ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/709/20 Справа № 207/3313/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001189 від 06 вересня 2019 року, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14 лютого 2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за таких обставин.
Обвинувачений ОСОБА_11 , будучи засуджений 14.02.2018 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, вказаний штраф не сплатив і повторно, 06.09.2019 року, приблизно о 10.00., знаходячись за адресою: м. Кам`янське, вул. Алтайська біля буд. 40, знайшов медичний шприц об`ємом 3 мл, заповнений коричневою рідиною до відмітки 1,7 мл, що містить наркотичний засіб «опій ацетильований», тобто незаконно придбав наркотичний засіб без мети збуту для власного вживання. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_11 помістив вищевказаний шприц з наркотичним засобом «опій ацетильований» до кишені сумки та утримував його при собі, тобто незаконно почав зберігати наркотичний засіб при собі, без мети збуту для власного вживання.
06.09.2019 року, о 12.47., знаходячись біля будинку № 12 по вул. І.Сірка в м. Кам`янське ОСОБА_11 став справляти природну потребу, чим порушив громадський порядок, у зв`язку з чим був затриманий працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 КУпАП України, за дрібне хуліганство, про що складено протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 110827 від 06.09.2019. В ході проведення особистого огляду у ОСОБА_11 було виявлено та вилучено медичний шприц об`ємом 3 мл, заповнений коричневою рідиною до відмітки 1,7 мл. Відповідно до висновку експерта Дніпроперовського науково-дослідного експертного центру № 1/8.6/3530 від 24.09.2019, надана на дослідження зазначена речовина коричневого кольору масою 1,7411 г містить опій ацетильований, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, та метадон, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Маса метадону в перерахунку на суху речовину становить 0,0033 г, маса опію ацетильованого в перерахунку на суху речовину становить 0,0839 г, який ОСОБА_11 діючи повторно, незаконно придбав та зберігав без мети збуту, для власного вживання.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 лютого 2018 року, та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді двох років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Вказані покарання виконувати самостійно.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор прокурор посилається на неправильне тлумачення закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вказує на те, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання не врахував, що ОСОБА_11 раніше судимий вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 лютого 2018 року до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який дотепер не сплачено. За таких обставин, на переконання прокурора, з огляду на те, що в межах кримінального провадження, яке переглядається судом, обвинувачений вичинив злочин 06 вересня 2019 року, тобто в період відбуття основного покарання за попереднім вироком, суд мав призначити обвинуваченому покарання з урахуванням положень ч.ч. 1, 4 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 з вимогами апеляційної скарги прокурора не погоджується та просить вирок суду залишити без змін. На переконання адвоката, прокурор необґрунтовано посилається на вчинення обвинуваченим злочину в період відбуття основного покарання, оскільки в розумінні вимог ч. 3 ст. 72 КК України період несплати штрафу не є періодом відбуття основного покарання, а також не є аналогічним до іспитового строку.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та захисника, які проти задоволення скарги заперечували та надали суду квитанцію про сплату обвинуваченим штрафу на виконання попереднього вироку суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій прокурором не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_11 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_11 покарання та звільняючи останнього від його відбування на підставі ст. 75 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини провадження та особу обвинуваченого, який офіційно не працює, згідно довідки головного лікаря 1-ї міської лікарні м. Дніпродзержинська, перебував на обліку у лікаря нарколога з 1987 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади в результаті вживання опіатів, з 2006 року активно не наглядається, знятий з обліку, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, прагне перевиховатись без ізоляції від суспільства.
В якості обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував визнання вини та каяття у скоєному та не встановив таких, що в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_11 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства колегія суддів погоджується та вважає необґрунтованими доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Щодо доводів прокурора про необхідність застосування положень ст. 71 КК України, то вони також на час розгляду апеляційної скарги не можуть вважатись обгрунтованими.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд, до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Колегією суддів встановлено, що підстави для застосування цих вимог закону України про кримінальну відповідальність відсутні.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_11 раніше судимий вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 лютого 2018 року до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.
Обґрунтовуючи необхідність призначення покарання за сукупністю вироків, прокурор вказує на те, що ця судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.
Між тим, згідно наданих під час апеляційного розгляду відомостей, 27 лютого 2020 року, напередодні судового засідання, обвинуваченим ОСОБА_11 сплачено штраф у повному обсязі.
За таких обставин, підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України у колегії суддів відсутні, оскільки вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 лютого 2018 року слід вважати виконаним.
Отже, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 грудня 2019 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4