1Справа № 335/9189/17 1-кп/335/70/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0002054 від 07.05.2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенівка Пологівського району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, тимчасово не працевлаштованого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
07.05.2017 року, приблизно о 00 годин 00 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Форд Мондео» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Південноукраїнської в напрямку регульованого світлофорним об`єктом перехрестя із проїзною частиною бул. Шевченко в м. Запоріжжі.

В цей же час, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Деу Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по середній смузі проїзної частини пр. Соборного у зустрічному для водія ОСОБА_5 напрямку. В салоні зазначеного автомобілю, серед інших, перебував пасажир ОСОБА_8 .

На регульованому світлофором перехресті проїзних частин пр. Соборного та бул. Шевченко водій ОСОБА_5 зупинив керований ним транспортний засіб, після чого, діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», а також п. 16.6 Правил дорожнього руху України, де зазначено: «повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч» не переконався в безпеці своїх дій, дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному для нього напрямку прямо, не надав, а відновив рух, виконуючи лівий поворот та перетин перехрестя в напрямку вул. Перемоги.

Водій ОСОБА_7 , в свою чергу, маючи об`єктивну спроможність виявити небезпечний маневр, виконуючого лівий поворот автомобілю «Форд» під керуванням водія ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, своєчасних заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу не застосував.

В результаті порушення вимог правил безпеки дорожнього руху водій ОСОБА_5 допустив зіткнення правої бічної частини кузова керованого ним транспортного засобу із передньою частиною автомобілю під керуванням ОСОБА_7 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобілю «Деу» ОСОБА_7 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1279 від 19.05.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому верхнього полюса правого наколінника без зміщення кісткових фрагментів, рани в проекції перелому, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; рани в області лоба, в лівій тім`яній області, в області правого плеча, в області лівої кисті, синців в області лівого плеча, в області лівої кисті, в проекції 6-ого ребра справа, набряку м`яких тканин та саден в області лоба, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- пасажир автомобілю «Деу» ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1334 від 01.06.2017 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої дужки 5-ого грудного хребця без зміщення кісткових фрагментів, внутрішньо суглобових переломів суглобових відростків 6,7 грудних хребців в дугоотростчатих зчленуваннях, струсу спинного мозку на даному рівні кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; обширної рани, що тривало не загоювалася в області дна рота з розтрощеними краями, з посіченими м`язами дна рота, з переходом ранової поверхні на корінь язика, зі скелетуванням (оголенням фрагменту кістки) нижньої щелепи, з пошкодженням лицьової артерії та вени, скальпованої рани лівого крила носа, що доходить до хряща і кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день; рани в області лоба, підщелепної області кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткотривалий розлад здоров`я; множинних забоїв та саден в області обличчя (більш точна локалізація не вказана) кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_5 , згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 9-395 від 12.07.2017 року, вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав у повному обсязі, заявлені потерпілими цивільні позови не визнав, показав наступне.

06.05.2017 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, він керував автомобілем «Форд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Південноукраїнської в напрямку регульованого світлофором перехрестя з проїзною частиною бул. Шевченка у м. Запоріжжі. Був темний час доби, будь-яких опадів не було, дорожнє покриття було сухим. Сама проїжджа частина мала по три смуги в кожному напрямку, зустрічні смуги пр. Соборного поділялися між собою розділовим газоном, який мав розрив на перетині пр. Соборного та бул. Шевченка, дорога висвітлювалася ліхтарями, видимість була відмінною. Під час руху у його автомобіля були ввімкнені фари в режимі ближнього світла, а також протитуманних фар.

У салоні керованого ним автомобіля, у якості пасажира переднього сидіння, знаходився його товариш - ОСОБА_9 . В попутному з ним напрямку, безпосередньо попереду нього, рухався автомобіль «Шевроле» який належить його товаришеві - ОСОБА_10 , при цьому він слідував за ОСОБА_11 . Більше в попутному з ним напрямку машин не було.

При наближенні до перехрестя пр. Соборного та бул. Шевченко Владислав, який рухався попереду нього на своїй машині, став знижувати швидкість і зміщуватися лівіше на ширину розділового газону, так як в подальшому планував виконати маневр лівого повороту. Він аналогічно став пригальмовувати і слідувати за попутним автомобілем.

Він звернув свою увагу на те, що перехрестя пр. Соборного та бул. Шевченко регулювалося світлофором, який в той час працював в звичайному режимі, при цьому для його руху горів зелений сигнал світлофора.

Виїхавши на перехрестя, ОСОБА_11 зупинив свій автомобіль на рівні розділового газону, а він під`їхав слідом за ним і також зупинився. Їх зупинка була обумовлена ??необхідністю надання переваги в русі зустрічному транспорту, так як у них була необхідність виконати лівий поворот, для подальшого руху в бік вул. Перемоги.

Одразу після того як ОСОБА_11 зупинився, він помітив як він знову відновив рух і став виконувати маневр лівого повороту, встигнувши його завершити, він виїхав на проїжджу частину бул. Шевченка. Він, маючи намір повторити його маневр, також відновив рух і, рухаючись з абсолютно незначною швидкістю, трохи проїхав вперед, де зупинився практично на тому місці, з якого ОСОБА_11 став виконувати маневр лівого повороту, при цьому розташовуючись практично на рівні з розділовим газоном.

Зупинившись знову, він подивився на зустрічні смуги, при цьому побачив один легковий автомобіль, який вже стояв на зустрічній лівій для нього смузі, чи був у даного автомобіля включений будь-який світловий покажчик повороту він не пам`ятає. Крім цього автомобіля більше на проїжджій частині (зустрічних смугах) транспортних засобів поблизу не було. При цьому він побачив світло фар автомобіля, який наближався до перехрестя від вул. 12 Квітня, проте даний автомобіль знаходився досить далеко. На світлофорі, який розташовувався на газоні, для його руху горіло зелене світло.

Далі він почав здійснювати лівий поворот, встигнувши розігнатися, не більш ніж до 20 км/год. Одразу після того, як він відновив рух і став виїжджати на зустрічну смугу, намагаючись виконати лівий поворот на бул. Шевченка, раптово для себе побачив легковий автомобіль «Деу Ланос», який рухався по лівій зустрічній смузі із увімкненими фарами, швидкість руху якого, як йому здалося, була приблизно 100 км/год. Далі він побачив, що водій автомобіля «Деу Ланос» став зміщатися в середню смугу, оскільки його смуга була зайнята автомобілем. Змістившись в середню смугу автомобіль «Деу», продовжив подальший рух в напрямку перехрестя, на який він став виїжджати. Одразу після цього сталося зіткнення правої частини кузова керованого ним транспортного засобу з передньою частиною автомобіля «Деу». Від удару його машина перекинулася. На який сигнал світлофора зустрічний автомобіль виїжджав на перехрестя він пояснити не може, проте точно пам`ятає, що для його руху горів зелений сигнал.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

У зв`язку із повним невизнанням обвинуваченим ОСОБА_5 вини у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд дослідив докази в частині підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення у повному обсязі, обравши наступний порядок дослідження доказів: допит потерпілих, свідків, обвинуваченого, дослідження письмових доказів.

Дослідивши та проаналізувавши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в ході розгляду кримінального провадження докази, суд встановив наступне.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 07.05.2017 року, близько опівночі, він, керуючи автомобілем «Деу Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по пр. Соборному у м. Запоріжжі по середній смузі проїзної частини дороги. У цей час у лівій смузі проїзної частини дороги перебував автомобіль, який мав намір здійснити розворот ліворуч.

У автомобілі разом з ним перебували ще четверо пасажирів, автомобіль рухався зі швидкістю 70 км/год. З лівого ряду він перестроївся в середній ряд метрів за 200 до перехрестя. Освітлення дороги було добре, було увімкнено ближнє світло фар. Автомобіль „Форд на дорозі він побачив в останній момент, застосував заходи гальмування. Сталося зіткнення автомобілів, удар по автомобілю „Форд припав на правий бік. Після ДТП всіх забрала швидка допомога.

Відносно нього також проводилося досудове розслідування за даним фактом, матеріали кримінального провадження були направлення до суду на розгляд, відносно нього судом постановлено вирок.

Перед зіткненням автомобіль „Форд рухався у зустрічному напрямку та повертав ліворуч. Автомобіль, який рухався з ним у попутному напрямку та повертав ліворуч у лівій смузі, заважав побачити автомобіль „Форд, коли він його побачив, почав гальмувати.

Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження: перелом коліна, рани плеча, кисті, забій голови. Два тижні перебував у лікарні, та біля чотирьох місяців лікувався вдома.

Його автомобіль є засобом отримання заробітку, пасажири, які перебували у автомобілі, це пасажири таксі, яких він перевозив за оплату. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП втратив автомобіль, здоров`я, рік не працює, не має можливості заробляти на життя, шкоду йому не відшкодовано, у лікарні ніхто не відвідував. Автомобіль, яким він керував належить ОСОБА_12 , автомобіль він придбав у кредит, та виплачував власнику його вартість. Потерпілий ОСОБА_8 на момент ДТП перебував у його автомобілі у якості пасажира, знаходився на передньому пасажирському сидінні.

Частина дороги, на якій сталося ДТП спрямована на спуск. Ним було застосовано екстрене гальмування. У момент зіткнення він не дивися на швидкість руху. Він брав участь у слідчому експерименті, заяву про страхове відшкодування подавав власник автомобіля, він не був працевлаштований офіційно. Іншому потерпілому шкоду він не відшкодовував, вона стягнута за вироком суду. Перед зіткненням з автомобілем „Форд, рухаючись з пр. Металургів, при під`їзді до Б. Шевченка, на світлофорі залишалося 12 секунд до заборони руху. Після перестроювання у середню смугу він дивився на світлофор, спостерігаючи за сигналом, дозволяючим рух.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 показав, що 07.05.2017 року вночі він сів у таксі на зупинці транспорту „пр. Металургів, він прямував по проспекту Соборному. Йому потрібно було швидко вийти з таксі, він заздалегідь готувався до виходу, рахував кошти, щоб розрахуватися з водієм, тоді як почув крики, підняв голову та побачив зіткнення.

Це відбувалося вночі, проспект був відносно порожнім, інших подробиць він не пам`ятає. Пам`ятає, що це був автомобіль „Деу синього кольору, водієм якого був ОСОБА_7 , з ними ще були троє пасажирів на задньому сидінні. ДТП сталося в районі Б.Шевченка, швидкість була перевищена, однак він не робив зауважень водію. Від перехрестя на вул. 12 Квітня вони рухалися у лівій смузі, швидкість водій не знижував. Він пам`ятає, що водій перед зіткненням перестроївся з лівого до середнього ряду дороги. У лівому ряду перебував транспортний засіб, коли водій побачив машину, яка виїхала перед ним, стало гучно, водій таксі почав гальмувати перед ударом. Автомобіль, який виїхав на перехрестя він не бачив.

Йому особисто було спричинено багато тілесних ушкоджень, в тому числі перелом двох хребців. Він заявляв цивільний позов для відшкодування завданої шкоди у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , який було задоволено судом.

29.11.2019 року від представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 надійшло клопотання про залишення без розгляду цивільного позову та подальший розгляд справи у їх відсутність.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що 06.05.2017 року, у вечірній час, він зустрівся зі своїми товаришами ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , приблизно о 23 годині, вони на зупинці громадського транспорту «пр. Металургів» намагалися викликати таксі. Помітили, що до зупинки під`їхав автомобіль таксі «Деу Ланос», на якому був напис «Іван - таксі», та якому на передньому пасажирському сидінні вже перебував невідомий їм пасажир. Водій таксі погодився їх підвезти, він зайняв місце пасажира по центру заднього сидіння, а Тодораш зайняв місце за переднім пасажиром. Після цього вони поїхали по проїжджій частині пр. Соборного, рухаючись від пр. Металургів у напрямку бул. Шевченко. Під час руху за дорожньою обстановкою він не стежив, так як весь час спілкувався зі своїми товаришами. Автомобіль «Деу Ланос», здійснював рух по середній смузі проїжджої частини пр. Соборного, рухаючись з боку вул. 12 квітня в напрямку вул. Південноукраїнської. В цей час був темний час доби, будь-яких опадів не було, дорожнє покриття було сухим, швидкість руху була досить великою, приблизно 80 км / год.

При наближенні до перехрестя пр. Соборного та бул. Шевченка за дорожньою обстановкою він не стежив та не пам`ятає чи працював світлофор, який знаходиться на даному перехресті, а також який був його режим. Перед перехрестям він відчув, що водій автомобіля став різко гальмувати, та він відчув сильний удар в передню частину машини, від удару він вдарився грудною кліткою об переднє сидіння. Обставини пам`ятає погано, бачив, ще один транспортний засіб, який було перевернуто на дах. Водій і всі пасажири вже знаходилися поза салоном, у багатьох були значні кровотечі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що з обвинуваченим він знайомий, вони є приятелями. 06.05.2017 року, у вечірній час, він разом зі своїм товаришем ОСОБА_18 на його автомобілі «Форд» пересувалися містом Запоріжжя, а також з ОСОБА_19 , який керував автомобілем «Шевроле». Вони рухалися по пр. Соборному у напрямку бул. Шевченко, слідуючи за автомобілем ОСОБА_11 .

07.05.2017 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, він був пасажиром автомобіля «Форд», під керуванням ОСОБА_18 , який здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Миру в напрямку регульованого світлофором перехрестя з проїжджої частини бул. Шевченко.

При наближенні до перехрестя пр. Соборного з бул. Шевченко Владислав, який здійснював рух на своїй машині перед ними, став знижувати швидкість і повністю зупинився на перехресті в межах ширини розділового газону. ОСОБА_20 , який керував машиною пасажиром якої він був, також виконав даний маневр і зупинився слідом за ОСОБА_11 . Світлофор, який визначав порядок перетину перехрестя, працював в звичайному режимі, для їх руху горіло зелене світло. Після зупинки ОСОБА_11 кілька секунд простояв, а далі відновив рух і став виконувати маневр лівого повороту, виїжджаючи на проїжджу частину бул. Шевченко. Так як їм також необхідно було виконати маневр лівого повороту - ОСОБА_20 відновив рух та проїхав трохи вперед, зупинився на тому ж місці, де раніше стояла машина ОСОБА_11 . При цьому по лівій смузі зустрічного для них напрямку руху, рухався легковий автомобіль з увімкненими фарами, а також світловим покажчиком лівого повороту. При наближенні до перехрестя, на якому стояла їх машина, водій зустрічної машини став знижувати швидкість, маючи намір виконати маневр лівого розвороту. Середня і права зустрічні смуги були порожніми, проте в далині, ближче до вул. 12 квітня, він побачив світло фар автомобіля, що наближається.

Оскільки горів зелений сигнал світлофора, ОСОБА_20 , з метою виконання повороту, відновив рух і став здійснювати перетин перехрестя, рухаючись на бул. Шевченко у бік вул. Перемоги, при цьому швидкість руху була невеликою.

Виїхавши на перехрестя, раптово він побачив світло фар автомобіля, який здійснював рух по пр. Соборному в зустрічному для них напрямку, а фактично наближався до них праворуч від нього. Швидкість руху даного автомобіля була великою, практично відразу сталося зіткнення правої бічної частини кузова їх транспортного засобу з передньою частиною автомобіля, який слідував у зустрічному напрямку.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що вночі 06.05.2017 року, приблизно о 23 годині 45 хвилин, він перебував у власному автомобілі «Деу», припаркованому на стоянці проїзної частини пр. Соборного, в районі кінотеатру «Маяковського». Йому добре було видно перехрещення проїзних частин пр. Соборного та бул. Шевченко, а також світлофор, яким регулювалося дане перехрестя. Його машина стояла в кишені, розташованій праворуч при русі від вул. 12 квітня в напрямку бул. Шевченко. Оскільки дорога висвітлювалася ліхтарями міського освітлення - видимість була хорошою. Через те, що було досить пізно, потік транспортних засобів по пр. Соборному не був інтенсивним. Перехрестя пр. Соборного та бул. Шевченко регулювалося світлофором, який працював в звичайному режимі.

У цей час він почув вереск гальмування, який доносився з боку зазначеного вище перехрестя, та одразу перевів погляд в бік перехрестя і побачив, що по середній смузі проїжджої частини пр. Соборного, від вул. 12 Квітня в напрямку вул. Миру, рухаючись із застосуванням заходів екстреного гальмування, їде автомобіль «Деу». Після чого, він побачив, як відбулося зіткнення передньої частини автомобіля «Деу» з правої бічної частиною автомобіля «Форд», з розташування автомобіля «Форд» він зрозумів, що його водій виконував маневр лівого повороту з проїжджої частини пр. Соборного на проїжджу частину бул. Шевченко. З якою швидкістю рухався «Форд» до зіткнення він пояснити не може, так як звернув увагу на нього вже в момент самого зіткнення, також не може повідомити і швидкість руху автомобіля «Деу», так як в момент його виявлення він вже знаходився в загальмованому стані. В результаті даного зіткнення автомобіль «Форд» був відкинутий до правого краю дороги, де він перекинувся на дах, а «Деу», продовжуючи рух по інерції, проїхав по пр. Соборному і зупинився в межах середньої смуги. В момент зіткнення на світлофорі, для руху автомобіля «Деу» горів зелений сигнал, який продовжував бути таким ще кілька секунд після удару. Крім того, крайня ліва смуга пр. Соборного, при русі від вул. 12 квітня до вул. Миру, була зайнята легковим автомобілем, водій якого виконував маневр лівого повороту на зазначеному перехресті, відразу за даною машиною рухався мікроавтобус.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він 06.05.2017 року, приблизно о 23 годині 10 хвилин, він спільно зі своїми товаришами Пічуріним і Тодораш, знаходився в районі зупинки громадського транспорту «пр. Металургів», де на проїжджій частині пр. Соборного, поруч із зупинкою, побачили автомобіль таксі марки «Деу», який погодився їх підвезти до Малого ринку. Вони втрьох зайняли заднє сидіння, а переднє пасажирське сидіння таксі вже було раніше зайнято іншим пасажиром, невідомим їм раніше. Після того, як вони сіли в машину, водій став рухатися по проїзній частині пр. Соборного, рухаючись з боку пр. Металургів у напрямку бул. Шевченко. Він не стежив за дорожньою обстановкою, у цей час спілкувався з товаришами. При наближенні до перехрестя пр. Соборного з бул. Шевченко він відчув, що водій став застосовувати заходи екстреного гальмування, машин, які здійснювали рух в попутному напрямку він не бачив. За мить після цього стався сильний удар в передню частину автомобіля, що відбувалося дані він не пам`ятає. З якою швидкістю рухався автомобіль «Форд» до зіткнення він пояснити не може, так як його не бачив. Він пам`ятає, що до того, як водій став застосовувати заходи для зменшення швидкості їх автомобіль рухався досить швидко.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , показав, що 06.05.2017 року, у вечірній час у м. Запоріжжі він зустрівся зі своїми товаришами ОСОБА_18 і ОСОБА_23 . Вони рухалися містом по пр. Соборному, де він керував власним автомобілем «Шевроле», а ОСОБА_20 автомобілем «Форд», у якому знаходився ОСОБА_24 , вони прямували до бульвара ОСОБА_25 , ОСОБА_20 слідував за ним.

07.05.2017 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, він здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини пр. Соборного, рухаючись з боку вул. Миру в напрямку регульованого світлофором перехрестя з бул. Шевченко у м. Запоріжжі.

При наближенні до перехрестя пр. Соборного та бул. Шевченка він помітив, що світлофор, який визначав порядок перетину перехрестя, працює в звичайному режимі, горів зелений сигнал світлофора. Він виїхав на перехрестя і зупинився на рівні розділового газону для того, щоб переконатися у відсутності транспортних засобів, які рухалися по пр. Соборному в зустрічному для нього напрямку. ОСОБА_26 , який здійснював рух за ним, зупинився позаду нього. Одночасно із зупинкою він побачив автомобіль «Деу», який здійснював рух по лівій смузі проїжджої частини пр. Соборного, рухаючись у зустрічному напрямку, а потім здійснював поворот ліворуч. Крім того, ближче до вул. 12 квітня, він побачив світло фар автомобіля, який слідував у напрямку перехрестя, на якому він перебував, будь-яких інших машин на проїжджій частині не було. Після цього він виконав маневр перетинання перехрестя, виїхавши на проїжджу частину бул. Шевченко, повертаючи ліворуч. Виконуючи поворот ліворуч, він дивився в дзеркало заднього виду, при цьому побачив, що ОСОБА_26 , який до цього також стояв на перехресті, відновив рух і, проїхавши трохи вперед - знову зупинився на рівні з розділовим газоном. Для того щоб почекати ОСОБА_20 він став плавно знижувати швидкість і продовжувати дивитися в дзеркало заднього виду, при цьому світлофор йому видно не було.

Після цього він побачив, що ОСОБА_20 відновив рух і став також виїжджати на перехрестя, для подальшого в`їзду на проїжджу частину бул. Шевченко. Практично в той момент, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_20 , вже знаходився практично по центру смуг в напрямку руху вул. Миру, він побачив світло фар і відразу ж проїжджав з великою швидкістю автомобіль «Деу», та за мить він побачив, як сталося зіткнення передньої частини автомобіля «Деу» з правою стороною автомобіля «Форд» під керуванням ОСОБА_18 , який від удару розвернуло і він перекинувся на дах, а автомобіль «Деу» був відкинутий трохи лівіше.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_27 показала, що нею було складено висновок № 9-395 від 12.07.2017 року за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, яким було встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що на висновок даного дослідження впливає розташування транспортних засобів на момент початку здійснення маневру, та під час проведення дослідження вона виходила з того, що на початку маневру автомобіля „Форд автомобіль „Деу рухався у в середньому ряду проїжджої частини прямолінійно, а автомобіль „Форд під час здійснення маневру, згідно з його розташуванням, повинен був пропустити всіх учасників дорожнього руху праворуч від нього, та які рухаються у зустрічному напрямку, не враховуючи рядність.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показав, що 06.05.2017 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, він знаходився на зупинці громадського транспорту «бул. Шевченко», яка розташована по пр. Соборному у м. Запоріжжі, навпроти міської ради, в напрямку „Космосу, де очікував маршрутне таксі для того, щоб доїхати додому. Оскільки було досить пізно, то потік транспортних засобів по пр. Соборному був не великим. Перебуваючи на зупинці він стояв обличчям у бік перетину пр. Соборного та бул. Шевченка, при цьому бачив, що дане перехрестя регулювалося світлофором, який працював в звичайному режимі.

В один з моментів він перевів свій погляд на тротуар і перестав дивитися на проїжджу частину, а через деякий час почув звук двигуна, що набирає обертів. Перевівши свій погляд на перехрещення проїзних частин пр. Соборного та бул. Шевченка, він побачив автомобіль «Форд», який виконував маневр лівого повороту з проїжджої частини пр. Соборного на проїжджу частину бул. Шевченко, для подальшого руху в бік вул. Перемоги. Спочатку на даний транспортний засіб він уваги не звертав, почав дивитися на нього, почувши характерний звук двигуна. Як він зрозумів пізніше, водій автомобіля «Форд», спочатку, зупинився на перехресті, а потім вирішив виконати маневр повороту, про що свідчив звук двигуна, який і привернув його увагу.

Коли він побачив автомобіль «Форд», він вже знаходився в русі і виконував поворот на бул. Шевченко, при цьому, вже здійснюючи рух по смугах в напрямку від вул. 12 квітня в напрямку вул. Миру, швидкість його руху плавно збільшувалася, за даним автомобілем він спостерігав під кутом.

Одночасно, як він звернув увагу на автомобіль «Форд», він помітив автомобіль «Деу», який здійснював рух по середній смузі проїжджої частини пр. Соборного, рухаючись з боку вул. 12 Квітня у напрямку вул. Миру, у даного транспортного засобу бул ввімкнені фари, його швидкість була досить великою. Чи були ще якісь транспортні засоби, які здійснювали рух в попутному з автомобілем «Деу» напрямку, він не може сказати.

Він побачив, що водій «Деу», практично за мить до зіткнення, став застосовувати заходи екстреного гальмування. Далі відбувся контакт передньої частини автомобіля «Деу» і правого боку автомобіля «Форд».

Від удару «Форд» перевернуло на дах і він зупинився біля розділового газону бул. Шевченко, автомобіль «Деу», подолавши за інерцією деяку відстань, зупинився в межах смуги свого руху.

Показання свідків, надані ними безпосередньо в ході судового розгляду логічні та послідовні, у суду відсутні підстави вважати їх недостовірними.

На переконання суду, не заважаючи на невизнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, отримані покази потерпілих, свідків та експерта, надані ними безпосередньо в судовому засіданні, підтверджують порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України, які знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наведених у вироку обставин, підтверджується письмовими доказами, які долучені та досліджені судом, і які є належними та допустимими та відповідають вимогам, передбаченим ст. 85-87 КПК України, перевірені та оцінені в їх сукупності судом, а саме:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.05.2017 року, проведеного у м. Запоріжжя, з напрямком огляду від вул. 12 Квітня в напрямку вул. Південноукраїнської, згідно з яким місцем дорожньо-транспортної пригоди є перехрестя пр. Соборного з бул. Шевченка, в м. Запоріжжі, з додатком до нього схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.05.2017 року та фототаблицею;

Висновком судово-медичної експертизи № 1279 від 19.05.2017 року, згідно з яким: відкритий перелом верхнього полюса правого надколінника без зміщення кісткових фрагментів, рана в проекції перелому у гр. ОСОБА_7 у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день (п. 2.2.2 „Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); рани в області лоба, в лівій тім`яній області, в області правого плеча, в області лівої кисті, синці в області лівого плеча, в області лівої кисті, в проекції 6-го ребра справа, набряк м`яких тканин та садна в області лоба у гр. ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п. 2.3.5 „Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); рани утворилися в результаті дії предмета, що володіє ріжучими властивостями, інші ушкодження утворилися від дії тупих предметів, але не виключається їх утворення в результаті дорожньо-транспортного руху; давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним.

Висновком судово-медичної експертизи № 1334 від 01.06.2017 року, згідно з яким: закритий перелом правої дужки 5-го грудного хребця без зміщення кісткових фрагментів, внутрішньо суглобові переломи суглобових відростків 6,7 грудних хребців в дугоотростчастих зчленуваннях, струс спинного мозку на даному рівні у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день (п. 2.2.2 „Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); обширна рана, що тривало не загоювалася в області дна рота з розтрощеними краями, з посіченими м`язами дна рота, з переходом ранової поверхні на корінь язика, зі скелетуванням (оголонням фрагменту кістки) нижньої щелепи, з пошкодженням лицьової артерії та вени, скальпована рана лівого крила носа, що доходить до хряща у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинило тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день (п. 2.2.2 „Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); рана в області лоба, піщелепної області у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (п. 2.3.3 „Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); множинні забої та садна в області обличчя (більш точна локалізація не вказана) у гр. ОСОБА_8 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п. 2.3.5 „Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); рани утворилися в результаті дій предметів що володіють ріжучими властивостями, інші ушкодження утворилися від дії тупих предметів, та всі вони в сукупності могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди; давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи.

Протоколом додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.06.2017 року, з додатком до нього схемою до протоколу додаткового огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, згідно з яким, експериментально встановлено, що на момент початку маневру лівого повороту з місця водія експериментального автомобіля проглядається середня смуга пр. Соборного більш ніж на 100 метрів, одночасно з відповідної відстані і видно автомобіль, який починає маневр лівого повороту.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2017 року за участю свідка ОСОБА_22 , з додатком до нього схемою до протоколу слідчого експерименту, згідно з яким зафіксовані його свідчення та відтвореня обставин події, а саме, що на перехресті він зупинив керований ним транспортний засіб на рівні розриву роздільного газону та, подивившись на смуги зустрічного руху, він помітив лише легковий автомобіль, який рухався по лівій зустрічній смузі із увімкненим світловим показником повороту. Інші смуги були вільні, однак досить далеко спостерігалось світло фар автомобіля, який рухався в напрямку перехрестя, у зв`язку із чим він відновив рух та виконав поворот на проїзну частину бул. Шевченка. Після виконання вказаного маневру повороту він подивився у дзеркало заднього виду спостерігав за автомобілем під керуванням ОСОБА_5 , який проїхав трохи вперед та зупинився на середні перехрестя на тому самому місці, де стояв його транспортний засіб. Потім він помітив як ОСОБА_5 знову відновив рух та почав виконувати маневр лівого повороту на бул. Шевченка. При цьому, швидкість його руху була невеликою. Коли автомобіль «Форд» доїхав до середньої смуги пр. Соборного, при русі в бік вул. Миру, відбулося зіткнення.

Протоколом проведення слідчого експерименту 29.06.2017 року за участю ОСОБА_7 , з додатком до нього схемою до протоколу слідчого експерименту, згідно з яким, зафіксовано та відтворено обставини подій, а саме те, що в попутному із ним напрямку, по лівій смузі, також здійснював рух транспортний засіб, водій якого, наближаючись до перехрестя з бул. Шевченка, увімкнув світловий покажчик повороту ліворуч, у зв`язку із цим він перелаштувався у середню смугу та продовжив подальший рух з тією ж швидкістю. Оскільки на світлофорі для його руху горіло зелене світло, то він почав виконувати маневр перетину зазначеного вище перехрестя в той момент, коли він практично порівнявся із автомобілем, що рухався ліворуч, то раптово помітив автомобіль, який виконував маневр лівого повороту зі смуг зустрічного для нього руху на проїзну частину бул. Шевченка, фактично автомобіль рухався зліва - направо. Виявивши автомобіль, який почав перетинати його траєкторію руху він одразу застосував заходи екстреного гальмування, однак уникнути зіткнення вже не встиг, в результаті чого відбулося зіткнення.

Протоколом проведення слідчого експерименту 29.06.2017 року, за участю ОСОБА_17 , з додатком до нього схемою до протоколу слідчого експерименту, згідно з яким, зафіксовано та відтворено обставини подій, а саме те, що ОСОБА_5 для подальшого виконання повороту ліворуч проїхав трохи вперед та зупинився на тому ж місці, де стояв автомобіль ОСОБА_11 . При цьому, він помітив, що ліва зустрічна смуга зайнята автомобілем, який зупинився перед перехрестям із увімкненим світловим вказівником лівого повороту, як йому здалось, слідом за вказаним транспортним засобом знаходився мікроавтобус. У середній та правій зустрічних смугах, в безпосередній близькості, транспортних засобів не було, проте він помітив світло фар автомобіля, який наближався до перехрестя з боку вул. 12 Квітня, однак цей транспортний засіб знаходився досить далеко. Далі ОСОБА_18 відновив рух та почав виконувати маневр лівого повороту та, виїхавши на смуги зустрічного руху, відбулось зіткнення автомобілів.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю транспортно-трасологічні дослідження № 9-303 від 21.07.2017 року, згідно з яким встановлено місце зіткнення транспортних засобів на смузі руху автомобіля «Деу», оскільки заходиться в межах середньої смуги руху транспортних засобів в напрямку вул. Південноукраїнської.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів № 9-304 від 27.06.2017 року, згідно з яким встановлено, що на момент проведення дослідження рульове керування та ходова частина автомобіля «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у непрацездатному стані. На момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система знаходилась в працездатному стані. Відмова в ходовій частині, та пошкоджених елементів рульового керування виникли в момент даної ДТП, тобто до ДТП дані системи автомобіля «Форд» знаходились в працездатному стані.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за спеціальністю дослідження технічного стану транспортних засобів, № 9-305 від 29.06.2017 року, згідно з яким встановлено, що на момент проведення дослідження рульове керування та ходова частина автомобіля «Деу» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились у непрацездатному стані. На момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система знаходилась в працездатному стані. Відмова в ходовій частині, та відмова в рульовому керуванні виникли в момент даної ДТП, тобто до ДТП дані системи автомобіля «Деу» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходились в працездатному стані.

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» № 9-395 від 12.07.2017 року, згідно з яким в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, а водій ОСОБА_7 - у відповідності до вимог пп. 12.2, 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України. Невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пп. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Технічна можливість водія ОСОБА_5 уникнути зіткнення залежала від виконання ним вимог пп. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України.

Перевіривши та оцінивши зібрані стороною обвинувачення та надані суду у судовому засіданні докази, які стороною захисту не були спростовані під час досудового розслідування та в ході судового розгляду, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми та приходить до висновку, що у взаємозв`язку вищезазначені докази в повному обсязі доводять вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наведених у вироку обставин.

Заперечення обвинуваченим своєї вини, суд розцінює як спосіб захисту, спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються дослідженими судом доказами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою.

Оцінюючи покази обвинуваченого, суд вважає їх непідтвердженими належними доказами, та такими, що повністю спростовані дослідженими доказами, які долучено до матеріалів кримінального провадження, та отримано в ході судового розгляду, в тому числі, виходячи з того, що допитані у судовому засіданні особи були попереджені судом про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України і давали свідчення під присягою.

У показах допитаних судом осіб розбіжностей не встановлено, виходячи з тих обставин, які вони пам`ятають, з урахуванням часу, який минув з дня події кримінального правопорушення.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії невеликої тяжкості, наслідки які настали внаслідок вчинення злочину, розмір завданої потерпілим шкоди, не визнання її обвинуваченим.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, вину у вчиненні злочину не визнав, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд також враховує індивідуальні особливості особистості обвинуваченого, його вік, соціальний стан, спосіб життя, поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначені покарання обвинуваченому, суд також враховує думку потерпілого, який наполягав на призначенні ОСОБА_5 покарання у відповідності до тяжкості скоєного, ту обставину, що обвинувачений не розкаюється у скоєному злочині, вибачення у потерпілих до теперішнього часу не попросив, заподіяну шкоду не відшкодував, належних висновків не зробив та не спростував своєї суспільної небезпечності внаслідок вчиненого злочину.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його ставлення до скоєного, думки сторони обвинувачення та потерпілого щодо виду та строку покарання, суд приходить до висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, що на переконання суду буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, та відповідає принципам «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 65 КК України, та, враховуючи всі обставини справи, встановлені судом, приходить до висновку про доцільність призначення ОСОБА_5 додаткового покарання та позбавлення його права керувати транспортними засобами у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги характеристику обвинуваченого, встановлені судом обставини та форму вини, а також ту обставину, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів, є покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов, заявлений у підготовчому судовому засіданні потерпілим ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, потерпілим ОСОБА_7 заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної ушкодженням здоров`я на загальну суму 2683, 15 грн. та завданої пошкодженням майна - на суму 78 393, 20 грн.

Оцінивши в сукупності докази, надані на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку, що стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягають витрати, пов`язані з проходженням лікування у сумі 2683, 15 грн., як повністю підтверджені матеріалами справи.

Вирішуючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна, а саме автомобіля «Daewoo Lanos» р.н. НОМЕР_2 , на суму 78 393, 20 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Частиною четвертою ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 4 липня 2018 року по справі № №755/18006/15-ц зроблено висновок, відносно того, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови).

З матеріалів справи вбачається, що цивільна-правова відповідальність особи за участю забезпеченого транспортного засобу «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахована згідно полісу № АЕ / 8732588, що свідчить про те, що в даному випадку, на страховика покладено обов`язок сплати страхового відшкодування.

Крім того, суд враховує, що потерпілим ОСОБА_7 не надано суду доказів на підтвердження володіння транспортним засобом, в той час, як згідно його пояснень власник автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 самостійно звернувся за стягненням шкоди, завданої пошкодженням його майна.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, завданої пошкодженням майна на суму 78 393, 20 грн., не підлягають задоволенню, що не позбавляє можливості звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди на суму 50 000 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року зі змінами, моральна шкода - це шкода немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяна фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.5 Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Враховуючи ступінь душевних страждань, які зазнав потерпілий ОСОБА_7 , і які виразилися у відчутті фізичного болю та стражданнях у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП та лікуванням, а також того, що в результаті протиправних дій обвинуваченого стан здоров`я потерпілого на сьогоднішній день повністю не відновися, суд приходить до висновку, що підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральна шкода в розмірі 10 000 грн., що, на переконання суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Зазначений розмір відшкодування моральної шкоди у грошовому вираженні є достатнім розміром для компенсації моральних страждань і саме цей розмір суд вважає таким, що відповідає ступеню моральних страждань потерпілого та категорії злочину, вчиненого обвинуваченим, яке за направленістю умислу відноситься до ненавмисних.

В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Під час підготовчого судового засідання потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення моральної шкоди. Проте, відповідно до поданої представником потерпілого ОСОБА_8 заяви від 29.11.2019 року, він просив залишити цивільний позов без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Оскільки від представника потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява про залишення позову у даному кримінальному провадженні без розгляду, тому на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України позовна заява ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн. у даному кримінальному провадженні підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт накладений ухвалою слідчого судді від 12.05.2017 року на автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, арешт накладений ухвалою слідчого судді від 12.05.2017 року на автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення судових експертиз, які документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, у загальному розмірі 5734, 46 гривень суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовано.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у розмірі 2 683 (дві тисячі шістсот вісімдесят три) гривень 15 копійок - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині цивільний позов ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-303 від 21.07.2017 року у кримінальному провадженні у розмірі 1 779 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-304 від 27.06.2017 року у кримінальному провадженні у розмірі 1 186 (одна тисяча сто вісімдесят шість) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-305 від 29.06.2017 року у кримінальному провадженні у розмірі 1 186 (одна тисяча сто вісімдесят шість) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи № 9-395 від 12.07.2017 року у кримінальному провадженні у розмірі 1 581 (одна тисяча п`ятсот вісімдесят одна) гривня 92 копійки.

Скасувати арешт автомобіля «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді від 12.05.2017 року.

Скасувати арешт автомобіля «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді від 12.05.2017 року.

Речові докази:

- автомобіль «Ford Mondeo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 повернути власнику.

- автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_7 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1