справа № 462/7628/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернівецької області, м.Новодністровськ, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не працюючого, раніше судимого: вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 15.12.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 40 годин, вироком Залізничного районного суду м.Львова від 25 лютого 2019 року за ст. 185 ч.2, ст.71 ч.1 на 3 місяці 5 днів арешту, та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Сумської області, Ямпільського району, смт.Свеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, не судимого в силу ст..89 КК України, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи судимим 15.12.2016 Новодністровським міським судом Чернівецької області за ч.2, ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням ст.69, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 40 годин, на шлях виправлення не встав, покарання не відбув та повторно вчинив інший корисливий злочин.
Так, 13.11.2018 року приблизно о 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 , маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , відносно якого 12.01.2018 року скерований обвинувальний акт в суд за обвинуваченням за ч.1 ст.186 КК України, перебуваючи поблизу кафе «Coffeburg», що за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 11, користуючись тим, що потерпілий ОСОБА_8 , перебуває в алкогольному сп`янінні, поваливши останнього з ніг та утримуючи його прижатим до землі, відкрито заволоділи його майном, а саме паспортом громадянина України, паспортом громадянина України для виїзду за кордон, чотирма купюрами номіналом 100 доларів США, офіційний курс якого станом на 13.11.2018 року становить 27,90 гривень (11 160 гривень) та однією купюрою номіналом 200 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що в вечорі 13.11.2018 року він та ОСОБА_9 гуляли по вул. Чернівецькій м.Львова. Вони побачили ОСОБА_10 , який йшов з якімсь хлопцем, стали розмовляти. ОСОБА_10 запросив їх в кафе. Там вони вживали спиртні напої, він пив наливку, десь 120г. Потім вони пішли в сторону вокзала, зайшли в кафе, який знаходиться біля супермаркету, та там взяли горілку. Вживали напої біля кафе за столиком, він випив приблизно 250 г., Стукалов випив грам 100. Між ОСОБА_10 та хлопцем, з яким вони були разом виник конфлікт Він став заспокоювати ОСОБА_10 . В цей момент почалась сутичка вже між ним та ОСОБА_11 . ОСОБА_10 схватив його за голову. Він його відштовхував, ОСОБА_10 впав та схватив його за ногу. Коли ОСОБА_10 падав з його куртки випали якісь документи. Він не бачив де саме був ОСОБА_12 і що він робив. Він сказав Стукалову: « ОСОБА_13 , тікай, я розберусь», а сам підняв документи, що належалали ОСОБА_10 . Чи бачив ОСОБА_12 як він піднімав речі, він не знає. Документи він забрав з корисливою метою, спонтанно. Разом зі ОСОБА_12 вони пішли в сторону вокзалу, чули як потерпілий кричав: «Рятуйте, обікрали». Біля кіоску їх затримали. Гроші та всі речі, які були вилучені в нього, окрім паспортів, належать йому, а ні потерпілому. Просив суворо його не карати, у скоєному кається, врахувати, що потерпілий претензій матеріального характеру не висуває, припускає думки, що можливо його батько відшкодував потерпілому спричинену шкоду, та просив застосувати до покарання ст.69 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнав себе винним у кримінальному правопорушенні, що йому інкримінується та зазначив, що в вечорі 13.11.2018 року він гуляв зі своєю дівчиною, вживав вино, після того як провів її до дому, пішов шукати ОСОБА_14 , який знаходився в закладі ігрових автоматів, розташованому неподалік залізничного вокзалу. Зустрівшись з ОСОБА_14 , вони пішли гуляти по вул.Чернівецькій. Там зустріли потерпілого ОСОБА_10 , який був з якимось хлопцем та у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 їх зупинив та запросив в кафе. Там він вживав горілку приблизно 300 г, яку налив ОСОБА_10 . ОСОБА_14 горілку не вживав.Потім всі пішли в сторону вокзалу, зупинились біля ларька та за столиком на вулиці стали всі вживати горілку. Почався конфлікт між ОСОБА_10 і хлопцем, який був з ним. В цей час він пішов в магазин за продуктами. При ньому був гаманець з грошима, який дав йому ОСОБА_14 . Коли йшов то побачив сутичку між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 . ОСОБА_14 пнув ОСОБА_10 , той упав. ОСОБА_14 сказав йому: «Пішли». Він не бачив що б ОСОБА_14 щось піднімав. Вони пішли в сторону вокзала, чули якісь крики, потім їх затримали. Він не може визначити, чи винний він , чи ні. У скоєному кається, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 13.11.2018 року він приїхав на залізничний вокзал, мав намір їхати додому, був ще час до потягу та біля 23.00год. він зайшов в кафе. Там пив коньяк. До нього за столик підсіли ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , попросили замовити їм щось поїсти та випити. Він погодився та в їх присутності оплатив замовлення. Сиділи разом хвилин 5, про щось розмовляли. Ще він декілька разів бачив з ними якогось чоловіка, років 35. Всі вживали спиртні напої. Потім вийшли з кафе, пройшли метрів 20 і один з хлопців напав на нього, вони вдвох стали тягнути з нього сумку- барсетку, яка була з наплічником. Він чинив опір, впав. Вони забрали сумку-барсетку, в якій знаходились його паспорти, гроші, планшет, та побігли. Він став кричати, за цими хлопцями побігли люди та затримали їх. Після затримання йому повернули барсетку , паспорти, але не повернули планшет та гроші. Цивільний позов він не заявляє, просив обвинувачених суворо не карати.
Крім показів потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні, вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтверджується і іншими належними та допустими доказами, дослідженими судом.

Так, свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є старшим оперуповноваженим райвідділу поліції. В листопаді 2018 року, точну дату не пам`ятає, він та оперуповноважений ОСОБА_16 йшли по вул. Чернівецькій. Побачили, що біжать двоє, а за ними чоловік та кричить. Вони також побігли за двома хлопцями . Біля кіоску Експрессо на кінцевій зупинці трамвая, вони їх затримали. Через 2 хвилини після затримання ними двох чоловіків, до них підбіг потерпілий, ОСОБА_17 затриманих були долари, кошти, однак планшету не було. Потерпілий питав за планшет. Слідча-оперативна група приїхала через 15-20хвилин і стала з ними працювати. Під час затримання він впізнав ОСОБА_12 , якого знає з кінця 2017 року у зв`язку зі своєї оперативно-розшуковою діяльністю. Потерпілий казав, що його обікрали. Обвинувачені, коли бігли, могли викинути якісь речі, оскільки по вулиці по лівій стороні не було доброго освітлення.

Також вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується і іншими належними та допустими доказами, дослідженими судом, а саме :

- витягом з ЄРДР про внесення відомостей за ч.2 ст.186 КК України, дата реєстрації 14.11.2018 00:20:27 , згідно до якого 13.11.2018 року приблизно о 23.00 двоє невідомих відкрито викрали сумку, належну ОСОБА_8 (т. 2 арк.пр.1);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.11.2018р., згідно до якого ОСОБА_8 просить прийняти міри до невідомих осіб, котрі 13.11.2018р. близько 23.00 год. на пл..Двірцевій відкрито , штовхнувши його та обмеживши його рухи, заволоділи паспортом громадянина України та грошовими коштами в сумі 400дол.США ( т.2 арк.пр.7);

-протоколом затримання ОСОБА_4 від 14.11.2018, під час якого було виявлено та вилучено купюру 100 доларів США, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_8 , мобільний телефон «Нокіа», 200грн., квитанція на ім`я ОСОБА_8 , два аркуші паперу на іноземній мові (т.2 арк..пр. 8-13)

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 13. 11.2018 року , під час якого було виявлено та вилучено гаманець чорного кольору, грошові кошти, квитанції , картку «Скарбниця», банківські картки «Приватбанк» (т.2 арк.пр. 20-25);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.11.2018 року за участю потерпілого ОСОБА_8 з фото таблицями до нього , під час якого потерпілий ОСОБА_8 відтворив обставини вчинення відносно нього відкритого викрадення його майна двома особами, що мале місце 13.11.2018 року близько 23.00год. по вул.Чернівецькій у м.Львові (т.2 арк.пр. 58-64).

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

До пояснень обвинувачених про не визнання своєї вини у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень суд відноситься критично, вважає їх недостовірними, оскільки їх вина повністю доведена в суді та підтверджується сукупністю всіх досліджених судом доказів, які об`єктивно узгоджуються між собою. Такі покази обвинувачених спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинене ними кримінальне правопорушення.

Отже, досліджені в сукупності всі здобуті у провадженні докази дають суду підстави кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою осіб.
Суд не приймає до уваги зауваження сторони захисту ОСОБА_4 щодо проведення слідчого експеременту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 14.11.2018 року без участі обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника і вважає його допустимим доказом з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Статтею104 КПК України передбачено, що протокол підписують усі учасники, які брали участь у проведенні процесуальної дії.

Згідно зі статтею 223 КПК України вимоги до проведення слідчих (розшукових) дій перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом. Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту, з фототаблицею до нього від 14.11.2018року, було проведено слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_8 в присутності двох понятих (т.2, арк.пр.58).

Таким чином, в силу ч. 2 ст. 86 КПК України наданий суду вищевказаний протокол проведення слідчого експерименту, який відповідає вимогам норм КПК, може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень і суд вправі посилатись на нього при ухваленні судового рішення.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини по справі, характер вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, який на обліку у психіатричній та наркологічній лікарні не перебуває, за місцем свого проживання характеризується посередньо,раніше судимий.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставиною , що обтяжує покарання ОСОБА_4 , передбачена ст. 67 КК України, суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, про що він та потерпілий наголошували в своїх поясненнях.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, всі обставини по справі, характер вчиненого злочину , також особу обвинуваченого, який на обліку у психіатричній та наркологічній лікарні не перебуває, за місцем свого проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , передбачена ст. 67 КК України, суд визнає скоєння ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, про що він та потерпілий наголошували в своїх поясненнях.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченим повинно відповідати тяжкості скоєного ними злочину, особам обвинувачених та сприяти їх виправленню й попередженню скоєння нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, а тому суд призначає покарання до позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Суд приходить до висновку про неможливість застосування до покарання обвинуваченим ст.69 КК України, про що ті наполягали. Суд звертає увагу на відсутність в їх діях як на одну із підстав застосування ст.69 КК України активного сприяння розкриттю злочину, як на досудовому слідстві так і в судовому, відсутність щирого каяття. Щире каяття характеризує суб 'єктивне ставлення винного до вчинення злочину, яке полягає в тому , що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію , що склалася.

Таким чином, зазначене не може свідчити про наявність у обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 декількох обставин, що пом`якшують покарання, як того вимагають умови застосування ст..69 КК України та вимоги п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику застосування судами кримінального покарання».

При призначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 25 лютого 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та на підстав ч.1 ст.71 КК України , приєднавши не відбуте покарання за вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 15 грудня 2016 року , остаточне покарання визначено у виді 3 місяців 5 днів арешту. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин за ст.186 ч.2 КК до постановлення вироку за вчинення попереднього злочину, суд вважає за необхідне остаточне покарання визначити йому на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох)місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст..70 КК України покарання за сукупністю вчинених злочинів за даним вироком і за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 23 лютого 2019р. визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох)місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 вираховувати з 14 листопада 2018 року.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 вираховувати з 14 листопада 2018 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1