Провадження № 1-кп/947/979/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ЄРДР № 0003073 від 27.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бригани, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, з вищою освітою, неодруженого, має на утриманні сина 2017 року народження, працюючого за наймом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 27.08.2019, приблизно о 21 годині 15 хвилин, керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz CL500» р/н НОМЕР_1 (IR), у нічний час, при достатній видимості, в умовах сухої проїзної частини, по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини, здійснювала рух по вул. Ільфа і Петрова в напрямку вул. Ак. Вільямса в місті Одеса із швидкістю до 60 км/год.
Наближаючись до будинку №53 по вул. Ільфа і Петрова в м. Одеса, ОСОБА_6 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.
В цей час, в напрямку будинку №53, рухався пішохід ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину вулиці Ільфа і Петрова з право на ліво відносно руху керованого ОСОБА_6 автомобіля.
При об`єктивній можливості спостерігати дорожню обстановку, ОСОБА_6 , рухаючись з перевищенням швидкості в населеному пункті, завчасно побачив пішохода ОСОБА_5 , але не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, маючи технічну можливість уникнути події, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , тим самим порушив вимоги підпункту «б» п. 2.3, п. 12.3, п. 12.4, підпункту «б» п. 12.9 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено
п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
«б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
п. 12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
п. 12.9 водієві забороняється:
«б») перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
В результаті наїзду, пішохід ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий через вертлюговий перелом лівого стегна з відривом малого вертелу, закритий перелом обох кісток лівої гомілки в верхній третині зі зміщенням уламків, забійні рани голови та області лівого ліктьового суглобу, гематоми в області лівих кульшового та колінного суглобів.
Порушення вимог п. 12.3, п. 12.4, підпункту «б» п. 12.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 просив суд звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 посилаючись на те, що він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілим, відшкодував завдані ним збитки у повному обсязі, визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні повністю, кається у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_5 надав до суду письмову заяву, яку підтримав в судовому засіданні, про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 так як вони примирилися і він не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 який відшкодував йому завдані збитки у повному обсязі, і він не має до нього ніяких вимог матеріального та морального характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього, посилаючись на те, що він примирився з потерпілим, відшкодував завдані ним збитки у повному обсязі, визнає свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні повністю, кається у скоєному.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з його примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , оскільки він вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, після його вчинення щиро розкаявся у вчиненому, з потерпілим примирився, відшкодував спричиненні потерпілому збитки в повному обсязі.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 підтримане обвинуваченим ОСОБА_6 , та потерпілим ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, є законним та відповідає вимогам діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За наслідками вивчення матеріалів справи та пояснень сторін, судом встановлено, що 27.08.2019 року, приблизно о 21 годині 15 хвилин мав місця факт дорожньо - транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , внаслідок якої потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював, щиро кається у вчиненому, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, відповідно до ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим та відшкодуванням у повному обсязі завданої шкоди.

Положеннями ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Умовою звільнення особи (обвинуваченого) від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням із потерпілим, є вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, віднесено до категорії невеликої тяжкості.

При цьому, звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з примиренням із потерпілим, можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом було роз`яснено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі, на підставі ст. 46 КК України, є нереабілітуючою підставою, між тим, обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро кається у вчиненому, заподіяну шкоду відшкодував потерпілому ОСОБА_5 у повному обсязі та з потерпілим примирився, у потерпілого ОСОБА_5 відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого, вони примирилися, тому згідно ст.46 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 можливо звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілим, а кримінальне провадження за його обвинуваченням підлягає закриттю.

Враховуючи, що процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку (ст. 124 КПК України), а тому витрати на залучення експерта в загальній сумі 4428 грн.20 гривень віднести на рахунок держави.
Крім того, прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 пред`явлено цивільний позов про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 22806 гривень 80 копійок.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практик застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
При цьому, у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, цивільний позов не розглядається, а має бути залишений без розгляду.
Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги прокурором в інтересах держави можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_6 закрито з нереабілітуючих підстав, прокурор має право вирішити питання про відшкодування збитків понесених на стаціонарне лікування 22806 гривень 80 копійок в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284 ч. 2, 369, 372 КПК України, ст. 46 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі викладеного у мотивувальній частині ухвали.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003073 від 27.08.2019 року, відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - закрити.

Процесуальні витрати за залучення експертів Одеського НДІСЕ МЮ України, в загальному розмірі 4428 грн. 80 копійок - віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження не обирався.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи діб з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1