Провадження №1-кп/359/635/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2019 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001878, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2019 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, з середньою освітою, офіційно не працюючого, громадянина України, українця, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 19.11.2019 року, близько 01.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вирішив незаконно таємно викрасти чуже майно на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , що розташований по указаній вулиці, після чого у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Цього ж дня, близько 01.10 год., ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений н таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у сховище, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, підійшов до подвір`я будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що за його діями не спостерігають сторонні особи, переліз через паркан вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Мінськ», вартістю 300 грн., після чого з викраденим майном покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 300 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.

Доказами вчинення указаних кримінальних правопорушень, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу та місця, способу скоєння та мотивів, завданого матеріального збитку потерпілій, тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати.
Зазначив, що він дійсно в середині листопада 2019 року переліз через паркан сусідського домоволодіння, де на подвір`ї виявив велосипед, що раніше використовувався, та не виявивши інших потрібних на його думку речей, забрав його та викотив з території домоволодіння через хвіртку, які він відчинив з внутрішньої сторони. Указані дії мали місце близько 01.00 ночі. Вподальшому, на наступний день, велосипед було повернуто господарям.
Зважаючи на покази обвинуваченого, останні відповідають пред`явленому обвинуваченню та не оспорюються сторонами кримінального провадження.
Крім того, судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, наявність речових доказів та процесуальних витрат, тощо.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Злочини вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, та засудження останнього та призначення покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому покарання, визначеного санкцією частини третьої ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість злочину. Так, санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що свідчить згідно ст. 12 КК України, про вчинення обвинуваченим тяжкого злочину.
Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Доказів тому, що злочини вчинено у зв`язку з скрутним матеріальним становищем суду не надано, а тому суд не визнає зазначену обставину такою, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_4 .

Щодо особи обвинуваченого. Так, обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Обвинувачений за місцем свого проживання характеризуються посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває (за амбулаторною допомогою не звертався), спиртними напоями зловживає, громадський порядок не порушує, офіційно не працевлаштований, має погашену судимість за ч.1 ст. 309 КК України.

Крім того, суд враховує спосіб та мету вчиненого злочину, наслідки які виразились у викраденні бувшого у використанні велосипеду вартістю 300 грн. При цьому викрадений велосипед було повернуто потерпілій, остання претензій до обвинуваченого не має.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

В той же час, підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, - судом не встановлені.
З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на три роки.
При цьому суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства з іспитовим строком, оскільки сама поведінка ОСОБА_4 пов`язана з його життєвим становищем, відсутністю постійного доходу, недостатністю контролю за поведінкою останнього з боку державних органів та батьків, тощо. Тому суд вважає, що контроль з боку держави має попередити скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також враховуючи майно щодо якого здійснював ОСОБА_4 злочинні дії та спосіб їх вчинення.

Суд вважає за доцільне також застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України та призначити покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом, згідно ч.1 та пп. 2, 3 ч.3 ст. 76 КК України, зважаючи на визнання ним своєї вини та щире каяття.
Зважаючи на викладене, дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та його особу.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Цивільний позов потерпілою не заявлявся. Процесуальних витрат не встановлено, про них не зазначив і прокурор, відсутні відповідні відомості і в Реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом також не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1