Справа № 535/437/20
Провадження № 1-кп/535/74/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000144 від 15 травня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Н-Ланна, Карлівського району, Полтавської області, українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не працюючого, пенсіонера, розлученого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, інваліда 3-ї групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 31.03.2020 року за ст.126-1 КК України до 170 годин громадських робіт, які на даний час не відбув,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України;

В С Т А Н О В И В :

Обвинуваченого ОСОБА_4 31.03.2020 року вироком Котелевського районного суду Полтавської області засуджено за ст.126-1 КК України до покарання у виді 170 годин громадських робіт.
05 травня 2020 року на виконання до Котелевського районного сектору з питань пробації надійшов вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 31.03.2020 року стосовно ОСОБА_4 та, 06.05.2020 року, останнього було поставлено на облік в районному секторі пробації.
З метою забезпечення виконання вироку Котелевського районного суду Полтавської області від 31.03.2020 року, інспектором ОСОБА_5 06.05.2020 року відібрано підписку у ОСОБА_4 про те, що він ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання та попереджено про можливе притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування призначеного судом покарання.
Цього ж дня, інспектором Котелевського РС з питань пробації
ОСОБА_5 видано направлення засудженому ОСОБА_4 до Більської сільської ради для відбуття призначеного вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 31.03.2020 року покарання у виді 170 годин громадських робіт.
Розпорядженням голови Білської сільської ради №02-06/49 від 07.05.2020 року прийнято до виконання направлення Котелевського РС з питань пробації на засудженого ОСОБА_4 та зобов`язано відповідального працівника сільської ради скласти графік робіт з визначенням часу та місця відбування робіт під час відбування ним покарання, а також зобов`язано ОСОБА_4 приступити до відбування покарання з 07.05.2020 року.
Однак, ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, будучи обізнаним в необхідності відбування призначеного судом покарання та порядком його відбування, діючи з прямим умислом та будучи попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності у разі ухилення від відбування покарання у виді 170 годин громадських робіт, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, у період часу 12.05.2020 року, 13.05.2020 року, 14.05.2020 року та 15.05.2020 року, до відбування покарання у вигляді громадських робіт до Більської сільської ради, розташованої за адресою Полтавська область, Котелевський район, с. Більськ, вул. Першотравнева, 2, без поважних причин не приступив, підтверджуючих документів не надав, тим самим ОСОБА_4 ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.
У судовому засіданні після роз`яснення головуючим суті обвинувачення ОСОБА_4 зазначив суду, що йому зрозуміло суть обвинувачення, він визнає себе винним повністю та виявив бажання давати суду показання.
Під час системного допиту в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню (злочину) визнав повністю, підтвердивши фактичний виклад обставин зазначених в обвинувальному акті, щодо обставин ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Під час дачі пояснень суду зазначив, що дійсно був засуджений за домашнє насильствовесною цього року до 170 годин громадських робіт, але відбув лише вісім годин, а іншу частину не захотів відробляти. При цьому розповів суду про свої обставини свого життя, які ніякого правового значення при розгляді конкретного кримінального провадження взагалі не мають.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнає повністю та шкодує про вчинене.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільними дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції. При цьому судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_3 , що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

Суд системно допитавши обвинуваченого, проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винний в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) невеликої тяжкості, за вище вказаних обставин, а саме в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочину), активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинам, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, позицію державного обвинувача, суд вважає за можливе і справедливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на певний строк не в максимальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 389 КК України. Перешкод відповідно до вимог змісту ст. 61 КК України для призначення обвинуваченому ОСОБА_4 , даного виду покарання, як обмеження волі на час винесення вироку судом не виявлено.

Так-як на думку суду, максимальна межа обмеження волі, передбачена санкцією ч.2 ст. 389 КК буде карою, а не покаранням за вчинення конкретного злочину. Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в теперішній час не являється надзвичайно небезпечною особою і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши обмеження, передбачені ст. 76 КК України.

Крім цього суд виходить з того, що правосуддя в Україні має здійснюватися на засадах принципів справедливості та індивідуалізації.
Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження та запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-

У Х В А Л И В:

Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 389 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання: за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаціїпро зміну місця проживання, роботи або навчання.
Надані прокурором матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого залишити на зберіганні при обвинувальному акті в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Полтавського Апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1