Справа № 161/7409/20
Провадження № 1-кп/161/789/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 26 травня 2020 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000369 від 29.01.2020, який надійшов до суду 13.05.2020 від Луцької місцевої прокуратури, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нова Вижва Старовижівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, приватний підприємець, раніше судимого 02.08.2011 вироком Маневицького міськрайонного суду за ч.2 ст.307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна, ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , 29 січня 2020 року, близько 07 год. 14 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою по вул. Василя Мойсея у м.Луцьку, у напрямку вул. Яровиця, зі швидкістю близько 50 км/год., при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що поблизу будинку №7А, по вул.Василя Мойсея м.Луцька Волинської області, проявив безпечність та неуважність, не зменшив швидкість руху та не зупинився перед вказаним пішохідним переходом, на якому знаходився пішохід ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який здійснював перехід проїжджої частини дороги по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_5 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пішоходу ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ з СГМ, підшкірні гематоми, забійні садна чола, волосяної ділянки голови, закритий перелом 5, 6 та 9 ребер справа, забій нижньої долі правої легені, забій поперекової ділянки, забій м`яких тканин правої половини сідниці, закритий відламковий перелом основної фаланги 4-го пальця лівої китиці зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи №148 від 28.02.2020 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 2.3 (б), 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями, у відповідності до яких:

- п. 2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод;

- п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Суду дав показання, що дійсно він, при обставинах місця і часу, вказаних в обвинувальному акті, керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 , в порушення правил дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засідання як потерпілий ОСОБА_4 повністю підтвердив показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Претензій до обвинуваченого не має, просив суд суворо не карати останнього.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання, суд по справі не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання та роботи, потерпілий не наполягає на його суворому покаранні, а тому врахувавши наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд не призначає обвинуваченому ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, його робота, яка є єдиним джерелом доходу, пов`язана із керування транспортним засобом, а тому позбавлення цього права, на думку суду, становитиме особистий надмірний тягар для особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст. ст.100 ч.9, 124 КПК України суд вирішує долю речових доказів та процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази:

-транспортний засіб «Тойота Кемрі» реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити за належністю законному володільцеві ОСОБА_5 ;

-оптичний диск для лазерних систем зчитування інформації залишити при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертиз на загальну суму 3595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 90 коп.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий