Справа № 199/6890/19
ВИРОК
іменем України

09 січня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000532 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.07.2019 року, у відношенні обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася у с. Новоолександрівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, не працюючої, маючої на утримані малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої у квартирі АДРЕСА_1 , проживаючої у будинку АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 2 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,
представник потерпілого ОСОБА_9
обвинувачена ОСОБА_3
захисник ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що водій ОСОБА_3 , 03 липня 2019 року, близько о 23 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 , рухалася з перевищенням допустимої швидкості в населених пунктах, а саме не менше ніж 70 км./год., на проїзній частині вулиці Калиновій, з боку вул. Академіка Образцова у напрямку пр. Слобожанського Амур-Нижньодніпровського району у м. Дніпро Дніпропетровської області.
В цей же час проїзну частину вулиці Калинової, м. Дніпро, по нерегульованому пішохідному переходу, переходив пішохід ОСОБА_12 , який рухався з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .
Разом з тим, водій ОСОБА_3 , здійснюючи рух з перевищенням допустимої швидкості в населених пунктах, а саме не менш ніж 70 км./год., грубо порушуючи вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не обрала безпечну швидкість руху та не врахувала дорожню обстановку наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшила швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, чим не виконала покладені на неї обов`язки, як на водія транспортного засобу, не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, як наслідок 03 липня 2019 року, близько о 23 годині 50 хвилин, в районі буд. 49 на вул. Калиновій м. Дніпро скоїла наїзд передньою частиною керованого нею автомобілю «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у ліву бічну частину тіла пішохода ОСОБА_12 .
Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушила вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.4., 12.9 б), 18.1 Правил дорожнього руху України відповідно до яких:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».
п. 12.9 б) «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;
п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітини: повний поперечний розрив дуги аорти; перелом 1 та 2 ребер ліворуч по середньо-ключичній та передньо-паховій лінії без пошкодження пристінкової плеври; перелом 8,9,10 ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії; перелом 11 ребра ліворуч по задньо-пахвовій лінії з надривом пристінкової плеври; визначається перелом грудного відділу хребта між 9 та 10 грудними хребцями; дрібновогнищеві крововиливи під оболонками спинного мозку на рівні перелому; крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів ребер та хребта; у плевральних порожнинах близько 1200 мл темно-червоної рідкої крові.
Також, 5 забійних ран в лівій надбрівній ділянці на 5 см назовні від середньо- умовної лінії голови, в лівій тім`яно-скроневій ділянці на 8 см вище від надбрівної дуги та на 6 см назовні від середньо-умовної лінії голови, на верхній повіці лівого ока, на перехідній каймі нижньої губи ліворуч, на передній поверхні підборіддя ліворуч; ділянки осадження та садна в лобній ділянці ліворуч, в правій надбрівній ділянці, на спинці та крилах носу, на правій щоці, в лівій виличній ділянці з розповсюдженням на ліву щоку та підборіддя ліворуч; синець в лівій параорбітальній ділянці; численні садна та ділянки осадження по верхній поверхні лівого плечового суглобу, по задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу з розповсюдженням на верхню третину передпліччя, на тильній поверхні обох кистей, по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині з розповсюдженням на ліктьовий суглоб та верхньо-середню третину правого передпліччя, на передній поверхні черевної стінки ліворуч, в проекції крила правої та лівої клубової кістки; ділянки осадження на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна у нижній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу відповідно на 55 та 51 см вище від підошвенної поверхні стоп; 2 глибоких садна по зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині на 56 см вище підошвенної поверхні стоп; синець по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхньо-середній третині з розповсюдженням на зовнішньо-задню поверхню лівого колінного суглобу, нижній край якого розташовується на 34 см вище від підошвенної поверхні стопи, на тлі якого визначаються як поверхневі так і більш глибокі садна зі зчерченісттю у горизонтальному та косо-горизонтальному напрямках; ділянки осадження шкіряних покровів на передній поверхні лівої гомілки у середній третині, на тильній поверхні лівої та правої стопи; синці - по зовнішній поверхні лівого стегна у середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, на передньо-внутрішній поверхні правого стегна у середньо- нижній третині, які розташовуються на 74 см, 62 см, 63 та 59 см вище від підошвенної поверхні стоп; ділянки осадження шкіряних покровів на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у середній третині на 52 см, 39 та 29 см вище від підошвенної поверхні стоп; садна та осадження шкіряних покровів на внутрішній поверхні правого колінного суглобу з розповсюдженням на верхню третину гомілки, на внутрішній поверхні правої гомілки у нижній третині відповідно на 41 та 14 см вище від підошвенної поверхні стоп; рвана рана на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині на 35 см вище від підошви стопи; синці на тильній поверхні правої та лівої кисті багрово-фіолетового кольору, розміром від 10x6 до 2x1 см. Вогнищеві крововиливи в товщі м`яких покривних тканини голови в лівій лобній ділянці, лівій тім`яно-скроневій ділянці; численні крововиливи під м`якою мозковою оболонкою на випуклій поверхні обох півкуль головного мозку, на базальній поверхні обох лобних, скроневих та потиличних часток, по верхній поверхні обох гемісфер мозочка. Вогнищеві крововиливи в товщі передньої стінки шлунка та в ділянці великої кривизни з розповсюдженням на великий сальник; крововилив в ділянці тіла та хвоста підшлункової залози; в черевній порожнині близько 200 мл рожево-жовтої напівпрозорої рідини. Розрив лівого клубово-крижового з`єднання; поперечний перелом крила лівої клубової кістки; перелом лівої лобкової кістки; виявлено неповний поперечний розрив лобкового симфізу, крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів. Крововиливи в товщі м`яких тканин нижніх кінцівок відповідно до зовнішніх ушкоджень; кишенеподібне відшарування шкіри з підшкірно-жировою клітковиною від фасцій м`язів по зовнішній поверхні лівої гомілки на 40 см вище від підошвенної поверхні стоп; перелом лівої малогомілкової кістки на 45 см вище від підошвенної поверхні стопи; багатоуламковий перелом лівої великогомілкові кістки на 45 вище від підошвеної поверхні стоп; подвійний перелом правої малогомілкової кістки на 33 та 45 см вище від підошвенної поверхні стоп; подвійний перелом правої великогомілкової кістки на 13 та 32 см вище від підошвенної поверхні стопи; крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів.
Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли в короткий проміжок часу до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, всі вони можуть відповідати фазам автомобільної травми: удар виступаючими частинами автомобілю, що рухався, закидання тіла на автомобіль, відкидання тіла на дорожнє покриття з послідуючим ударом та ковзанням по ньому.
Закрита тупа травма грудної клітини з переломами ребер, перелом грудного відділу хребта та розривом дуги аорти відноситься до Тяжких тілесних ушкоджень , що призвели до настання смерті.
Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 близько о 23 годині 50 хвилин на місці дорожньо-транспортної пригоди від закритої тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалася переломами ребер, переломом грудного відділу хребта, розривом дуги аорти, та ускладнилась внутрішньою кровотечею з розвитком гострої крововтрати.
Дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразились у порушенні нею правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченої ОСОБА_3 .
Як пояснила ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, вона визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачена, підтвердила обставини про час і місце вчиненого нею кримінального правопорушення. При цьому обвинувачена, пояснила, що вона 03 липня 2019 року, близько о 23 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 рухалася зі швидкістю близько 70 км./год., і на проїзній частині по вулиці Калиновій у місті Дніпрі здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_12 , внаслідок чого останній від отриманих травм загинув.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується показами у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , який у судовому засіданні пояснив, що він зустрівся з ОСОБА_3 в день ДТП на заправці ОККО та вони разом поїхали на автомобілі «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом перебувала ОСОБА_3 . Обидвоє були в тверезому стані, він сидів в автомобілі на передньому пасажирському кріслі, під час руху ОСОБА_3 не відволікалася, була середня швидкість, але точно він не пам`ятає, в подальшому він побачив як чоловік впав на скло. Зіткнення із чоловіком відбулося на пішохідному переході, який ледве було видно через потертості, автомобіль отримав ушкодження правої передньої частини, після чого вони викликали швидку.
Потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що детальні обставини ДТП йому не відомі, однак внаслідок порушення ПДД що допустила ОСОБА_3 , загинув його єдиний рідний брат ОСОБА_12 , який перетинав проїзну частину дороги на пішохідному переході.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Так, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 04.07.2019 року за участю понятих було зафіксовано ділянку дороги та складено схему ДТП з фото таблицею, а саме за адресою вул. Калинова 49 в м. Дніпрі, проїзна частина по вулиці Академіка Образцова в напрямку пр. Слобожанського де відбувся наїзд на пішохода. Пошкодження дорожнього покриття відсутні. Дорожнє покриття призначено для руху у двох напрямках. Дорожня розмітка 1.14.2, 1.3, 1.5, 1.6 ПДР України. Дорожній знак 5.35.1, регулювання руху здійснюється світлофором (жовтий мигаючий). Видимість необмежена.
Локалізація пошкоджень на транспортних засобах: на транспортному засобі «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 : деформація передньої частини , з частковим руйнуванням: передній бампер, передній капот; передня права блок фара, переднє праве крило, розбите лобове скло (праворуч), відбито праве зовнішнє дзеркало, відокремлений передній реєстраційний номер.
Труп людини розташований в горизонтальному положенні на спині обличчям до гори.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власником транспортного засобу «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_11 .
Згідно постанови слідчого про визнання речовим доказом від 04.07.2019 року, автомобіль марки «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та прийнято рішення про зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів ГУ НП Дніпропетровської області, за адресою: вул. Богдана Хмельницького 105 м. Дніпро.
Відповідно постанови слідчого про визнання речовим доказом та передачу його на зберігання від 04.07.2019 року, визнано речовим доказом змиви потожирових часточок у кількості 4-х штук, які було вилучено під час огляду місця ДТП з автомобіля «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та вирішено зберігати їх при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.07.2019 року №2382 складеному о 03:40 год. 04.07.2019 року, у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено.
У відповідності Лікарського свідоцтва про смерть №1325 від 04.07.2019 року, було видано на невідому особу чоловічої статі, 35 45 років, смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Дніпрі по вул. Калиновій 49 внаслідок нещасного випадку поза виробництвом, гостра крововтрата, травма грудної частини аорти, закрита тупа травма грудної клітини, пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем.
Відповідно до висновку експерта від 19.07.2019 року №11/10.4/648 місцем наїзду автомобіля «Тойота Прадо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода розташоване на правій стороні проїзної частини дороги вул. Калинової на деякій відстані перед номерним знаком за напрямком руху у бік пр. Слобожанського, але на якій саме відстані встановити експертним шляхом не надається можливим.
Відповідно до висновку експерта від 18.07.2019 року №11/10.2/647 робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Тойота Прадо» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент експертного огляду знаходиться у працездатному стані.
Згідно пред`явлення трупа для впізнання від 11.07.2019 року, у присутності понятих, ОСОБА_8 вказав, що труп особи він впізнає, це його брат ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до висновку експерта №1325/643-Е від 19.07.2019 року, при експертизі трупа ОСОБА_12 було виявлено: закрита тупа травма грудної клітини: повний поперечний розрив дуги аорти; перелом 1 та 2 ребер ліворуч по середньо-ключичній та передньо-паховій лінії без пошкодження пристінкової плеври; перелом 8,9,10 ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії; перелом 11 ребра ліворуч по задньо-пахвовій лінії з надривом пристінкової плеври; визначається перелом грудного відділу хребта між 9 та 10 грудними хребцями; дрібновогнищеві крововиливи під оболонками спинного мозку на рівні перелому; крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів ребер та хребта; у плевральних порожнинах близько 1200 мл темно-червоної рідкої крові.
Також, 5 забійних ран в лівій надбрівній ділянці на 5 см назовні від середньо-умовної лінії голови, в лівій тім`яно-скроневій ділянці на 8 см вище від надбрівної дуги та на 6 см назовні від середньо-умовної лінії голови, на верхній повіці лівого ока, на перехідній каймі нижньої губи ліворуч, на передній поверхні підборіддя ліворуч; ділянки осадження та садна в лобній ділянці ліворуч, в правій надбрівній ділянці, на спинці та крилах носу, на правій щоці, в лівій виличній ділянці з розповсюдженням на ліву щоку та підборіддя ліворуч; синець в лівій параорбітальній ділянці; численні садна та ділянки осадження по верхній поверхні лівого плечового суглобу, по задньо-зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу з розповсюдженням на верхню третину передпліччя, на тильній поверхні обох кистей, по зовнішній поверхні правого плеча у середній третині з розповсюдженням на ліктьовий суглоб та верхньо-середню третину правого передпліччя, на передній поверхні черевної стінки ліворуч, в проекції крила правої та лівої клубової кістки; ділянки осадження на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна у нижній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу відповідно на 55 та 51 см вище від підошвенної поверхні стоп; 2 глибоких садна по зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині на 56 см вище підошвенної поверхні стоп; синець по зовнішній поверхні лівої гомілки у верхньо-середній третині з розповсюдженням на зовнішньо-задню поверхню лівого колінного суглобу, нижній край якого розташовується на 34 см вище від підошвенної поверхні стопи, на тлі якого визначаються як поверхневі так і більш глибокі садна зі зчерченісттю у горизонтальному та косо-горизонтальному напрямках; ділянки осадження шкіряних покровів на передній поверхні лівої гомілки у середній третині, на тильній поверхні лівої та правої стопи; синці - по зовнішній поверхні лівого стегна у середній третині, на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у нижній третині, на передньо-внутрішній поверхні правого стегна у середньо- нижній третині, які розташовуються на 74 см, 62 см, 63 та 59 см вище від підошвенної поверхні стоп; ділянки осадження шкіряних покровів на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу, передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, на передньо-внутрішній поверхні правої гомілки у середній третині на 52 см, 39 та 29 см вище від підошвенної поверхні стоп; садна та осадження шкіряних покровів на внутрішній поверхні правого колінного суглобу з розповсюдженням на верхню третину гомілки, на внутрішній поверхні правої гомілки у нижній третині відповідно на 41 та 14 см вище від підошвенної поверхні стоп; рвана рана на передньо-зовнішній поверхні правої гомілки у середній третині на 35 см вище від підошви стопи; синці на тильній поверхні правої та лівої кисті багрово-фіолетового кольору, розміром від 10x6 до 2x1 см. Вогнищеві крововиливи в товщі м`яких покривних тканини голови в лівій лобній ділянці, лівій тім`яно-скроневій ділянці; численні крововиливи під м`якою мозковою оболонкою на випуклій поверхні обох півкуль головного мозку, на базальній поверхні обох лобних, скроневих та потиличних часток, по верхній поверхні обох гемісфер мозочка. Вогнищеві крововиливи в товщі передньої стінки шлунка та в ділянці великої кривизни з розповсюдженням на великий сальник; крововилив в ділянці тіла та хвоста підшлункової залози; в черевній порожнині близько 200 мл рожево-жовтої напівпрозорої рідини. Розрив лівого клубово-крижового з`єднання; поперечний перелом крила лівої клубової кістки; перелом лівої лобкової кістки; виявлено неповний поперечний розрив лобкового симфізу, крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів. Крововиливи в товщі м`яких тканин нижніх кінцівок відповідно до зовнішніх ушкоджень; кишенеподібне відшарування шкіри з підшкірно-жировою клітковиною від фасцій м`язів по зовнішній поверхні лівої гомілки на 40 см вище від підошвенної поверхні стоп; перелом лівої малогомілкової кістки на 45 см вище від підошвенної поверхні стопи; багатоуламковий перелом лівої великогомілкової кістки на 45 вище від підошвеної поверхні стоп; подвійний перелом правої малогомілкової кістки на 33 та 45 см вище від підошвенної поверхні стоп; подвійний перелом правої великогомілкової кістки на 13 та 32 см вище від підошвенної поверхні стопи; крововиливи в м`яких тканинах навколо переломів.
Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли в короткий проміжок часу до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, всі вони можуть відповідати фазам автомобільної травми: удар виступаючими частинами автомобілю, що рухався, закидання тіла на автомобіль, відкидання тіла на дорожнє покриття з послідуючим ударом та ковзанням по ньому.
Закрита тупа травма грудної клітини з переломами ребер, перелом грудного відділу хребта та розривом дуги аорти відноситься до Тяжких тілесних ушкоджень , що призвели до настання смерті.
Враховуючи дані протоколу огляду трупа на місці події, смерть його настала приблизно за 2.5-3.5 годин до моменту огляду трупа на місці, від закритої тупої травми грудної клітини, яка супроводжувалася переломами ребер, переломом грудного відділу хребта. Розривом дуги аорти, та ускладнилась внутрішньою кровотечею з розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупу.
При судово токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 3,37 проміле, що стосовно до живих осіб, відповідає сильному алкогольному сп`янінню.
Беручи до уваги характер та локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, можливо, що первинний контакт виступаючих частин автомобілю, що рухався, відбувся з лівою бічною поверхнею тіла потерпілого.
Характер, механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень на нижніх кінцівках, може вказувати на те, що в момент первинного контакту з виступаючими частинами автомобілю, потерпілий знаходився в кроковому положенні.

Відповідно до протоколів проведення слідчих експериментів від 18.07.2019 ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , за участі понятих, потерпілого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_14 і ОСОБА_9 , вказали на обставини ДТП що мала місце 03.07.2019 за участю автомобіля «Toyota Prado» під керуванням водія ОСОБА_3 .
У відповідності до висновку експерта від 12.08.2019 року №11/10.1/752 в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Toyota Prado» ОСОБА_3 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.9(б) та 18.1 Правил дорожнього руху. В умовах місця події, водій автомобіля «Toyota Prado», ОСОБА_3 мала технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. При заданому механізмові події, дії водія «Toyota Prado», ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. п. 12.4 та 12.9(б) Правил дорожнього руху, однак вказані невідповідності її дій з технічної точки зору не перебувають у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Toyota Prado», ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченої, свідка та потерпілого у суду немає.
При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 і її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, каяття обвинуваченої та добровільне часткове відшкодування шкоди, до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вона визнала свою вину, проявила дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 злочину, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка не працевлаштована, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; частково відшкодувала потерпілому ОСОБА_8 понесені ним матеріальні збитки, також судом враховується той факт, що з обвинуваченою та її дітьми, відповідно до характеристики наданої квартальним комітетом №31 Амур Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська від 11.07.2019 року, за адресою АДРЕСА_2 проживає батько ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який згідно виписки з амбулаторної картки хворого з КНП «Дніпропетровський центр первинної медико- санітарної допомоги №4» ДМР є інвалідом першої групи та потребує постійного догляду і допомоги, та за яким здійснює постійний сторонній догляд обвинувачена ОСОБА_3 .

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:
вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням вимог ст.ст. 75, 76 КК України, із встановленням іспитового строку 3 роки та із призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Позицію потерпілого ОСОБА_8 та його представника, які підтримали прокурора. Обвинувачена ОСОБА_3 і її захисник ОСОБА_14 , просили призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі та без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім вищезазначеного, суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин обтяжують покарання обвинуваченій, дані про її особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 України, з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує особу обвинуваченої та наявність у обвинуваченої трьох дітей та чоловіка, який є інвалідом і перебуває на повному її утриманні. Однак, суд звертає увагу, що обвинувачена ОСОБА_3 скоїла ДТП на пішохідному переході, де мала би бути максимально уважною, так як водій зобов`язаний передбачити можливий рух пішоходів, вжити заходів до зменшення швидкості на цій ділянці дороги. Тому суд враховує настання наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_12 , з огляду на що суд доходить до висновку що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових злочинів, до ОСОБА_3 має бути крім іншого застосовано таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.
Додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не призведе до втрати роботи ОСОБА_3 на посаді професійного водія, оскільки транспортний засіб не є її єдиним джерелом доходу та засобом для існування. Доводи ж обвинуваченої та її захисника, що водійські права потрібні обвинуваченій для потреб родини, є неспроможними, оскільки автомобіль на якому було вчинено ДТП родині обвинуваченої не належить, та засобом для існування не є, сама ж обвинувачена не буде позбавлена можливості задля потреб родини у пересуванні скористатися послугами професійного водія.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.
Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нею нових злочинів.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Так, у межах даного кримінального провадження потерпілою стороною було подано цивільний позов у якому ОСОБА_8 просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь відшкодування понесеної моральної шкоди у розмірі 250 000 грн., стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» відшкодування понесених витрат на поховання в сумі 16 950 грн., стягнути з ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «Аско Донбас північний» на користь ОСОБА_8 судові витрати по справі в розмірі 21 300 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги стосовно стягнення моральної шкоди в сумі 250 000 грн. потерпілий ОСОБА_8 вказує, що смертю єдиного рідного брата йому було завдано непоправної моральної шкоди, після смерті батьків він став йому найріднішою людиною, а його смерть завдала йому непоправного болю.
Також вказує, що ним було понесено витрати на поховання ОСОБА_12 оскільки він є його найближчим родичем, на загальну суму 16 950 грн., а так як на момент ДТП у ОСОБА_3 цивільно - правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», що підтверджується полісом №140232657, тому саме з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» необхідно стягнути витрати на поховання ОСОБА_12 .
Крім того у даному кримінальному провадженні, як вказав потерпілий ОСОБА_8 , він поніс судові витрати на загальну суму 21 300 грн., яка складається з витрат на професійну правничу допомогу, за фактом укладання угоди №18/07/19-74 К від 18.07.2019 року згідно якого захисник ОСОБА_9 представляє його інтереси, при цьому витрати підтверджуються квитанціями, а тому, з урахуванням положень ст. ст. 133, 141 ЦПК України необхідно і стягнути витрати пов`язані із розглядом справи.

У своєму відзиві на позов ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні до неї позовних вимог ОСОБА_8 обґрунтовуючи це тим, що сума у 250 000 грн. є необґрунтованою та завищеною так як позивач ОСОБА_8 зі своїм померлим братом насправді не мав тісних сімейних зв`язків, проживали вони окремо та не підтримували один одного як зазначив потерпілий, при цьому доказів того, що вони проживали разом надано не було. Крім того зазначає, оскільки автомобіль було застраховано відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому зазначено ліміт страхової суми на 200 000 грн., тобто в разі визнання її винуватою, моральна шкода повинна і може бути стягнута з страхової компанії, яка несе таку відповідальність, про що вказано і в полісі страхування №140232657 від 03.04.2019 року.
Одночасно, ОСОБА_16 вказує, що з розміром судових витрат вона також не погоджується в сумі 21 300 грн. оскільки він на половину є явно завищеним, сума судових витрат має бути співмірною із складністю справи, а у даній справі вона сприяла розслідуванню та розгляду даної справи, вона визнає себе винною, що в свою чергу позбавляє необхідності додаткових процесуальних дій, при цьому вона вже сплатила потерпілому на банківську картку суму 17000.00 гривень на відшкодування витрат на поховання.
При цьому в судовому засіданні ОСОБА_3 стверджувала, що сплатила 17 000.00 гривень потерпілому не в рахунок відшкодування моральної шкоди, а саме в рахунок витрат на поховання його брата.
У своєму відзиві на позов представник ПрАТ «СК АСКО ДС» ОСОБА_17 просить відмовити цивільному позивачу в задоволенні вимог, заявлених до ПрАТ «СК АСКО ДС» у повному обсязі обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_3 сплатила на картку ОСОБА_8 суму в розмірі 17 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а тому і відсутні підстави для стягнення з страховика витрат на поховання оскільки витрати на поховання і складають саме 17 000.00 гривень. Одночасно представник вказує, що вимога позивача стосовно стягнення з ПрАТ «СК АСКО ДС» витрат на правову допомогу у розмірі 21 300 гривень є безпідставною, оскільки Страховик не порушував будь яких законних прав чи інтересів ОСОБА_8 , в жодні правовідносини за подією, що мала місце не вступав, при цьому із заявою про виплату страхового відшкодування цивільний позивач не звертався, а тому його вимоги в цій частині є також безпідставними.

Так, при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний», суд виходить з наступного.
Згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
При цьому виходячи із системного аналізу норм Цивільного та Сімейного Кодексів України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра …... Що стосується документів, які підтверджують родинні стосунки, то слід зазначити, що законодавство України не встановлює їх вичерпного переліку. Перелік документів, які необхідні для того, щоб установити родинні стосунки осіб, визначається в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Такими документами можуть бути: паспорт, свідоцтва про шлюб, про народження, про розірвання шлюбу, про встановлення батьківства, переміну прізвища, імені.
Крім вказаного, відповідно до п.1 ч.1 статті 3 КПК України, близькими родичами та членами сім`ї є - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат…
Тобто, з огляду на наведене, потерпілий ОСОБА_8 хоча і не проживав зі своїм загиблим братом ОСОБА_12 однією сім`єю, але в розумінні ст. 23 ЦК України вони між собою були близькими родичами, тому ОСОБА_8 має право на відшкодування моральної шкоди.
Суд, при визначенні розміру відшкодування враховує вимоги розумності і справедливості та конкретні обставини даної справи, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка не працевлаштована, тобто не має самостійного заробітку, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно здійснює догляд за ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який є інвалідом першої групи та потребує постійного догляду і допомоги, частково відшкодувала потерпілому ОСОБА_8 понесені ним матеріальні збитки в сумі 17 000.00 гривень.
Тому, суд враховуючи роз`яснення, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 250 000,00 гривень завищеною, тому на користь ОСОБА_8 належить стягнути на відшкодування моральної шкоди 200 000.00 гривень оскільки саме визначена судом сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду.
При стягненні моральної шкоди саме із обвинуваченої ОСОБА_3 , а не із Страховика, суд враховує приписи статтей 261 , 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де йдеться про те, що Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, у свою чергу Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).
Тобто, даним спеціальним Законом чітко визначені підстави відшкодування моральної шкоди Страховиком безпосередньо потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, та у випадку заподіяння смерті фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) лише з підстав визначених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ.
Наведене дає суду підставу дійти висновку, що доводи сторони захисту про необхідність пред`явлення позову потерпілим ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди до Стаховика- є безпідставними, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чітко визначає коло осіб яким саме Страховиком відшкодовується спричинена моральна шкода, як то: «чоловік (дружина), батьки (усиновлювачі) та діти (усиновлені)», і ОСОБА_8 , являючись рідним братом загиблого, до цього кола не входить.

Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» понесених витрат на поховання в сумі 16 950 грн.,то у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити, оскільки як зазначила обвинувачена ОСОБА_3 вона добровільно, в силу своїх особистих моральних переконань, перерахувала на банківську картку потерпілого ОСОБА_8 17 000.00 гривень саме в рахунок відшкодування витрат на поховання загиблого ОСОБА_12 .
Наведене підтвердив потерпілий ОСОБА_8 .
Крім вказаного, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд зауважує,що відповідно до статті 27.4. Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.
Разом з тим, як встановлено судом за час судового розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_8 до ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» взагалі не звертався, не пред`являв оригіналу свідоцтва про смерть та не надавав документів, що підтверджують здійснення витрат на поховання, на спорудження надгробного пам`ятника.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» судових витрат, суд приходить до наступних висновків.
Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.
До таких належать, зокрема, витрати на правову допомогу. За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 того ж Кодексу, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Тотожного роду позицію з даного питання щодо алгоритму відшкодування потерпілому витрат на професійну правничу допомогу висловив і Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду в ухвалі від 25.04.2018 в справі № 740/3447/17.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення, як слушні, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Так, дійсно потерпілим ОСОБА_8 та його представником-захисником ОСОБА_9 в обґрунтування цивільного позову долучено Акт наданої правничої допомоги від 05.09.2019, у якому йдеться про участь представника на досудовому розслідуванні у слідчих діях тривалістю 10 годин на загальну вартість 16300.00 гривень та підготовку і подачу позовної заяви на загальну вартість 5000.00 гривень.
Суд, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, а саме встановлення їх дійсності та необхідності, а також розумності їх розміру, враховуючи конкретні обставини даної справи, а також фінансовий стан обох сторін, що застосовує ЄСПЛ при вирішенні питань судових витрат (справа «Гуриненко проти України» № 37246/04 від 18.02.2010 року) та закріплені в ст.28 Правил адвокатської етики, вважає доведеними витрати у розмірі 10 000.00 грн., тобто підготовка та подача цивільного позову і участь на досудовому розслідуванні у лише двох слідчих діях ( том №1 а.с.135,139). При цьому суд зауважує, що Акт наданої правничої допомоги містить лише ці вказані послуги надані захисником, іншого Акт не містить.
Наведене, дає суду підставу дійти висновку, що своєю більшістю витрати вказані у Акті наданої правничої допомоги не були обґрунтованими, за таких обставин з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню 10 000 гривень, при цьому судові витрати по справі із ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» стягненню не підлягають, оскільки витрати на відшкодування моральної шкоди стягуються судом лише із обвинуваченої.
Прийняття ж іншого рішення буде суперечити принципу розподілу судових витрат.

Строк дії запобіжного заходу, як заходу забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 припинився.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченій іспитовий строк 3 (три) роки. На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 припинився.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз: №11/10.4/648 від 19.07.2019 року в сумі 1256,08 грн; №11/10.2/647 від 18.07.2019 року в сумі 1256,08 грн.; №11/10.1/752 від 12.08.2019 року в сумі 1884,12 грн.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова компанія «АСКО-Донбас Північний» про відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання та судових витрат задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 ( паспорт серія НОМЕР_3 виданий Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 06.05.2014) на користь ОСОБА_8 (серія паспорта НОМЕР_4 виданого Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 04.01.2005) на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину 200 000.00 гривень ( двісті тисяч) гривень та на відшкодування судових витрат 10 000.00 гривень ( десять тисяч) гривень, а всього підлягає стягненню 210 000.00 гривень.
В іншій частині позову відмовити.

Речові докази змиви потожирових часточок у кількості 4-х штук зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Скасувати накладений відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2019 арешт на автомобіль марки «Toyota Prado», реєстраційний номер НОМЕР_1 належний на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_11 , та повернути за належністю останньому.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_18 -Почтовик

09.01.2020