ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України, на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2019 року про продовження строку тримання під вартою,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою було задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину Білорусії, - строк тримання під вартою в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12, терміном по 20 лютого 2020 року. Також вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу міськрайонного суду про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовує свої апеляційні вимоги тим, що прокурором в поданому клопотанні не наведено жодного доказу, який би підтвердив наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Вважає, що суд при продовженні йому запобіжного заходу не надав належної та неупередженої оцінки всім обставинам справи в їх сукупності та належним чином не обґрунтував своє рішення про застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Також просив звернути увагу на те, що він вже тривалий час перебуває під вартою, а доказів, які б доводили його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 199 КК України у справі відсутні.
ЄУНСС № 346/1176/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_9
Провадження № 11-кп/822/149/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який вважає ухвалу міськрайонного суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на
нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зазначеним у частині першій вказаної статті.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.
Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, місцевий суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, які передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
За змістом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На думку колегії суддів дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 судом першої інстанції були дотримані повністю.
Як вбачається з матеріалів справи, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалами міськрайонного суду.
В подальшому, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 було скеровано для розгляду до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області і ухвалою цього ж суду від 26.12.2019 р. обвинуваченому було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 лютого 2020 року.
На даний час на розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебувають матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України. Строк дії ухвали про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчувався.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України та ризики, які були враховані при обранні останньому міри запобіжного заходу на досудовому розслідуванні не зменшились, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти таким ризикам.
Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 вірно зазначив, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України немає.
Крім того, районним судом при розгляді клопотання прокурора вірно вказано, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.
Також на думку колегії суддів, районний суд обґрунтовано врахував характер кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, а також наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини по справі іншим чином.
Колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_8 немає постійного місця проживання, оскільки є громадянином іншої держави, ніде не працює.
Також, матеріали справи не містять даних щодо міцних соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме, осіб які б перебували на його утриманні чи встановленої опіки над родичами обвинуваченого, а також враховує те, що обвинувачений немає сталих матеріальних доходів.
Дані обставини свідчать про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню та вчиняти інші злочини, незаконно впливати на свідків, а отже і не зменшились ризики, передбачені ст.177 КПК України.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками, зробленими судом першої інстанції та вважає, що застосування іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Посилання обвинуваченого в своїй апеляції на те, що він перебуває під вартою тривалий час, а тому є всі підстави для зміни йому міри запобіжного заходу є непереконливими, оскільки вказана обставина не є тією підставою для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, колегією суддів встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, що дає обвинуваченому можливість його реалізувати.

Будь яких доказів про завідомо непомірний розмір застави для ОСОБА_8 , який був визначений місцевим судом, адвокатом чи обвинуваченим апеляційному суду не надано.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.12.2019 р. з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 176-178, 182, 183, 331, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.199 КК України - залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26 грудня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис ОСОБА_10

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя ОСОБА_10