Дата документу 13.05.2020 Справа № 331/1507/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1507/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/559/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він 16 квітня 2020 року приблизно о 22 год. 20 хв., за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, відповідно до підготовленого злочинного плану з розподіленням ролей, відповідно до яких, ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами, повинен був незаконно проникнути на охоронювану територію заводу, звідки таємно викрасти металеві вироби та скласти їх в автомобіль «ГАЗ 24», державний номерний знак НОМЕР_1 , а невстановлені особи відповідно до злочинного плану, повинні були керуючи транспортним засобом «ГАЗ 24» перевезти викрадене майно від місця вчинення злочину до майданчику прийому металобрухту, де реалізувати його у готівкові кошти, реалізуючи свій злочинний намір направлений на незаконне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими в ході досудового розслідуванням особами, знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2, перелізли через огорожу території ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», яка перебуває під цілодобовою охороною, тим самим незаконно проникли на територію, де зберігались матеріальні цінності у вигляді запчастин, деталей, тощо з чорних та кольорових металів, звідки таємно викрали майно, що належить ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод», а саме: лом кольорового металу (міді та латуні), прокат латуні загальною вартістю приблизно 495 000 гривень.
Далі, 17 квітня 2020 року приблизно о 3 годині ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами, погрузили в автомобіль «ГАЗ 24» вищевказане викрадене майно, що належить ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» та зникли з місця вчинення злочину.
В подальшому, 17 квітня 2020 року приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами, відповідно до заздалегідь підготовленого злочинного плану, маючи намір збуту викраденого майна, користуючись навичками водіння, перемістили автомобіль «ГАЗ 24» з викраденим майном до майданчику прийому металобрухту, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де намагались його збути, але були затримані працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

17 квітня 2020 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 6).

18 квітня 2020 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 39-41).

18 квітня 2020 року о 13 год. 24 хв. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 7-9).

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є необґрунтованою, його причетність до вчинення злочину жодними об`єктивними даними та доказами не підтверджується, і слідчий та прокурор не довели наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, власну родину та неповнолітню дитину на утриманні.
В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених КПК України.

Так, враховуючи обставини вчинення злочину та його тяжкість, які свідчать про суспільну небезпеку підозрюваного та схильність до скоєння нових злочинів, а також те, що ОСОБА_7 ніде не працює та не має постійного джерела доходу, існує ризик продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки вчинений ним злочин є тяжким, а усвідомлюючи передбачене за нього покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Неврахування слідчим суддею цих обставин свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповне дослідження матеріалів, оскільки підозрюваний потребує ізоляції від суспільства для запобігання вчинення ним інших злочинів.

Вважає, що обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є таким, що не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду проти задоволення апеляційної скарги заперечував та зазначив, що основним доводом відмови слідчим суддею у задоволенні клопотання слідчого є відсутність будь-яких даних в обґрунтування підозри і в апеляційній скарзі такі висновки слідчого судді прокурор не оспорює. Слідчий суддя взагалі відмовив у застосуванні запобіжного заходу, а прокурор в апеляційній скарзі наводить свої доводи щодо недостатності застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. За обставин справи затримано ОСОБА_7 було 17.04.2020 р., 18.04.2020 р. слідчим суддею було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу і з того часу жодних перешкод досудовому розслідуванню підозрюваний не вчинював, не переховувався.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Частина 1 ст. 194 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу повинний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Водночас ч. 2 ст. 194 КПК України зобов`язує слідчого суддю, суд постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, врахувавши зазначені вище вимоги закону, дійшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу, оскільки причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину не підтверджується жодними об`єктивними даними та доказами, а клопотання слідчого не містить викладу обставин про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в обґрунтування підозри слідчий та прокурор послались на: протокол обшуку території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яка є пунктом прийому металобрухту, під час проведення якого було, окрім іншого, виявлено вироби та предмети з металу жовтого кольору, а також автомобіль «ГАЗ 24» (а.с. 29-33); протокол обшуку транспортного засобу «ГАЗ 24», у якому виявлено металобрухт (а.с. 34-38); протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які приймали участь під час проведення обшуків у якості понятих та не були безпосередніми свідками вчинення злочину, а про те, що за кермом автомобіля «ГАЗ 24», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був саме ОСОБА_7 їм стало відомо лише зі слів працівників пункту прийому металобрухту (а.с. 15-28); протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , якому стало відомо про вчинену крадіжку зі слів працівників поліції та який підтвердив, що лом металу може належати підприємству ПрАТ "ЗЕРЗ (а.с. 55-59); довідкою про приблизний розмір заподіяної шкоди, яка складає 495 000 гривень (а.с. 47).
Крім того, під час допиту підозрюваний ОСОБА_7 взагалі не підтверджував свою причетність до вчинення злочину та на підставі ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показань (а.с. 13-14).
Будь-які інші документи слідчому судді не надавались, інші слідчі дії у межах даного кримінального провадження на момент розгляду клопотання проведені не були.
Врахувавши всі надані органом досудового розслідування документи на підтвердження обґрунтованості підозри, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що пояснення свідків, які були б безпосередніми очевидцями викрадення майна чи інших непрямих свідків, яким були б відомі обставини вчинення злочину, записи з камер відеоспостереження, факт намагання певних осіб збути раніше викрадене майно, факт безпосереднього затримання причетних осіб на місці його вчинення або після його вчинення, факт виявлення безпосередньо у ОСОБА_7 або за місцем його проживання частини викраденого майна чи знаряддя вчинення злочину відсутні.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що сам по собі факт перебування ОСОБА_7 на території пункту прийому металобрухту поруч із іншими особами, за відсутності при ньому будь-яких ознак причетності до вчиненого злочину, а також керування автомобілем «ГАЗ 24», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не можуть свідчити про факт його вчинення.
Також на користь обґрунтованості підозри не свідчить той факт, що за версією органу досудового розслідування ОСОБА_7 вчинив злочин разом з іншими невстановленими особами, але в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_16 було повідомлено про підозру у вчиненні аналогічного злочину, хоча слідчим не було зроблено висновку про вчинення даного злочину спільними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_16 .
Окрім висновку про відсутність доказів на підтвердження обґрунтованості підозри слідчий суддя також встановив, що клопотання слідчого не містить викладу обставин про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що вказуючи про наявність ризиків, слідчий підійшов до цього формально і не навів будь-яких мінімально переконливих доводів про існування цих ризиків, тому всі твердження слідчого щодо наявності вказаних ризиків, колегія суддів вважає лише необґрунтованим припущенням.
Слідчому судді не було надано доказів того, що ОСОБА_7 може здійснити спроби переховуватися від органу досудового розслідування або вчинити інше кримінальне правопорушення, натомість, у судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, власну родину та неповнолітню дитину на утриманні.
У клопотанні наявність цих ризиків обґрунтовується лише посиланням на тяжкість вчиненого злочину та суворість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, проте такі доводи клопотання мають загальний абстрактний характер, та за відсутності інших істотних факторів, які повинні бути враховані слідчим суддею, не вказують на існування зазначених ризиків.
Даних, які б вказували на спроби вчинення незаконного тиску на свідків чи потерпілого, або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурор не навів ні слідчому судді, ні суду апеляційної інстанції.
Жодним чином не підтверджені і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний становить суспільну небезпеку та потребує ізоляції від суспільства для того, щоб запобігти вчиненню ним нових злочинів.
Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що прокурор зобов`язаний довести наявність таких ризиків, які б у своїй сукупності переважали усі розумні сумніви суду та доводи захисту для обрання будь-якої міри запобіжного заходу, при цьому, прокурор не обмежений у своєму праві повторно звернутися до слідчого судді або суду у разі виникнення ризиків, які могли б вважатися розумно підтвердженими.
Також колегія суддів звертає увагу, що прокурор у своїй апеляційній скарзі оскаржує рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проте оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 взагалі не обирався будь-який запобіжний захід.
На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особистість підозрюваного та його процесуальну поведінку, підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, більш-того у вигляді тримання під вартою, як того вимагає прокурор, свого об`єктивного підтвердження не знайшли, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді залишенню без змін.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4