Справа № 205/9738/16-к
Провадження № 1-кп/204/108/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004446 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2016 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петриківка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, на утриманні нікого немаючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.06.1993 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 94 КК України 1960 року до 10 років позбавлення волі. Звільнився 23.08.2001 року на підставі ст. 5 Закону України «Про амністію» 05.07.2001 року, невідбутий строк: 2 місяці 24 дні;
- 04.04.2003 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;
- 05.04.2011 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 16.11.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 6 місяців 16 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 , 21 жовтня 2016 року близько 03 години 30 хвилин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в підсобній кімнаті санвузла, розташованого на третьому поверсі гуртожитку АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виникла сварка із ОСОБА_7 , яка перейшла в бійку та під час якої у ОСОБА_10 раптово виник умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_7 .
ОСОБА_10 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме: ОСОБА_7 , взяв кухонний ніж, який був при ньому, в свою праву руку, та маючи намір, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачуючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у вигляді настання смерті людини і бажаючи їх настання, наніс вказаним ножем не менше 12 ударів в частини тіла, де розташовані життєво-важливі органи людини зі значною силою, а саме в область грудної клітини, шию та верхні кінцівки. Під час нанесення вищезазначених ударів, до підсобної кімнати санвузла, розташованого та третьому поверсі гуртожитку АДРЕСА_2 , почувши крики потерпілого, зайшов сусід ОСОБА_11 , в результаті чого дії ОСОБА_10 були припинені з причин, які не залежали від його волі, так як він не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто для настання смерті потерпілого.
В зв`язку з чим, ОСОБА_7 , від поранень, нанесених йому ОСОБА_10 не помер, так як йому своєчасно було надано першу необхідну допомогу з боку сусідів та медичних працівників швидкої допомоги, а в подальшому в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 16» ДОР», в результаті чого суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_7 , що охоплювалось злочинним умислом ОСОБА_10 не настали, в результаті чого злочин не було закінчено з причин, не залежних від його волі.
При цьому ОСОБА_10 заподіяв ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичного експерта № 4526е від 12.12.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, колото-різаної рани на лівій бічній поверхні шиї, 5 непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини (праворуч та ліворуч) та 5 колото-різаних поранень лівого плеча, спричинені від не менш як 12 механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, що діяв (діяли) в область передньої поверхні грудної клітини ліворуч, бічної поверхні грудної клітини ліворуч, правої наплічної області, лівої бічної поверхні шиї та в область лівого плеча. За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням ребра та грудини, міжреберної артерії, з явищами лівостороннього гемотораксу відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та колото-різаних поранень лівого плеча (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 провину не визнав, колегії суддів пояснив, що 20 жовтня 2016 року близько 18 год. 30 хвл. він прийшов до ОСОБА_12 додому. ОСОБА_13 не було на той час вдома, оскільки у нього були ключі від її кімнати та вхідних дверей, він відкрив двері, зайшов до кімнати, вдома була її донька ОСОБА_14 . Десь хвилин через 15 прийшла ОСОБА_15 . Вона йому сказала, що була у баби ОСОБА_16 та взяла пак вина. ОСОБА_15 сказала, що вони зараз його доп`ють і вона приготує їсти. Він сказав, що тоді ляже поспати. ОСОБА_15 йому сказала, щоб він дав їй гроші на цигарки. Він їй дав 50 грн. та вона пішла до кіоску за цигарками. Він роздягнувся та ліг спати. З ним поряд лягла її донька ОСОБА_17 . О дев`ятій годині ОСОБА_15 його розбудила, вона була дуже випивши. Сіли з ОСОБА_18 за стіл, поїли. Коли вони їли, ОСОБА_13 вийшла. Після того, як вони поїли з ОСОБА_17 , хвилин через 15 прийшла ОСОБА_13 і сказала що увімкнули опалення. А в них батареї були холодні. ОСОБА_13 повідомила, що сусід сказав, що в них в батареях пробки якісь. ОСОБА_13 сказала йому щоб він подивився батареї. Деякий час, він спускав повітря з батарей, а дитина заснула. Після чого ОСОБА_13 запросила його у бар. Їй необхідно було сходити купити води. Сама вона була у стані сильного алкогольного сп`яніння. Підійшовши до магазину, він купив пляшку води «Бон Буасон» - лимонну сильногазовану. Запитав у ОСОБА_13 чи купити їй щось, на що вона сказала, щоб він їй купив горілки. Розвернувся з пляшкою води та взявши решту, вони направились додому. Горілку він їй так і не придбав. Підходячи до будинку, ОСОБА_13 направилась до бару, там біля входу з лівої сторони знаходився бар, а за баром був магазин. Зайшовши у бар, ОСОБА_13 купила собі 100-150 грам коньяку "Вишенька", в упаковці з краником, та щось на закуску. Випивши коньяк та закусивши, вони пішли до ОСОБА_13 додому. Прийшовши до неї додому, він почав роздягатись, щоб лягти далі спати, так як йому вранці необхідно було рано йти на роботу, а ОСОБА_13 , знявши куртку та чоботи, пішла, як вона сказала, палити. Він зачинив за нею двері та ліг спати. Коли ОСОБА_15 його розбудила вдруге, була приблизно перша година, точно вже не пам`ятає. Коли він почав одягатись, йому зателефонували, він поговорив зі знайомим, це вже 21 числа. ОСОБА_13 була вже одягнута, сказала вставай, підемо до магазину. Довелось одягатись, так як відмовитись було не можливо - ОСОБА_13 не дала б йому спати. Одягнувшись, вони пішли на вулицю, зайшли до бару, вона знову собі взяла випити, взяла у якогось хлопця запалити цигарку. Він вийшов на вулицю, через хвилин 10-15 вийшла ОСОБА_13 . Коли вони повернулись додому, це вже було близько 01:30-01:40 год. ранку. Точно сказати не може, так як він на час не дивився. ОСОБА_15 знову направилась в сторону бару, а він направився відкривати двері. Під баром лампи не було. Світло трохи падало на сходи. Він підійшов до неї та вони разом зайшли до бару, вона знову взяла собі коньяк 100-150 гр., він взяв її під руку і вони пішли назад додому. Не доходячи до дверей поверху, вони повернулись, ОСОБА_15 вже була добре п`яна, вони повернулись в бар і вона взяла таку ж порцію коньяку та випила. Після чого, вони пішли додому, а точніше він її потягнув на собі додому. Прийшли додому, її донька спала, він зрадів що ОСОБА_15 кудись пішла, вона не дійшла до дверей, а кудись пішла, він подумав, що поспить. Він ліг одягнутим в штани на покривало. Хвилин через 40, або близько того, прийшла ОСОБА_15 з пляшкою пива «Чернігівське» об`ємом 0,5л. у скляній тарі. Він ОСОБА_15 зробив зауваження, а вона сказала, що випила з дівчиною горілки. ОСОБА_15 його розбудила та сказала, що купила йому пиво. Де ОСОБА_15 ходила, та з ким ходила, він не знає. Оскільки він не вживає спиртних напоїв, а пиво він міг випити, але не «Чернігівське», він їй сказав, щоб вона його поставила в кутку, а в ранці, щоб вона випила. Вона поставила пиво на долівку та сказала йому одягатись, та щоб він з нею йшов до бару. Він пішов з нею в бар, який був біля будинку. В цей час, коли ОСОБА_15 його будила, вона розмовляла по телефону. В неї був телефон «Samsung Galaxy». І весь час, коли вони йшли в бар, вона розмовляла по телефону. Він її вів, щоб вона не впала. Перед баром, вже в цей час були відкриті другі двері та стояв стілець. ОСОБА_13 сіла на даний стілець та договорила по телефону, хвилин близько 5 говорила сидячи. Після чого віддала йому телефон зі словами "на телефон, щоб вона його не загубила". Він взяв телефон та поклав у зовнішню кишеню. Після чого вони зайшли до бару, вона купила собі повний стакан 150 гр. коньяку "Вишенька", випила та почала розмовляти з невідомими хлопцями, які розмовляли з барменом. Він вийшов на вулицю та сів на той стілець. Хвилин через 5 вийшла ОСОБА_15 і сказала щоб він дав їй цигарку, цигарки теж були у нього, вона йому їх віддала, ще коли вони були в неї в кімнаті. В цей час задзвонив її телефон, який був в нього в кишені. ОСОБА_15 підійшла на край площадки, від якої починаються сходи та почала розмовляти з кимось по телефону. Після чого, вона чи спіткнулась, вона полетіла головою вниз зі сходів. Він не встиг її схопити і вона приземлилась знизу на асфальті. В цей час, коли вона падала, в неї вилетів телефон, але він цього не бачив. В неї з боку, чи з правої, чи з лівої сторони, обличчя було зчесане, трохи виступила кров. Він її підняв та потягнув додому. Оскільки вони входили разом, то ключі ОСОБА_15 не брала, в неї були ключі ті, що вона йому давала. Увійшовши в двері під`їзду, коли він дотягнув ОСОБА_15 до другої платформи, вона почала кричати, куди він її тягне і чому. Висловившись нецензурною лайкою, ОСОБА_15 в нього запитала, де її телефон. Так як він не бачив, як телефон в неї впав, то вважав, що телефон знаходиться в кишені її куртки. Піднявшись на другий поверх, він дістав з барсетки ключі. ОСОБА_15 прислонив до решітки. Поки він відчиняв двері, вона впала. Затягнувши її у коридор, закрив двері. Просто зачинив двері, не застосовуючи ключ. Пішов далі з нею по коридору. Він її посадив туди, а сам пішов до туалету. Дотягнувши її до дверей, він будь як відчинив вхідні двері до кімнати. Затягнувши ОСОБА_15 у кімнату, увімкнув світло. Прокинулась ОСОБА_19 , він поставив ОСОБА_13 біля столу, поставив її руки на стіл та сказав щоб вона трималась, а сам повернувся, щоб зачинити двері. ОСОБА_15 впала на підлогу. Після чого вона запитувала де її телефон, нагнувшись над нею він подивився її кишені куртки, та впевнився, що телефону у неї дійсно не має. Після всього цього, він зрозумів, що телефон вона втратила коли падала. Зачинив за собою двері на ключ, він пішов на вулицю, щоб знайти телефон. Зрозумівши, що телефон скоріш за все не знайде, пішов додому, піднявшись на поверх він відчинив двері та зайшов до кімнати. ОСОБА_15 лежала все ж в тому положенні, як він її і залишав. Вона вже спала. Він поліз до неї, щоб її роздягнути, роззути та покласти її на ліжко. Коли він це все робив, вона прокинулась зі словами «де мій телефон, мені треба зателефонувати». Він на це відповів, що вона завтра піде і сама пошукає свій телефон. Вона почала кричати на нього. В цей час постукали у двері кімнати ОСОБА_13 . Коли він підійшов до дверей та відчинив їх - на порозі стояла в халаті з заспаним обличчям сусідка ОСОБА_20 . ОСОБА_21 попрохала, щоб вони вели себе тихіше. Він їй відповів, що він ні до чого і показав на кімнату ОСОБА_13 . Після чого ОСОБА_22 сказала, що якщо вони не заспокоються, то вона викличе поліцію. Він їй сказав, щоб вона викликала поліцію. Вона йому відповіла «ну добре» та пішла. Він повернувся, зачинив двері. Повернувся до ОСОБА_13 і почав підіймати її з полу. В цей час вона намагалась відштовхнути його від себе. Вирвавшись, він кинув ОСОБА_13 , вона відразу ж впала на підлогу. Після чого встала ОСОБА_19 та почала плакати. Соня, нагнулась над ОСОБА_15 та почала говорити «мама, мама, мама». Він взувся, забрав свої речі в коробки та хотів відчинити двері. Відкривши двері, він побачив перед собою ОСОБА_23 , яка йому сказала: «Коля, давай, я хоч ОСОБА_18 заберу». Він сказав, щоб забирала, так як він і так іде. ОСОБА_19 одразу пішла до сусідки. ОСОБА_15 , після того як вони пішли, почала його сварити за те, що він віддав ОСОБА_24 . Він їй сказав, що вона її зможе забрати завтра, на що вона почала кричати та вимагати щоб він повернув ОСОБА_24 . Так як йому ця картина набридла, він вилаявся та пішов за ОСОБА_18 . Постукав в сусідні двері, йому відкрила сусідка відразу, побачила його та намагалась зачинити двері, він виставив правий лікоть та вперся в двері. Він їй повідомив, що він прийшов за ОСОБА_18 . Соня стояла за сусідкою, він їй сказав щоб вона йшла додому. ОСОБА_19 вибігла, він взяв її за руку і вони пішли у напрямку до кімнати ОСОБА_15 . Вже в спину сусідка ОСОБА_21 сказала йому щоб він не ображався, так як вона викликає поліцію. Він їй відповів нецензурною лайкою, що йому це все не цікаво. Відчинив двері, запустив до кімнати ОСОБА_24 , зайшов сам та зачинив за собою двері, просто зачинив не на замок. Він одягнув ці рукавиці та вийшов у коридор. У коридорі він побачив, як ОСОБА_22 виходила із кімнати потерпілого. Вийшовши із кімнати потерпілого, вона пішла до себе. Це було приблизно о 03:30-03:40 год. ранку. Десь близько четвертої години ранку, він пройшов, не доходячи до кімнати ОСОБА_21 , повернувся в кімнату до ОСОБА_15 , дістав ключі від кімнати та вхідних дверей, поклав їх на сервант зі словами "ось твої ключі", взяв свій чемодан, в який кинув кімнатні тапочки, чемоданчик з під ноутбука «Асус», поклав ключі та прикрив двері за собою та вийшов у коридор. З двері своєї кімнати виходив потерпілий, в нього на плечі було щось схоже на рушник, в його руках, а саме в лівій руці, була начебто мильниця чи шампунь, чи станок для гоління. Він обійшов його та пішов далі. Потерпілий йшов позаду нього та сказав йому: «ти зі своєю дружиною дістав всіх». Він йому відповів «чому з моєю? З вашею». Як раз він порівнявся з входом до вмивальника, після чого потерпілий підійшов та штовхнув його декілька раз в спину та пішов до умивальника. Він зробив декілька кроків назад, побачив, що він пішов до передбанника, де раніше стояли пральні машинки, він там ніколи не був. Знав що там у ОСОБА_13 стояла пральна машинка. Потерпілий зайшов у ті двері, він пішов за ним. У нього в правій руці був чемодан. Він не перекладаючи чемодан, відкрив двері та сказав "шановний". Потерпілий повернувся, поклавши речі на тумбу чи пральну машинку, вдарив його в обличчя, від несподіванки він відійшов назад. Потерпілий вийшов слідом за ним. За дверима з лівої сторони від нього знаходився кут. Від цього кута була натягнута білизняна мотузка, на якій висіли речі. Потерпілий його туди штовхнув, та почав бити в область обличчя та голови. Коли він його штовхнув, він впав машинально в цей кут. Потерпілий нагнувся над ним та почав його бити. Він не знає скільки часу пройшло, як він його бив, але встати він йому не дав. Він знаходився в кутку сидячі на підлозі з роздвинутими ногами. Він вдарив його ногою по лівій нозі. Він йому попав в ліву ногу і вийшов у коридор, припинивши його бити, подивився вправо та повернувся назад, але не до нього, а штовхнув двері та зайшов до передбанника. Повернувся дуже швидко назад. В цей час у обвинуваченого все обличчя було в крові, він витер його рукавом куфайки та, опираючись на ящик, який знаходився під ним, правою рукою. Біля ящика лежало простирадло білого кольору та якісь ще речі на підлозі, які впали з білизняної мотузки. Він їх зачепив, коли падав. Білизняна мотузка не була обірвана. Спираючись на ящик, він спробував встати. Так як у нього боліли ребра, він тримав ліву руку внизу ребер, під серцем з лівої сторони і вставав. Потерпілий підійшов до нього, вдарив його знову в обличчя, а потім він почув, як начебто у нього лопнула кістка на пальці, але він не зрозумів. Він відскочив до кута і під світлом ліхтаря побачив у потерпілого лезо ножа. Потерпілий замахувався другий раз ножем. В перший раз він йому попав у палець. Йому нічого не залишалось, як схватити правою рукою ніж. Він не знав, що ліва рука в нього порізана думав там палець зламаний. Він схопив руку потерпілого. Лівою рукою його відштовхнув, а правою взявся за лезо ножа. Він не став виривати у потерпілого ніж, а просто його кинув, машинально він розжав руку і ніж впав на підлогу. Потерпілий просто продовжив бити його руками в область грудної клітини та обличчя, інші удари потрапили в голову та обличчя. В усій цій метушні, коли потерпілий його бив, він знаходився у зігнутому положенні та намагався закрити голову, але нічого не виходило. Він побачив ніж біля його лівої ноги обутої у ботинки. Він схопив у праву руку ніж та почав відбиватись від потерпілого ножем. Потерпілий його продовжував бити, після чого цей ніж випав у нього з руки. Він хотів відійти в сторону, але потерпілий схопив його правою рукою за комірець з лівої сторони фуфайки, там на фуфайці є рвані сліди, а лівою рукою потерпілий його схопив за другу сторону фуфайки. Також вказав, що коли ніж у потерпілого випав з його рук, він тримав його за комірець фуфайки. Там, крім нього та потерпілого нікого не було. Потерпілий тримав його правою рукою за ліву сторону комірця. Лівою рукою наносив удари. Він хотів вирватись від потерпілого і подався вправо. Натомість потерпілий перемістився під стінку, а він стояв до стінки обличчям. В цей самий час, в той передбанник зайшла дружина потерпілого та почала казати: « ОСОБА_25 , ОСОБА_25 ». Потерпілий їй нічого не відповів. Зі словами: «що коїться» вона вийшла. Приблизно через хвилину вбіг їх сусід - свідок ОСОБА_26 . Він почав його бити ззаду, в шию, в голову, між лопаток, по спині, але він не рахував скільки ударів наніс йому свідок. Коли його знайомий відвіз його на квартиру на шиї була гуля. Є її фотографії. Він почав кричати: «Досить». Декілька разів це крикнув. Коли виривався від потерпілого його комірець трохи вирвався. ОСОБА_26 відійшов у бік, та перестав його бити. Після чого, він пішов на вихід. З правого боку до виходу, стояла дружина потерпілого. Він вийшов, повернув вліво по коридору і пішов на вихід, підійшов до дверей, відчинив двері, там замок відчинявся без ключа. Пішов на низ по сходах. Спустився на перший поверх. Натиснув на кнопку у вестибюлі. На вулиці йому стало погано, він вирішив сісти внизу сходів. Він не міг рухатися боліла голова та нудило. У цей самий час до нього підійшов якийсь хлопець зі словами « ОСОБА_27 що тобі погано? ОСОБА_28 кудись відвезти?». Одразу став підіймати його під руку. Світла на той час не було було темно. З лівої руки у нього текла кров. Він оперся на хлопця. Хлопець помітив що щось не те, виматюкався і сказав «що ж ти мене куртку замазав?». Дістав з куртки кишеньковий ліхтар та посвітив йому у обличчя. Виявилося, що він з ним знайомий. Хлопець сказав: «Коля, хто тебе так отделал?». На що він йому сказав: «Відведи мене додому». Він спитав: «Куди, до брата?». Він сказав: «Ні, я покажу». Він пішов з хлопцем на вул. Авіаційну до гуртожитку, на дитячу площадку, де він йому дав телефон, щоб він набрав його знайомого ОСОБА_29 . Після чого він набрав ОСОБА_30 , підніс телефон до вуха, пояснив що сталося і попрохав щоб він його забрав. ОСОБА_31 сказав, що буде через 30 хвилин. Тоді він сів та чекав його на лавці. Його знайомий стояв біля нього та палив. Він сказав, що буде чекати доки не приїде ОСОБА_32 . Він не знає через скільки приїхав ОСОБА_31 , але дуже швидко. Він віддав деякі речі йому, та сказав йому: «Ховай, а потом віддаси». У нього був пістолет «Макарова» з глушником та дві обойми до нього. Знайомий забрав ці речі та пішов. Він зателефонував брату. Брат взяв слухавку, він попрохав брата щоб він підійшов на вул. Повітрофлотську, де колишній дім-аптека, там на куті була аптека, попросив узяти каністру на п`ять літрів з водою та одяг щоб перевдягнутися: штани, куртку, шапку. Вони стали на провулку перед виїздом на проспект Петровського та чекали коли приїде брат зі знайомим ОСОБА_33 . Вони прийшли хвилин може через сім. Брат спитав, що сталося. Він відповів, що сусіди ОСОБА_15 побили його та порізали ножем. І ще тим же ножем він порізав сусіда ОСОБА_13 . Вони забинтували йому руку бинтом. Він переодягнувся. Його шапка лишилася на місці. Брат йому приніс сині штани, коричневу фуфайку. Він одягнувся і вони з ОСОБА_33 пішли, забравши фуфайку, штани, які були в крові. Кучер ОСОБА_31 поїхав до Дніпродзержинська. Його фотографував ОСОБА_32 . Також суду вказав, що він заходив до передбаннику спереду потерпілого, сказав «що це моя, ванна», після чого потерпілий штовхнув його декілька разів та почав наносити удари. Образ та конфліктів між ними не було. Одного разу, було дня за чотири до цього. Ніж з`явився у потерпілого. Він вийшов з передбанника, зайшов туди, після того як з коридору пішов туди і вже після цього потерпілий вийшов звідтіля з ножем. Ножа він не бачив. Першого разу, коли потерпілий замахувався, він думав, що у нього зламався палець. Він навіть не зрозумів, що у нього було. Він не виривав ніж, а тільки схопив ніж за лезо. Ніж залишився у нього він розжав руку та ніж впав на підлогу. Після цього, ніж у нього вибили з руки він там залишився. Він взяв ніж та відбивався від потерпілого. Майдика покликала дружина потерпілого. Через хвилину забіг ОСОБА_26 і одразу кинувся до нього. Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілий стояв під стінкою. Палець у нього був порізаний. Він не звертався за медичною допомогою. Після того, як він пішов з гуртожитку, ОСОБА_34 закрив його у квартирі, щоб він міг відлежатися. У квартирі замок зачинявся тільки з зовні. Він був у даній квартирі до того часу, поки його не виселила хазяйка. Він до третього числа не з`являвся на вулиці. Він приїхав третього увечері та пішов до ОСОБА_15 . Вони зустрічалися два рази. Питав про потерпілого ОСОБА_15 йому все розповіла. До потерпілого він не ходив. Він не вживає алкогольні напої. Він не знає, як пояснити слова ОСОБА_15 про те, що він вживав алкоголь у той вечір. До правоохоронних органів він не звертався, бо не було часу і його зачинили у квартирі. Чому покинув місце вчинення правопорушення пояснити не може. Коли він уходив, потерпілий продовжував стояти під стінкою. Потерпілого не просто так ножем бив. Ніж йому не був потрібен, оскільки він ходить з вогнепальною зброєю. Це зброя, яку він передав товаришу- пістолет «Макаров» з глушником та дві обійми. В той день він забув зброю, бо клав трубу під колодязь. Зброя була на зберіганні. Він не звернувся до поліції, бо на той період йому потрібно було відлежатись. Коли він пішов з гуртожитку він втратив багато крові. Казали, що та кров текла з першого поверху на вулицю. Він ніколи не звертався до лікарні. Йому розбивали голову, але до лікарів він не звертався. З моменту подій до затримання пройшло 15 днів. Це було 21 числа. 5 листопада затримали о 11:00 ранку. Третього числа приїхала хазяйка зі своїм громадянським чоловіком та виселила його. Увесь цей час він був зачинений у квартирі. Кучер ОСОБА_31 приїжджав два рази. Привозив продукти. Свою співмешканку бачив третього числа, коли приїхав з Дніпродзержинська. О сьомій годині вечора він приїхав до Дніпропетровська та поїхав на вул. Авіаційну в м. Дніпро. ОСОБА_15 йому повідомила, що його розшукують. Він не може відповісти, чому не звернувся до правоохоронних органів. Він збирався прийти до поліції, але хотів відлежатися. Навіть приблизно не може сказати як виглядав ніж. Не може сказати куди він наносив удари - просто він неодноразово штрикав ножем куди попало. Телефон відключив, бо не хотілося з розбитим обличчям їхати в тюрму. Відключив щоб його не вичислили. Хотів заїхати в тюрму у своєму розумі, щоб зайвих питань не було. Коли зайшов потерпілий, на ньому був в`язаний светр, на плечі висів рушник, а у руках була якась упаковка. Він йшов до умивальника. Коли він підійшов двері причинилися, потерпілий одразу ж на нього кинувся. Речі поклав на пральну машинку. Двері всередину відчинялися. Потім потерпілий вийшов у коридор, потім з коридору зайшов у підсобку. Вийшов з ножем. Бив, потім припинив. Цивільний позов він не визнає. Він ніколи в житті нікого не образив, ні перехожих, нікого. Платити кошти потерпілому він не буде. У нього двоє дітей, і якщо будуть гроші, він між ними поділить. Затримали його за кілометр від будинку ОСОБА_15 . Він підійшов у десять годин ранку, вона йшла з роботи, за нею підбіг оперативний співробітник і там його затримали. Це було п`ятого числа.
Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України повністю знайшла своє підтвердження сукупністю зібраних на стадії досудового розслідування та досліджених в ході судового розгляду доказами.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 надав колегії суддів показання про те, що 21 жовтня 2016 року, в районі 03.30 години ранку, за адресою: АДРЕСА_3 , до нього в кімнату гуртожитку АДРЕСА_4 постукала сусідка ОСОБА_35 , яка попросила викликати поліцію, оскільки вона сама не могла туди дозвонитись. В його кімнаті сусідка ОСОБА_35 викликала поліцію в кімнату АДРЕСА_5 , де проживала ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_10 , оскільки всю ніч там були крики ОСОБА_12 , а також крики дитини. Сусідка ОСОБА_35 викликала поліцію, після чого вийшла в коридор. Приблизно через 3-5 хвилин він почув крик ОСОБА_36 . Вийшовши у коридор, він побачив, що навпроти кімнати № 44 та кімнати ОСОБА_37 стояла ОСОБА_12 , а позаду ОСОБА_37 стояв обвинувачений ОСОБА_10 та здається тримав ніж біля горла ОСОБА_36 . ОСОБА_12 просила обвинуваченого заспокоїтись. Далі він зайшов до кімнати, щоб повторно викликати поліцію, але телефон розрядився та він не зміг цього зробити. Потім він взяв телефон у дружини та ще один раз викликав поліцію. Згодом крики та шум у коридорі закінчились. Потім він намагався лягти та заснути, однак, через свій емоційний стан, він так і не зміг цього зробити. Оскільки йому необхідно зранку рано на роботу, то він взяв рушник, приладдя для гоління та пішов до комори голитись. Заходячи до комори, він почув голос обвинуваченого, який сказав «уважаемый, минуточку», після чого, зупинившись, він відчув удар ножем в район сонної артерії та понеслись удари ножем. До нанесення ударів обвинувачений ховався за білизною, яка висіла в коморі на сушарці. Перший удар був нанесений обвинуваченим ножем правою рукою в шию, далі під ребро та у груди. Кухонний ніж, яким обвинувачений наносив йому удари, був довжиною приблизно 15 сантиметрів, колір рукоятки він не пам`ятає, але обвинувачений взяв ніж в кухні у ОСОБА_15 . У відповідь, з метою захисту, він також почав наносити обвинуваченому удари в область обличчя та грудей. При цьому, жодних слів та погроз обвинувачений не говорив. На цей шум вийшов сусід - ОСОБА_11 . Він пам`ятає, що сказав сусіду ОСОБА_11 , щоб той був обережним, оскільки у обвинуваченого був ніж. У приміщенні, де це відбувалось, висіла лампа та було ввімкнено світло, світло було також навпроти його кімнати та кімнати № 44. Не було світла лише в кінці коридору. Обличчя, предмети та осіб йому було добре видно. Опритомнів він вже у реанімації, у лікарні № 16. Обвинувачений наніс йому 14 ножових поранень та він втратив 1,5 літра крові. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями у лікарні він пробув близько двох тижнів. Вважає, що обвинувачений проявив щодо нього агресію, оскільки він викликав поліцію на дії обвинуваченого, а також раніше робив йому зауваження щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння. При цьому, у цей день до вищевказаної події сварок між ним та обвинуваченим не було. Пояснив також, що до вказаної події обвинувачений ОСОБА_10 , знаходячись на кухні, розповідав, що раніше він вже відбував покарання за вбивство, а тому вбити людину для нього не проблема. У ОСОБА_10 була фраза, яку він любив казати, - «хороший мент это покойный мент». А оскільки він працював оперуповноваженим у СІЗО, то обвинувачений постійно намагався його спровокувати на конфлікт, іноді намагався штовхнути рукою. Однак, він ніколи не реагував на провокації обвинуваченого та не відповідав останньому на провокації. Іноді він робив зауваження обвинуваченому щодо його поведінки. Також, пояснив, що 20 жовтня 2016 року, приблизно о 20.00 год., він бачив, як обвинувачений зі співмешканкою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ледве підіймались до себе додому, від них був чутний різкий запах алкоголю. Після цих подій з обвинуваченим він не бачився та з ним ніхто не зв`язувався з приводу вказаного питання. Обвинувачений у той день був одягнений у чорну фуфайку, чорні спортивні штани. Коли обвинувачений тримав ніж у горла сусідки він не пам`ятає хто був поряд. Обвинувачений наніс йому удари ножем за те, що він намагався викликати поліцію. Він підтримує цивільний позов у повному обсязі та просить його задовольнити.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 надала колегії суддів показання про те, що потерпілий ОСОБА_7 є її чоловіком. 21 жовтня 2016 року, вночі, приблизно о 03.30 год., до неї постукала сусідка ОСОБА_35 , яка попросила викликати поліцію, оскільки сусіди дуже шуміли. Вони викликали поліцію. Коли сусідка пішла, вони зайшли до себе та лягли спати. Згодом у коридорі знову почався крик. ОСОБА_35 кричала та гукала ОСОБА_7 , на допомогу. Коли вона виглянула з кімнати у коридор, то побачила, як обвинувачений ОСОБА_10 ніж до шиї ОСОБА_37 притулив. Потім всі розійшлись, а вона зайшла та знову лягла спати. Потерпілий її чоловік почав збиратись на роботу, періодично виходив та заходив у кімнату. Згодом, вона почула дивні крики у коридорі, у зв`язку з чим вона встала, вийшла з кімнати та пішла по коридору та пройшла в сушилку. Зайшовши, вона побачила як обвинувачений б`є ножем в ліву частину її чоловіка, в область серця. Потерпілий був увесь в крові та зігнувся. Потерпілий стояв до неї спиною або трохи боком, зігнутим та був весь у крові, та обвинуваченого, який стояв до неї боком або обличчям та бив потерпілого ножем в область серця. При ній, наскільки вона пам`ятає, обвинувачений наніс потерпілому не менше чотирьох ударів. Більше у цьому приміщенні нікого не було. В цей час світло було ввімкненим, освітлення було нормальним, а тому вона все бачила, побачити подію, що відбувалась, їй нічого не заважало. Ніж був загальною довжиною приблизно 15 сантиметрів, з рукояткою. Вважає, що коли вона зайшла, то обвинувачений побачив її, однак удари ножем потерпілому наносити не перестав. Вона закричала. В цей час, повз проходив ОСОБА_11 , який підбіг на її крики, відштовхнув обвинуваченого та відтягнув його від потерпілого в сторону так, щоб обвинувачений більше не наносив потерпілому удари. Чи наносив ОСОБА_11 удари обвинуваченому вона точно не пам`ятає. Обвинувачений припинив наносити удари потерпілому саме тому, що ОСОБА_11 його зупинив. В цей час обвинувачений втік, але там залишилась шапка та частина від ножа. Вони почали надавати потерпілому допомогу, так як кров лилась дуже сильно, викликали швидку та реанімацію, а також приїхала поліція. Обвинувачений не намагався надавати допомогу потерпілому. Згодом приїхала швидка та відвезла потерпілого до лікарні. Ще до вищезазначеної події обвинувачений інколи намагався обізвати потерпілого, однак на обвинуваченого ніхто не реагував. Обвинувачений був її сусідом приблизно півроку до вищевказаної події. З обвинуваченим вона та її чоловік не спілкувались, але при цьому бачили, що він приходить до гуртожитку, розташованого по АДРЕСА_3 . Як сусіда, вона вважає обвинуваченого неврівноваженою особою, останній випивав, завжди сварився зі співмешканкою, вони ображали дитину, дитина завжди плакала. Після вищеописаних подій вона вперше побачила обвинуваченого ОСОБА_10 здалеку, приблизно через 10-14 днів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надала колегії суддів показання про те, що точно дати розглядуваної події вона не пам`ятає, це було в будинку по АДРЕСА_3 . Того дня вона та ОСОБА_10 спустилися до бару, випили, після чого піднялися до кімнати. В бар вони спускалися лише одного разу. Вказаний бар працює до 00.00 години. В той день вона випила приблизно 100 г. коньяку, а ОСОБА_10 випив близько 150 г. коньяку з одноразового стаканчику. В період часу, приблизно з 00.00 години по 02.00 годину між ними почався конфлікт, оскільки ОСОБА_10 забирав її речі. Від ОСОБА_10 постійно надходили погрози. Під час конфлікту їхня сусідка постукала в двері та попросила вести себе тихіше, після чого забрала її дитину. Після цього ОСОБА_10 вибив двері ОСОБА_37 щоб забрати дитину, при цьому вдаривши ОСОБА_39 . Вдари він наносив в її присутності. ОСОБА_10 був одягнений в темно синю робу, штани. Далі, вона з дитиною та ОСОБА_10 повернулися до своєї кімнати. Світло горіло біля її кімнати та біля кімнати сусідки ОСОБА_36 . Після цього ОСОБА_10 приніс ніж з білою рукояткою, довжиною приблизно 10 см. Рукоять цього ножу була з пластику білого кольору, по розміру вкладалася в долоню. Як ОСОБА_10 брав вказаний ніж вона не бачила. Він вийшов з даним ножем. Далі, коли вона зайшла до санвузла, то побачила сусіда, який сидів весь у крові, поряд з ним також була кров. Наскільки вона пам`ятає, потерпілий був непритомним. ОСОБА_11 перев`язував потерпілого, щоб не було кровотечі та викликав швидку допомогу. Того дня вона була в стані алкогольного сп`яніння, але могла триматися на ногах. Як ОСОБА_10 наносив удари ножем вона не бачила. Також біля нього був сусід ОСОБА_11 . В приміщенні, де перебував потерпілий горіло світло. Далі, вона та ОСОБА_11 почали шукати ОСОБА_10 . По телефону він відповів, що знаходиться в м. Кривий Ріг, а потім зовсім вимкнув мобільний телефон. Після цього, приблизно через тиждень або два, вона бачила ОСОБА_40 , він чекав її під будинком з електрошокером, показував їй фото з телефону, де він був побитий, щоб довести, що це не він винен, а напад був скоєний на нього, а він в свою чергу лише захищався. Також сідок додала, що постійно чула від ОСОБА_10 погрози, він ґвалтував її при дитині та записував це на телефон, чим шантажував її. ОСОБА_10 був агресивним. Свідок також повідомила, що не бачила, щоб ОСОБА_41 тримав ніж біля ОСОБА_36 . Також вона не бачила, щоб потерпілий втручався в її з ОСОБА_10 конфлікт.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав колегії суддів показання про те, що вказані події мали місце на вул. Караваєва, на третьому поверсі гуртожитку. Він прокинувся від шуму, вийшов з кімнати та побачив, як сусіди з`ясовують стосунки, а саме ОСОБА_10 з ОСОБА_12 . Вийшов він в той момент, коли почув крик дитини. Також він чув, як сусідка на ім`я ОСОБА_42 кричала: « ОСОБА_25 , нож!». Він побачив, як потерпілий та нападник щепилися на вході до санвузлу. Там відбувалася бійка із застосуванням ножа. Обидва учасники бійки стояли спиною до нього. Як точно стояв ОСОБА_10 він не пам`ятає, оскільки його погляд був направлений на ніж, який знаходився в руках ОСОБА_10 . Судячи з леза ножа, то це був звичайний кухонний ніж, рукоять ножа він не бачив, лезо довжиною приблизно 13-15 см. ОСОБА_10 тримав ніж у правій руці. ОСОБА_7 намагався блокувати ніж. Враховуючи стан футболки та кровотечу потерпілого, він зрозумів, що завдані ножові поранення. Побачивши ніж, він втрутився в бійку, штовхнув в плече та спину ОСОБА_10 , щоб змістити останнього в кут кімнати та убезпечити себе. В той час ОСОБА_10 перебував спиною до нього. Він наніс декілька ударів правою рукою в щелепу, в праве плече та по спині. Разом він наніс ОСОБА_10 приблизно 5-6 ударів. Після цього ОСОБА_10 змістився по стінці вліво від нього та зник з місця злочину. Після зникнення ОСОБА_10 , ніж він не бачив. Проте він бачив ніж зі слідами крові в руках ОСОБА_10 , в нього було достатньо часу, щоб це розгледіти. Коли ОСОБА_7 тримав руку ОСОБА_40 з ножем, останній застосував зусилля, щоб нанести удар ножем. Тільки після його втручання в бійку, ОСОБА_10 припинив свої дії. Усі події відбулися дуже швидко, лічені секунди. Освітлення тоді було достатнім, щоб побачити кров на підлозі та на потерпілому. Обличчя чоловіків також було видно. Увесь час він знаходився в передбаннику. Окрім передбанника, крові він більше ніде не бачив. Після цього він почав надавати первинну медичну допомогу потерпілому. Намагався зупинити кровотечу, а останній почав втрачати свідомість. У потерпілого було видно поріз шиї, звідки йшла кров. На руках у ОСОБА_10 також була кров. Руки потерпілого також були у крові. ОСОБА_10 він бачив всього декілька разів. Охарактеризувати ОСОБА_10 , він не може. ОСОБА_10 був одягнений в тілогрійку темного кольору, темні штани та темні черевики.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 надала колегії суддів показання про те, що вона прокинулась вночі в своїй кімнаті в гуртожитку по АДРЕСА_3 , на третьому поверсі, приблизно о 03.00 годині ночі, від дитячого крику. Коли вона зрозуміла, що то кричала дитина сусідів, вона одягнулась, вийшла у коридор та постукала в кімнату сусідів, які проживають через кімнату від неї. Двері відчинила ОСОБА_12 , та з кімнати вибігла донька останньої ОСОБА_19 , яка побігла по коридору. За дитиною вибігли ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_10 . Після цього вона розвернулась та почала йти до своєї кімнати. В цей час ОСОБА_12 та ОСОБА_10 повертались до своєї кімнати разом з дитиною. Коли ОСОБА_12 проходила повз неї, то попросила її взяти до себе доньку ОСОБА_17 . Вона відповіла ОСОБА_12 , що може взяти дитину, однак не надовго, оскільки о 09.00 годині ранку вона йде на роботу, на що ОСОБА_12 погодилась та ОСОБА_19 зайшла до неї у кімнату. Коли вона вже збиралась закрити двері на замок, обвинувачений раптом силою відчинив двері та почав її заштовхувати у кімнату. Їй вдалося ухилитись від обвинуваченого та вона вибігла у коридор. Обвинувачений сказав їй, щоб вона віддала дитину, на що вона відповіла, щоб забирав. Дитина повернулась до своєї кімнати. У коридорі обвинувачений придавив її до протилежної стіни коридору, вдарив її по обличчю, в район щелепи, та почав щось шукати у кишені одягненої на ньому куртки, намагаючись щось дістати. При цьому, лівою рукою обвинувачений тримав її за плече, а правою рукою шукав щось у кишені одягненої на ньому куртки. Ножа в руках обвинуваченого вона не бачила та до її горла обвинувачений ніж не підносив. В цей час до них підійшла ОСОБА_12 , сказала обвинуваченому йти з нею та, взявши обвинуваченого за руку, потягнула до їх кімнати. Вона зайшла до себе в кімнату, але крики продовжились. Вона перелякалась та вирішила викликати поліцію. Однак, номер телефону для виклику поліції вона забула. Вона вийшла у коридор та побачила, що двері в кімнату ОСОБА_7 трохи відкриті. Вона підійшла до дверей, де стояв ОСОБА_7 , та попросила підказати номер для виклику поліції. Біля дверей ОСОБА_7 вона викликала поліцію, після чого пішла до себе в кімнату. За нею слідом йшов ОСОБА_7 , він йшов умиватись, оскільки в його руках була зубна щітка та зубна паста. Вона зайшла до себе в кімнату, однак, приблизно через 5 хвилин вона вирішила піти вниз, щоб зустріти поліцію. Коли вона проходила, то бачила, як у передбаннику умивальника сидів ОСОБА_7 . На полу вона бачила краплини крові. Внизу стояла мати ОСОБА_11 , яка також викликала та чекала поліцію. У коридорі погане освітлення, а тому крові вона не бачила. В фойє добре освітлення і світла підлога, а тому там вона вже побачила краплини крові. Криків дружини потерпілого вона не чула. Мати ОСОБА_11 повідомила її, що ОСОБА_10 втік. Пізніше приїхала поліція та швидка допомога. Потерпілий сидів на підлозі, обпершись на стіну, та був весь у крові. Після того, як вона піднялась на свій поверх, то побачила багато крові. Після вищевказаних подій вона більше не бачила обвинуваченого ОСОБА_10 . На її думку, під час вищевказаної події обвинувачений та ОСОБА_12 перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від них був запах алкоголю.
Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_43 надала колегії суддів показання про те, що вона працює експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Соборна 14, завідувач відділу судово-медичної експертизи потерпілих, обвинувачених та інших осіб. Стаж роботи понад 15 років, кваліфікаційна категорія перший клас судового експерта. Колегії суддів надала пояснення про те, що проводила судовомедичну експертизу потерпілого. Під час проведення судово-медичної експертизи на підставі вивчення наданої медичної документації та огляду обстежуваного було встановлено, що у потерпілого були виявлені тілесні ушкодження у вигляді дванадцяти колото-різаних поранень. Одного проникаючого та інші не проникаючі колото-різані поранення шиї, грудної клітини, надплічних областей та лівого плеча. У потерпілого було виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням ребра, міжреберної артерії і рана, яка проникає в плевральну порожнину. Дані тілесні ушкодження відповідно до пункту 2.1.3 Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент заподіяння. Всі інші виявлені у нього тілесні ушкодження, як кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень, такі що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відповідно до пункту Правил визначення ступеню тяжкості, проникаючі поранення грудної клітини як з ураженням внутрішніх органів, так і без ураження внутрішніх органів відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Судово-медична експертиза проводилась і складався висновок експерта за № 4526Є на підставі вивчення медичної документації і на підставі огляду потерпілого. Це експертиза живої особи і в даному випадку, коли оглядався потерпілий, на ньому були рубці. Ці рубці є наслідком загоєння колото-різаних поранень. І по цим наслідкам загоєння у вигляді рубців неможливо конкретно встановити особливості травмуючого предмета, такі як довжина леза, його гострота, наявність обуху та інші особливості такого предмету. Тому що це вже наслідки загоєння таких поранень. І тому неможливо вказати індивідуальні особливості і немає судово-медичних даних для встановлення цих характеристик. Огляд потерпілого проводився 12.12.2016 року. Експертиза проводилась не з приводу стану його здоров`я. Судово-медична експертиза проводилася з метою встановлення наявності тілесних ушкоджень, механізму їх спричинення, давності їх спричинення і ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Судово-медична експертиза з приводу стану здоров`я не проводилась. Висновок підтримала у повному обсязі.
Крім пояснень потерпілого, свідків, експерта вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:
- протоколом огляду від 21 жовтня 2016 року, проведеного у проміжок часу з 06 год. 00 хвл. до 06 год. 30 хвл. у присутності понятих, згідно якого, об`єктом огляду є кімната (придбанник), розташована перед умивальною кімнатою на 3 поверсі 5-и поверхового будинку гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_3 . Вхід до кімнати здійснюється через двохстворкові дерев`яні двері білого кольору. Справа в коридорі, перед дверима, знаходиться диван, на якому знаходиться фрагмент з полімерного матеріалу чорного кольору. В кімнаті справа знаходиться санвузол. Зліва біля стіни знаходяться три листа ДСП та картонна коробка з-під ноутбука «ASUS», на поверхні якого знаходяться сліди речовини бурого кольору. В середині коробки знаходяться одна пара резинових тапочок чорного кольору та чорна в`язана шапка. На поверхні ДСП знаходяться невеликі сліди потьоків речовини бурого кольору. Справа біля двері знаходиться пластмасове відро з вологою ганчіркою, дерев`яна швабра, віник та металевий совок. З картонної коробки вирізаний фрагмент картону зі слідами речовини бурого кольору. Тапочки резинові чорного кольору та в`язана шапка чорного кольору упаковані в спцепакет. Фрагмент картонної коробки зі слідами речовини бурого кольору упакований в паперовий конверт. В коридору, з дивану взятий фрагмент з полімерного матеріалу чорного кольору зі слідами речовини бурого кольору та упакований в спецпакет (арк. 7 кримінального провадження);
- протоколом огляду від 21 жовтня 2016 року, проведеного у проміжок часу з 08 год. 50 хвл. до 09 год. 00 хвл. у присутності понятих, згідно якого, об`єктом огляду є хол таракального відділення лікарні, розташований на третьому поверсі ГКБ № 16, яка розташована за адрескою: м. Дніпро, вул. Г. Сталінграда, 19-А. В холі таракального відділення старша медична сестра ОСОБА_44 видала особисті речі потерпілого ОСОБА_7 , а саме: футболку білого кольору, перерізану навпіл зі слідами речовини бурого кольору; спортивні штани темно синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та шкіряний пояс чорного кольору. На футболці мається три отвори, один біля карману, на відстані 7 см. нижче два отвори зліва. Перший, біля кармани розміром 37?3 мм., другий 28?2 мм., третій 23?2 мм. Речі запаковані у спец пакет № 3474811 (арк. 8 кримінального провадження);
- довідкою КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» № 826 від 21.10.2016 року, згідно якої у ОСОБА_7 поранення, рана лівого плеча, предпліччя, різана рана шиї ліворуч. Колоті рани грудної клітини ліворуч (арк. 24 кримінального провадження);
- довідкою КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» б/н від 21.10.2016 року, згідно якої у ОСОБА_7 встановлений діагноз: проникаюча колото-різане поранення грудної клітини ліворуч. Лівосторонній гелоторакс, численні колото-різані поранення грудної клітини, лівого плеча і шиї (арк. 25 кримінального провадження);
- висновком експерта № 4526е від 12 грудня 2016 року, згідно якого, за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по навкологрудинній лінії (на відстані 128 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 3,5 см. ліворуч від умовної серединної лінії тіла) далі переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, пересіченням 5-го ребра та частковим ушкодженням грудини, з ушкодженням міжреберної артерії та далі проникає в плевральну порожнину ліворуч, з гематомою в передньому середостінні та явищами лівостороннього гемотораксу (1000 мл. крові зі згортками в плевральній порожнині); колото-різаної рани на лівій бічній поверхні шиї від середньої до нижньої третини, яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах шиї на глибині 1,5см; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною в надплічній області праворуч (на відстані 10 см. від зовнішнього кута правого плеча та на 4,5 см. вгору від правої ключиці), яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по передньо-пахвовій лінії (на відстані 140 см. вгору від підошовної поверхні стоп та 16 см. ліворуч від умовної серединної лінії тіла), яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною по середньо-пахвовій лінії (на відстані 131 см. вгору від підошовної поверхні стоп та на 23 см. ліворуч від умовної серединної лінії тіла), яка переходить в раньовий канал, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчується в м`яких тканинах; 2-х непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини ліворуч, які розпочинаються ранами по середньо-пахвовій лінії (практично у пахвовій западині), які переходять в раньові канали, з ушкодженням по ходу яких: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та сліпо закінчуються в м`яких тканинах; колото-різаного поранення на передній поверхні лівого плечового суглобу (ближче до пахвової западини), яке сліпо закінчується в м`яких тканинах плеча; колото-різаного поранення на передній поверхні лівого плеча в середній третині, яке сліпо закінчується в м`яких тканинах плеча; колото-різаного поранення на задній поверхні лівого плеча у верхній третині, яке сліпо закінчується в м`яких тканинах плеча; 2-х колото-різаних поранень на зовнішній поверхні лівого плеча в середній та нижній третині, які сліпо закінчуються в м`яких тканинах плеча. Всі виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини (праворуч та ліворуч) та колото-різаних поранень лівого плеча, спричинені від не менш як 12-ти механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяв (діяли) в область передньої поверхні грудної клітини ліворуч, бічної поверхні грудної клітини ліворуч, правої надплічної області, лівої бічної поверхні шиї та в область лівого плеча, що підтверджується характером ран (краї ран рівні, кінці гострі) та наявністю раньових каналів. За своїм характером виявлене у нього тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням ребра та грудини, міжреберної артерії, з явищами лівостороннього гемотораксу - відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3-й, «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6. Виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та колото-різаних поранень лівого плеча (як кожне окремо) - відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день). На підставі п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Враховуючи характер та локалізацію всіх виявлених у нього тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до надходження на стаціонарне лікування в 16 МКЛ, тобто і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові. Всі виявлені у нього тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини (праворуч та ліворуч) та колото-різаних поранень лівого плеча, спричинені від не менш як 12-ти механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими властивостями, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними властивостями, що діяв (діяли) в область передньої поверхні грудної клітини ліворуч, бічної поверхні грудної клітини ліворуч, правої надплічної області лівої бічної поверхні шиї та в область лівого плеча, що підтверджується характером ран (краї ран рівні, кінці гострі) та наявністю раньових каналів. По наслідкам загоєння колото-різаних поранень у вигляді; рубців, встановити характерологічні особливості травмуючого предмету, такі як: довжина леза, його гострота, його ширина, тощо - не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних. Встановити положення ОСОБА_7 в момент отримання тілесних ушкоджень, не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю судово-медичних експертних даних, можливо лише вказати, що він був звернутий переважно лівою бічною поверхнею тіла до травмуючого предмету (предметів). В умовах стаціонару була взята кров для дослідження на наявність алкогольного сп`яніння (результат № 11145) - алкоголь в крові не виявлений. За даними наданої медичної документації у нього в 2005 році був перенесений гострий інфаркт міокарду. Відповідно до огляду терапевту встановлено наявність хронічних захворювань: гіпертонічної хвороби 3 ст., неускладненого гіпертонічного кризу. Ішемічної хвороби серця: постінфарктний та дифузний кардіосклероз (арк. 31-35 кримінального провадження);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12 грудня 2016 року, проведеного у проміжок часу з 11 год. 20 хвл. до 11 год. 45 хвл. у присутності потерпілого, захисника, понятих, згідно якого, потерпілий ОСОБА_7 , знаходячись в приміщення обласного бюро СМЕ, за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, буд. 14, виявив добровільне бажання виказати та показати на обставини спричинення йому тілесних ушкоджень, що мали місце 21 жовтня 2016 року, близько 03.30 години, за адресою: м. Дніпро, вул. Караваєва, буд. 13. Так потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 21 жовтня 2016 року, приблизно о 03.30 години, він зайшов в кімнату санвузла, яка заходиться на третьому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_3 , де до нього підійшов малознайомий ОСОБА_10 , знаходячись перед ним на відстані близько 50 см. та тримаючи кухонний ніж в правій руці. Один удар знизу вверх, в область грудини по центру зліва, другий знизу вверх в шию зліва, а потім удар знизу вверх в пахвову область ліворуч. Далі він своєю лівою рукою схопив праву руку ОСОБА_10 з ножем та почав втрачати свідомість. Після цього ОСОБА_10 продовжував наносити йому удари, однак механізм їх нанесення він не пам`ятає (арк. 36-37 кримінального провадження);
- додатковим висновком експерта № 4539е від 13.12.2016 року, згідно якого за даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_7 зазначені у висновку експерта № 4526е від 12 грудня 2016 року оцінка свідчень потерпілого, обвинуваченого, свідків та інших осіб не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів. Локалізація та характер виявлених у нього тілесних ушкоджень у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням ребер та груднини, міжреберної артерії, з явищами лівостороннього гемотораксу; колото-різаної рани на лівій бічній поверхні шиї та непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розташоване по середньо-паховій лінії (практично у паховій западні) не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, тобто від ударів леза ножа в область грудної клітини та шиї. При проведенні судово-медичної експертизи в нього також були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та колото-різаних поранень лівого плеча, механізм спричинення яких оцінити не представляється можливим, так як, в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 механізм отримання їх не вказує (не пам`ятає) (арк. 41-42 кримінального провадження);
- довідкою № 32 КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради, про те, що 05.11.2016 року ОСОБА_10 звернувся в приймальне відділення з приводу хуліганських дій. Діагноз: вогнепальне поранення н/з правої голені та н/з лівого стегна (гумові пулі). Рекомендоване амбулаторне лікування (арк. 86 кримінального провадження);
- довідкою № 895 КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради про те, що ОСОБА_10 звернувся в приймальне відділення з приводу травми при затриманні, тікав від співробітників поліції. Діагноз: вогнепальне поранення н/з правої голені та н/з лівого стегна (гумові пулі) (арк. 86 кримінального провадження).
- висновком судово-психіатричного експерта № 309 від 27.12.2016 року, згідно якого ОСОБА_10 хронічним душевним захворюванням у період часу, яке стосується до інкримінованого йому діянню, не страждав та на даний час не страждає. Виявляв раніше та виявляє на даний час емоційно неврівноважений розлад особистості. В період часу, який відноситься до інкримінуемого йому діяння іспитуємий не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, коли він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час за своїм психічним станом іспитуємий також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Вказаний висновок підтверджується анамнестическими відомостями, даними матеріалів кримінального провадження, медичною документацією, результатами даного психіатричного обстеження про властивість іспитуємому таких дисгармонічних рисах характеру, як егоцентризм, завищення самооцінка, демонстративність і бравада в поведінці, емоційна лабільність, схильність до реакцій запальності, дратівливості, нестриманості. Зазначені особливості психіки іспитуємого виражені не настільки значно, не супроводжуються болючим порушеннями пам`яті, мислення, критичних здатностей, психотичною симптоматикою і не позбавляли його можливості в період інкримінуемого йому діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В період часу, яке стосується до інкримінованого йому діянню, іспитуємий не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу, душевної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, про що свідчать данні про вживання ним спиртних напоїв в той день, його вірне орієнтування в навколишньому та обличчях, певна послідовність і цілеспрямованість дій, відсутність в його поведінці і висловах в той період часу ознак марення, галюцинацій, розладів свідомості чи інших хворобливих порушень душевної діяльності. За своїм психічним станом в даний час випробуваний також може віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (арк. 114-116 кримінального провадження);
- речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, якими визнано: тапочки, шапка, футболка, спортивні штани, пояс (з РБК), які належать потерпілому ОСОБА_7 .
Від виклику та допиту у судовому засіданні свідка ОСОБА_45 , обвинувачений та його захисник у судовому засіданні відмовились.
В судовому засіданні обвинувачений скористався правом допитати свідків ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , що відповідає вимогам п.1, під п. «d» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, із забезпеченням надання йому можливості надати аргументи на підтвердження його показань.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_48 надав колегії суддів пояснення про те, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_10 . В кінці жовтня 2016 року, йому зателефонував брат обвинуваченого - ОСОБА_49 та повідомив про бійку. Він прийшов на вул. Революційну, де стояв автомобіль, а також обвинувачений ОСОБА_10 . Обвинувачений був побитий, а саме було підбите око, розбита голова та порізана рука в районі великого пальця. При цьому, на його думку, в стані алкогольного сп`яніння в той момент обвинувачений не перебував. Брат обвинуваченого ОСОБА_49 наклав обвинуваченому пов`язку, а також промив рани на голові та руці. Далі обвинувачений з водієм автомобіля кудись поїхали, а він з ОСОБА_50 пішов додому. Самої бійки він не бачив. Зі слів обвинуваченого, осіб, які його побили, було двоє потерпілий та ще один чоловік. Він чув, як ОСОБА_49 питав у обвинуваченого, чи не вбив він когось, на що останній відповів, що це його хотіли вбити. Пояснив також, що раніше він перебував у стосунках з ОСОБА_12 , однак вона вкрала у нього телефон, у зв`язку з чим він написав заяву в поліцію за фактом крадіжки. ОСОБА_12 він вважає поганою людиною, яка постійно говорить неправду.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_49 надав колегії суддів пояснення про те, що два роки тому, коли відбулися розглядувані події, він працював до пізнього часу. Йому зателефонував брат ОСОБА_10 та попросив прийти на пр. Петровського, при цьому повідомив, що його побили та йому треба вода і бинт. Він узяв воду, бинти та зеленку, зателефонував своєму товаришу та вони пішли на зустріч з ОСОБА_10 . При зустрічі ОСОБА_10 був побитим, палець на руці був розрубаний. Вони перебинтували руку ОСОБА_10 та останній повідомив, що до нього приставали, в результаті чого виникла бійка. Потім прийшов друг ОСОБА_10 та вони поїхали вдвох вверх, в бік пр. Петровського. У ОСОБА_10 були синці під очима, пухлини на голові, 3-4 гематоми, він був в брудному одязі та мокрий. Що було на тілі у ОСОБА_10 він не бачив. Він приніс ОСОБА_10 штани, дублянку. ОСОБА_10 був одягнений в чорні штани, туфлі, фуфайку синього кольору. Куди поділися речі після переодягання ОСОБА_10 він не пам`ятає. Одяг ОСОБА_10 був в крові, ліва штанина також в крові, а права розірвана. На його запитання що сталося, ОСОБА_10 відповів, що подрався з двома чоловіками, які на нього накинулись. Один з цих чоловіків був з ножем, але він ( ОСОБА_10 ) вихопив в нього ніж на наніс тілесних ушкоджень цьому чоловіку. При цьому ОСОБА_10 зазначив, що той чоловік залишився живим.
Всі докази у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_10 отримані у передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України порядку, є належні та допустимі.
Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.
Також, вирішуючи питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011р. - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співісну вання достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
В ході судового слідства колегія суддів ретельно перевірила версію обвинуваченого щодо заподіяння ним тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки він захищався та дійшла висновку про її неспроможність, виходячи з наступного.
Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочин проти життя та здоров`я особи» передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним, при цьому, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Згідно із частиною першою ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Аналіз норм ст. 36 КК України дає підстави стверджувати, що до критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.
Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.
Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема, щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Згідно із ч.3 ст.15 КК України, замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Відповідно до ч.2 ст.24 КК України, умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.115 КК України характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідками у вигляді смерті людини, причинного зв`язку між зазначеним дією і наслідками. Замах на вбивство має місце тільки тоді, коли діяння винного було безпосередньо спрямоване на позбавлення життя іншої людини, але злочинний умисел (смерть) може настати з причин, незалежних від волі винного. Замах на вбивство може бути вчинено лише при наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлено, замах на вбивство відсутній, а вчинене необхідно кваліфікувати за наслідками, які настали.
Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності.
Отже, замах на вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин.
При відмежуванні замаху на вбивство від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_10 визнав факт заподіяння ним потерпілому у даному кримінальному провадженні тілесних ушкоджень ножем.
В ході судового розгляду обвинувачений стверджував, що він збираючись додому, забравши свої речі від ОСОБА_15 , 21 жовтня 2016 року близько 03 години 30 хвилин він перший зайшов до підсобного приміщення санвузла, а потерпілий йшов позаду нього, де у них виник словесний конфлікт. Порівнявсь з входом до вмивальника, потерпілий підійшов до обвинуваченого та штовхнув його декілька раз в спину та пішов до вмивальника, але дані ствердження спростовуються, як показами потерпілого ОСОБА_7 , який під час судового розгляду надав суду послідовні і стабільні покази про обставини подій та суду пояснив про те, що він взяв рушник, приладдя для гоління та пішов до комори голитись. Заходячи до комори, він почув голос обвинуваченого, який сказав «уважаемый, минуточку», після чого, зупинившись, він відчув удар ножем в район сонної артерії та понеслись удари ножем. До нанесення ударів обвинувачений ховався за білизною, яка висіла в коморі на сушарці. Також свідок ОСОБА_51 суду пояснила, що біля дверей потерпілого ОСОБА_7 вона викликала поліцію, після чого пішла до себе в кімнату. За нею слідом йшов ОСОБА_7 , він йшов умиватись, оскільки в його руках була зубна щітка та зубна паста.
Таким чином, ствердження обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він йшов до приміщення санвузла попереду потерпілого, де у нього з ним виник словесний конфлікт не знайшло свого підтвердження в процесі розгляду кримінального провадження, а навпаки той факт що ніж належав обвинуваченому, а не потерпілому підтверджується показаннями самого обвинуваченого, який показав, що приблизно 03:30-03:40 він зустрів потерпілого, який виходив з кімнати та у нього на плечах лежав рушник, а в руках була мильниця чи шампунь, та станок для гоління Інших речей у потерпілого не було.
Таким чином поведінка обвинуваченого свідчить про його бажання спричинити конфлікт з потерпілим, оскільки, як він показав в судовому засіданні, він сам цілеспрямовано зайшов за потерпілим до кімнати умивальника, з метою з`ясувати відносини.
Також, обвинувачений стверджував, що ніж приніс потерпілий, оскільки спочатку потерпілий наносив йому чисельні удари руками та ногами, а потім кудись швидко вийшов, повернувшись вдарив його знову в обличчя, а потім обвинувачений почув, як начебто у нього лопнула кістка на пальці, але він не зрозумів. Обвинувачений відскочив до кута і під світлом ліхтаря він побачив у потерпілого лезо ножа.
Проте дані ствердження обвинуваченого також не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки свідок ОСОБА_12 суду надала послідовні пояснення про те, що ОСОБА_10 приніс у кімнату ніж з білою рукояткою, довжиною приблизно 10 см. Рукоять цього ножу була з пластику білого кольору, по розміру вкладалася в долоню. Як ОСОБА_10 брав вказаний ніж вона не бачила, але бачила, як обвинувачений ОСОБА_10 вийшов з даним ножем. Свідок ОСОБА_11 надав суду пояснення, що ніж знаходився в руках ОСОБА_10 . Свідок ОСОБА_38 надала суду пояснення, про те, коли вона пройшла в сушилку, побачила як обвинувачений б`є ножем в ліву частину її чоловіка, в область серця.
Колегія суддів критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_10 що ніж перебував у потерпілого, а він намагаючись відібрати ніж, схвативши ніж правою рукою за лезо. Дані ствердження нічим не підтверджені, а навпаки згідно фотознімка у обвинуваченого вбачається різана рана верхньої сторони великого пальця лівої руки, але якби він вихвачував ніж у потерпілого правою рукою, поранення були б пальців або долоні правої руки, тому механізм поранення пальця лівої руки, ніяк не узгоджується з даними ствердженнями обвинуваченого.
Також, колегія суддів критично ставиться до показань обвинуваченого, даних останнім в судовому засіданні про те, що він захищався від потерпілого, оскільки дані ствердження спростовуються узгодженими показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_52 . Так свідок ОСОБА_11 суду показав, що він побачив, як потерпілий та нападник зцепилися на вході до санвузлу. Там відбувалася бійка із застосуванням ножа. Його погляд був направлений на ніж, який знаходився в руках ОСОБА_10 Судячи з леза ножа, то це був звичайний кухонний ніж, рукоять ножа він не бачив, лезо довжиною приблизно 13-15 см. ОСОБА_10 тримав ніж у правій руці, який був у крові. Потерпілий ОСОБА_7 намагався блокувати ніж. Враховуючи стан футболки та кровотечу потерпілого, він зрозумів, що завдані ножові поранення. Тільки після того, як втрутився в бійку обвинувачений перестав наносити ножові удари потерпілому та втік. Свідок ОСОБА_38 суду показала, що коли вона пройшла в сушилку, зайшовши, вона побачила, як обвинувачений б`є ножем в ліву частину її чоловіка, в область серця. Потерпілий був увесь в крові та зігнувся. Потерпілий стояв до неї спиною або трохи боком, зігнутим та був весь у крові. Не зважаючи на те, що вона знаходилась у даному приміщенні обвинувачений продовжував наносити потерпілому ножові удари, яких було не менше чотирьох.
Таким чином, характер та локалізація ран потерпілого ОСОБА_7 свідчить не про хаотичне їх нанесення, а про цілеспрямованість нанесення їх саме в житєвоважливі органи та зі значною силою з метою досягнення мети у виді смерті потерпілого ОСОБА_7 . Крім того, про бажання спричинення смерті потерпілому також свідчить той факт, що після того, як обвинувачений побачив на почув крики дружини потерпілого ОСОБА_53 під час нанесення ударів ножем потерпілому, він так і не припинив наносити удари ножем потерпілому ОСОБА_7 .
При цьому, обвинуваченому довести свій умисел на спричинення смерті потерпілому, завадив, як сам потерпілий, який після нанесення проникаючого удару ножем схопив руку обвинуваченого, та намагався чинити опір, так і дії свідка ОСОБА_11 , який шляхом відштовхування обвинуваченого та нанесення йому ударів, фактично завадив (унеможливив) досягнення бажаної мети для обвинуваченого у вигляді смерті потерпілого.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 309 від 12.12.2016 року, обвинувачений ОСОБА_10 хронічними душевними захворюваннями в період часу, що стосується інкримінованого йому діяння, не страждав та на даний час не страждає. Виявляв раніше та виявляє на даний час емоційно неврівноважений розлад особистості. В період скоєння суспільно-небезпечного діяння міг надати оцінку своїм діям та керувати ними.
Оцінюючи досліджені по справі письмові докази, колегія суддів вважає за необхідне звернути детальну увагу на висновок судово-психіатричної експертизи №309 від 12.12.2016 року. Так, досліджуючи психічний стан обвинуваченого ОСОБА_10 лікарями було встановлено, що останній має такі риси характеру, як егоцентризм, завищену самооцінку, демонстративність і браваду в поведінці, емоційну лабільність, схильність до реакцій запальності, роздратованості та нестриманості.
Колегія суддів приходить до обґрунтованого умовиводу про те, що психоемоційний стан обвинуваченого ОСОБА_10 у момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 відповідав критеріям душевного комфорту обвинуваченого, який за своєю природою є особою категоричною, запальною, нестриманою, агресивною до оточуючих.
Дані висновки, на глибоке переконання колегії суддів, обґрунтовано свідчать про мотив вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому злочину.
На думку колегії суддів, саме зауваження потерпілого ОСОБА_7 на протиправну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 й стало мотивом для вбивства потерпілого, як своєрідна помста за критику у його адресу.
Суд критично ставиться до показань обвинуваченого, даних останнім в судовому засіданні, оскільки його показання не зайшли свого підтвердження під час судового розгляду, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не мають протиріч.
Відтак, виходячи із обставин даної справи, з урахуванням показань потерпілого та свідків, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про те, що метою ОСОБА_10 був не самозахист, а можливість самоствердитися за рахунок застосування фізичної сили та холодної зброї відносно людини, яка не очікувала нападу та не мала фізичної змоги дати відсіч незаконним діям обвинуваченого, на підставі чого, з мотивів зазначених вище, колегія суддів не прийняла докази на яких наполягав обвинувачений.
Колегією суддів було враховано зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_10 дійсно міг отримати тілесні ушкодження під час вчинення кримінального правопорушення, що логічно і послідовно узгоджуються перед усім з показами свідка ОСОБА_11 , який у своїх поясненнях суду зазначив, що з метою припинити вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, завдав останньому декілька ударів руками в область голови та тулубу, а також намагався вихопити з руки ОСОБА_10 ніж, яким той хотів вбити потерпілого ОСОБА_7 . Ці ж обставини на думку колегії суддів не виключають можливості, що в ході боротьби між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , обвинувачений міг отримати різану рану руки.
Про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень та різаної рани руки, а зокрема верхньої частина великого пальця лівої руки, підтверджено у судовому засіданні свідками, які допитані за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_47 та ОСОБА_54 .
Проте колегія судді критично ставиться до показань свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_46 про те, що на обвинуваченого ОСОБА_10 напав потерпілий з ножем та свідок ОСОБА_11 та спричинили обвинуваченому тілесні ушкодження, оскільки про факт нападу на обвинуваченого з боку потерпілого та свідка ОСОБА_11 вони почули лише зі слів обвинуваченого, який намагався таким чином уникнути відповідальності.
Так, аналізуючи суб`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_10 діяння, колегією суддів враховано покази потерпілого ОСОБА_7 , який зазначив, що ОСОБА_10 не кричав на нього, не проявляв емоційності, а лише заподіював йому ножем тілесні ушкодження, при цьому він не пояснював своїх дій, не погрожував застосуванням холодної зброї, тобто, його дії були повністю осмисленими і направленими на досягнення конкретного результату - заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_7 .
Про це також свідчать характеристика, механізм та локалізація отриманих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, яких, згідно висновку судово-медичної експертизи, було не менше 12 (дванадцяти), та які приходились в область де розташовані життєво важливі органи людини, а саме грудна клітина та шия, що, в свою чергу, виключає умисел ОСОБА_10 на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а свідчать виключно про те, що останній бажав настання смерті потерпілому ОСОБА_7 .
Таким чином, виходячи із фактичних обставин кримінального провадження, враховуючи знаряддя злочину - ніж, значну силу та спрямованість удару ним, які при цьому застосував ОСОБА_10 , локалізацію поранення, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він втік з місяці вчинення кримінального правопорушення, до правоохоронних органів не звертався, пояснивши тим, що йому необхідно було відлежатись, щоб попасти у тюрму маючи нормальний вигляд, виключивши засоби зв`язку, колегія суддів вважає що визначальним у поведінці обвинуваченого було не відвернення нападу чи захисту, а бажання помститися потерпілому та розправитися з ним, за те, що він викликав поліцію та образливо до нього звернувся, спричинивши шкоду, і діяв обвинувачений при цьому з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи характер, можливі наслідки цих дій і свідомо бажаючи настання таких наслідків.
Таким чином, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину за вищевказаних обставин знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Отже, оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів дійшла висновку, що подія, обставини скоєння злочину і винуватість обвинуваченого доведені згідно з критерієм «поза розумним сумнівом» (ст. 17 КПК України), підстави, передбачені ст. 87 КПК України для визнання цих доказів недопустимими, відсутні, покази обвинуваченого слід розцінювати як обраний ним спосіб захисту та бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
За встановлених обставин, дослідивши докази безпосередньо, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності доказів, а у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині, вчинене особою яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 КК України, вірно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.115 КК України, враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив незакінчений замах на особливо тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, є особою схильною до скоєння злочинів, пов`язаних з заподіянням тілесних ушкоджень, та злочину проти життя та здоров`я особи, в тому числі за умисне вбивсто, не перебуваючого під диспансерно-динамічним наглядом у лікарів-нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно, не працюючого, на утриманні нікого немаючого.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , у відповідності до ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 у відповідності до ст. 67 КК України, колегія суддів визначає рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Визначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 обставину вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів виходила з наступного.
Факт вживання спиртних напоїв ОСОБА_10 перед вчиненням кримінального правопорушення повністю знайшов своє підтвердження і під час судового розгляду. Зокрема даний факт був підтверджений показами свідка ОСОБА_12 , яка пояснювала, що того дня вона та ОСОБА_10 спустилися до бару, випили, після чого піднялися до кімнати. В той день вона випила приблизно 100 г. коньяку, а ОСОБА_10 випив близько 150 г. коньяку з одноразового стаканчику.
Про перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння також у своїх показах повідомили потерпілий ОСОБА_7 про те, що 20 жовтня 2016 року, приблизно о 20.00 год., він бачив, як обвинувачений зі співмешканкою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ледве підіймались до себе додому, від них був чутний різкий запах алкоголю. Свідок ОСОБА_38 пояснила, що як сусіда, вона вважає обвинуваченого неврівноваженою особою, останній випивав, завжди сварився. Свідок ОСОБА_35 суду пояснила, що на її думку, під час вищевказаної події обвинувачений та ОСОБА_12 перебували в стані алкогольного сп`яніння, оскільки від них був запах алкоголю.
Таким чином, наданими показаннями свідків спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_46 , надані в судовому засіданні щодо невживання алкогольних напоїв.
У вказаному кримінальному провадженні експертних висновків про наявність у обвинуваченого стану алкогольного сп`яніння немає, оскільки обвинувачений з місця вчинення злочину одразу втік, в подальшому ухилявся від органів досудового розслідування, в результаті чого оголошувався у розшук, та був затриманий через великий проміжок часу після скоєного більш ніж через два тижні, разом з тим підстав не довіряти показам потерпілого та свідків під час розгляду справи встановлено не було, тому колегія суддів враховує обставину, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.
Визначаючи вид та розмір покарання, колегія суддів також враховує положення ч.3 ст. 68 КК України, а також правову позицію Верховного суду України, викладену у Постанові пленуму ВС України №7 від 24.10.2007 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно якої - правила частин 2 і 3 статті 68 КК України, не можуть бути застосовані при призначенні покарання особі, яка у віці 18 і більше років вчинила злочин, за який передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі, оскільки цей вид покарання є таким, що виключає можливість визначення його половини чи двох третин.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, з реальним та тривалим відбуванням покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
У справі заявлений цивільний позов потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_7 про стягнення на його користь з обвинуваченого ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином у розмірі 8068 грн. 02 коп., з яких: витрати понесених на лікування у сумі - 2 868 грн. 02 коп.; вартості пошкодженого одягу у сумі - 1 200 грн.; витрати на правову допомогу на суму - 4 000 грн.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. ст. 128,129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майновий збиток, заподіяний неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об`ємі особою, що заподіяла його.
Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до положень ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В результаті повного та всебічного дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, перевіривши докази, якими підтверджуються заявлені позовні вимоги, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та необхідність часткового задоволення.
У судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні злочину. У даній справі встановлено, що злочинними діями ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду.
Так, потерпілим ОСОБА_7 заявлена сума матеріальної шкоди в розмірі - 8068 грн. 02 коп. та складається з: витрат понесених на лікування у сумі - 2 868 грн. 02 коп.; вартості пошкодженого одягу у сумі - 1 200 грн.; витрати на правову допомогу на суму - 4 000 грн.
Щодо витрат, понесених на лікування, колегія суддів погоджується з заявленою потерпілим ОСОБА_7 сумою в розмірі - 2 868 грн. 02 коп., оскільки вказана сума повністю підтверджується належними доказами, а саме наданими фіскальними чеками.
Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з заявленою сумою витрат потерпілого за пошкоджений одяг, оскільки потерпілим ОСОБА_7 не надано жодних доказів того, що він дійсно поніс такі витрати та саме на таку заявлену суму.
Щодо заявлених потерпілим витрат за надання йому правової допомоги, колегія суддів також вважає їх доведеними, про що в матеріалах кримінального провадження наявна квитанція про сплату потерпілим ОСОБА_7 суми в розмірі - 4000 гривень, як витрати, пов`язані з наданням правової допомоги, а тому, цивільний позов в цій частині також підлягає задоволенню.
Щодо вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч.3 цієї статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Судом об`єктивно встановлено, що потерпілому ОСОБА_7 внаслідок протиправних дій, які були спрямовані на позбавлення життя потерпілого, обвинуваченим ОСОБА_10 були заподіяно численні тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, у тому числі небезпечні для життя в момент заподіяння, при цьому потерпілий тривалий час потребував на лікуванні.
Зазначене вище свідчить, що в результаті вище наведеного, значним чином було порушено нормальний життєвий та сімейний уклад потерпілого, та вказує на заподіяння йому, з вини обвинуваченого, моральної шкоди.
Обговорюючи доведеність позовних вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку про можливість повного задоволення цих позовних вимог, та стягнення заявленої суми в розмірі - 200 000 грн. 00 коп. з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 .
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_10 був затриманий 05 листопада 2016 року о 14 год. 00 хвл. Ухвалю слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2016 року ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За таких обстави, строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню в строк відбування покарання з дотриманням правил ст. 72 КК України.
Крім того, відповідно до п. 106 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Тому, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_10 в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 05.11.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_55 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 14 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з 05 листопада 2016 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_57 в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 05.11.2016 року по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_58 суму в розмірі - 2 868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень 02 (дві) копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_58 суму в розмірі - 4000 (чотири тисячі) гривень в рахунок відшкодування процесуальних витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_58 суму в розмірі - 200 000 (двісті тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В решті позовних вимог ОСОБА_7 - відмовити.
Речові докази:
- тапочки, шапку, футболку, спортивні штани, пояс (з РБК), фонарик-електрошокер, чорного кольору «POLICE 156000 KV-BL-1101» в чорному чохлі, які знаходяться на зберіганні в камеру схову Новокадацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, квитанція № 484 знищити.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3