла про події які мали місце 18.08.2016 року, а саме про обставини нанесення ОСОБА_4 удару кулаком ОСОБА_6

- висновком судово-медичної експертизи від 28.11.2017 року, відповідно до якої покази, надані свідком ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту від 18.11.2017 року, щодо обставин заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не протирічать об`єктивним даним, отриманим в ході проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_6 № 325 від 23.08.2016 року.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.03.2018 року з фото таблицею до нього за участю ОСОБА_8 , під час якого вона розповіла про події які мали місце 18.08.2016 року, а саме про обставини словесної сварки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6

- копією медичної карти КЛЦМЛ стаціонарного хворого № 8669/964 ОСОБА_6 про перебування останньої на стаціонарному лікуванні з 18.08.2016 року по 30.08.2016 року.

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 165/3 від 18.12.2018 року, відповідно до якої за даними медичної карти стаціонарного хворого № 8669/964 від 18.08.2016 року-30.08.2016 року ОСОБА_6 , отримала закриту черепно-мозкову травму струс головного мозку, яка утворилася внаслідок дії тупого предмету. Дане тілесне ушкодження не суперечить строку утворення 18.08.2016 року близько 9 год. і відноситься до легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Визначити напрямок та кратність дії травматуючого предмету, їх основні характеристики неможливо в зв`язку з відсутністю об`єктивних судово-медичних даних про наявність у ОСОБА_6 будь-яких ушкоджень м`яких тканин чи кісток. Тому обґрунтовано судити про утворення ЧМТ у Корсікової внаслідок завдання їй ударів чи внаслідок падіння на площині неможливо.

- постановою Лубенського міськрайонного суду від 06.09.2016, якою ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій, які мали місце 18.08.2016 близько 08 год. 20 хв. щодо ОСОБА_8 .

Наведені докази узгоджуються між собою, не суперечать один одному, та в своїй сукупності підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Твердження обвинуваченого відносно того, що тілесні ушкодження він не наносив, їх наніс ОСОБА_9 , який схильний до агресивної поведінки щодо ОСОБА_6 , жодним доказом не підтверджуються, при цьому суперечать численним показаннями свідків, іншим доказам зібраним по справі, а тому суд їх відхиляє.

В свою чергу захисник вказує на те, що свідок ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_16 надали суду неправдиві показання.

Зазначив, що свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 плутаються в показаннях щодо часу прибуття останньої 18.08.2016 року на місце роботи (9 год, 9 год 30 хв., 10 година). Такі обставини, на думку захисту, свідчать про те, що на час події ОСОБА_10 вже була на роботі, і не могла бачити як ОСОБА_4 спричиняє матері тілесні ушкодження.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_16 кілька разів змінювала свої покази щодо моменту, в який ОСОБА_4 наніс їй удар кулаком: одразу після виходу з двору або ж через деякий час після цього.

Відхиляючи такі доводи, суд виходить з того, що показання в судовому засіданні свідок та потерпіла надали, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. Деякі розбіжності щодо обставин події пояснюється значним проміжком часу, що минув з моменту досліджуваних подій, та характеристиками пам`яті, що полягають, зокрема, в неможливості згадати або відтворити сприйняту раніше інформацію. При цьому суд враховує те, що в своїй показах свідки повідомляли приблизний час прибуття ОСОБА_10 на роботу.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні обставини справи, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного злочину доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 , що виразилися в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами), враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також обставини злочину, тяжкість його наслідків, думку потерпілого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину щодо особи похилого віку та особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Тож, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, висновок служби пробації, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.

В той же час, події, винним у яких визнано ОСОБА_4 , мали місце 18.08.2016 року. За ч.2 ст.125 КК України передбачене покарання у виді штрафу, громадських та виправних робіт, арешту та обмеження волі, отже таке діяння відноситься до категорії кримінальних правопорушень невеликої тяжкості (ст.12 КК України).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

За наведеного, строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у даному кримінальному провадженні станом на час постановлення вироку минув.

Згідно висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019 року, виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, враховуючи відсутність клопотань про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, наполягання обвинуваченого на його невинуватості та постановлення виправдовувального вироку, таке звільнення вирішується при постановленні обвинувального вироку, зокрема суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ст.49, ч.5 ст.74, КК України може звільнити від нього засудженого.

За таких підстав, враховуючи, що на час постановлення вироку минули строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, відсутність неспростовних доказів ухилення обвинуваченого від органів досудового слідства у даному провадженні, суд вважає наявність, визначених п.2 ч.1 ст.49 КК України підстав звільнення його від кримінальної відповідальності.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 1015 грн. 90 коп. матеріальних збитків та 100 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди (а.с.23-28).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному проводженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Вирішуючи спір щодо стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що витрат на придбання лікарських препаратів з метою лікування підтверджуються належними та допустимими доказами (квитанціями), а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн, яка виражається в духовних стражданнях від неправомірної поведінки власного сина, суд виходить з наступного.

Безперечно, що через нанесені тілесні ушкодження, потерпіла зазнала фізичного болю та духовних страждань. Однак потерпіла не надала суду переконливих доказів того, що такі дії викликали серйозні та тривалі зміни у її звичайному ритмі життя. З урахуванням наведеного, а також принципів розумності та співмірності, відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає необхідним у відшкодування потерпілій моральної шкоди з ОСОБА_4 в сумі 5 000 грн.

Керуючись ст. 49, 74 КК України, ст. ст.128, 366, 367, 374 КПК України,

З А С УД И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 5 ст. 74, п.2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1 015 грн. 90 коп. матеріальних збитків та 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 6 015 грн. 90 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду ОСОБА_1