справа № 642/1873/20
провадження № 1кп/642/551/20

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2
сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -
21.02.2020 у вечірній час, точний час в ході судового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де останній проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з останньою, між ними сталась сварка, під час якої у ОСОБА_6 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , перебуваючи у вищевказаній квартирі в стані алкогольного сп`яніння, взяв канцелярський ніж, та тримаючи його правій у руці, підійшов до потерпілої, та реалізуючи свій умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс один удар канцелярським ножем по лівому зап`ястку заподіявши, згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 12-14/208-А/20 від 27.02.2020, різану рану на зап`ястку, що викликала незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою належить до категорії легких тілесних ушкоджень, відповідно до п. 2.3.2."6 п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № МОЗ України від 17.01.1995 р. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитись в квартирі спільно з дружиною ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження, в період часу, починаючи з вечора 21.02.2020 до ранку 23.02.2020, наносив потерпілій численні удари ногами та руками по голові та тулубу, в тому числі в ділянку живота ОСОБА_4 . Потерпіла, намагаючись уникнути спричинення їй тілесних ушкоджень, вийшла з зазначеної квартири, однак ОСОБА_6 її наздогнав, штовхнув ОСОБА_4 , від чого остання впала на підлогу коридору, де ОСОБА_6 , користуючись фізичною перевагою над своєю дружиною та її безпорадним та виснаженим станом, продовжив наносити потерпілій численні удари ногами по голові, тулубу та в ділянку живота. При цьому ОСОБА_6 усвідомлював, що в області живота знаходяться життєво-важливі органи і, наносячи по них удари, він може заподіяти тяжкі тілесні ушкодження, бажав настання таких наслідків. Злочинними діями ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді черезкапсульного розриву підшлункової залози та множинних гематом кореня брижі тонкого кишківника із внутрішньочеревним крововиливом, які згідно висновку судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 12-14/208-А/20 від 27.02.2020, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, відповідно до п.2.1.1 «а», п.2.1.2,п.2.1.3. «л,о» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Прохав суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Потерпіла з запропонованим порядком погодилась. Заявила що претензій до обвинуваченого не має та прохає не позбавляти його свободи.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину який відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття.
Обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_6 покарання межах статті 121 ч. 1 КК України у вигляді позбавлення волі, однак з урахуванням обставин справи, з урахуванням позиції потерпілої яка вибачила обвинуваченого та прохала не позбавляти його свободи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, на підставі ст.75 КК України встановивши максимальний іспитовий строк, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за якими призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк тривалістю 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Речові докази - сд диск - залишити в матеріалах кримінальног провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1