Ухвала

Іменем України

23 грудня 2019 року

м. Київ

провадження № 51-6390 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котлас Архангельської області, Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вирішено питання щодо речових доказів по кримінальному провадженні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим у тому, що він, 16 лютого 2018 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 , під час вживання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих ревнощів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи на меті заподіяння смерті іншій людині, підійшов до ОСОБА_6 та умисно наніс один потужний, цілеспрямований удар кулаком правої руки у життєво важливий орган людини - голову, в область лівої частини обличчя ( скули) , після чого потерпіла впала на підлогу і він наніс ще один удар ногою по тулубу потерпілої.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій скуловій області із залученням повіки лівого ока та великого крововиливу під тверду мозкову оболонку справа (200 грам), які виникли одночасно та по відношенню до живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. В наслідок здавлювання стволової частини мозку через великий крововилив під тверду мозкову оболонку настала смерть потерпілої.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що суди помилково визнали допустимими ряд доказів, які було отримано із порушенням КПК України. Крім цього, місцевий суд проігнорував клопотання сторони захисту про витребування та дослідження медичних документів потерпілої, для з`ясування усіх обставин справи. Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КПК України, не доведена належними та допустимими доказами. В свою чергу, апеляційний суд всупереч положенням ст. 419 КПК України, не надав відповіді на усі доводи апеляційної скарги сторони захисту.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Однобічність або неповнота судового слідства чи невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. Тому суд не має повноважень на перевірку доводів сторони захисту щодо неповноти судового розгляду та неправильного встановлення судами фактичних обставин справи.

Натомість, зазначені обставини, на які посилається у касаційній скарзі захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. При перегляді судових рішень, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами нижчих інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З положень ст. 94 КПК України слідує, що оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, які є аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними є обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

Твердження захисника про те, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 ґрунтуються на недопустимих доказах, були предметом дослідження судів, та визнані безпідставними з огляду на таке.

Стаття 86 КПК України визначає, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, а у свою чергу недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті при ухваленні судового рішення. Це питання є оціночним, суб`єктивним і залишається на його розсуд.

Ухвалюючи вирок, місцевий суд відповідно до ст. 89 КПК України вирішив питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті. Оцінка доказів, як зазначено колегією суддів суду апеляційної інстанції, проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку.

Зокрема, вказуючи на неспроможність доводів сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 16 лютого 2018 року, судами зазначено про відсутність порушень вимог КПК України, що перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Сторона захисту стверджувала, що вказана процесуальна дія була проведена , а вже потім було отримано дозвіл власника квартири та ухвалу слідчого судді . Без дозволу власника, суд не надав би дозвіл на огляд.

Відповідно до ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. В свою чергу, частина третя передбачає, що слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.

Тобто, законодавцем, окрім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільною згодою особи, яка ним володіє. Дозвіл власника та ухвала слідчого судді про дозвіл на огляд є самостійними підставами , які дозволяють проникнути до житла чи іншого володіння особи.

У даній справі згідно вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, ухвалою слідчого судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2018 року за клопотанням слідчого було надано дозвіл на огляд житла з метою фіксації відомостей про обставини вчинення злочину після проведення огляду .
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, перевіряє, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Згода власника житла чи іншого володіння особи , отримана після огляду, що є протиправним, в даному випадку не слугує безумовною підставою для задоволення клопотання сторони обвинувачення і не може впливати на рішення слідчого судді.

Суд звертає увагу, що огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судами було вірно встановлено, що підставою для проведення огляду місця події (житла) стало повідомлення про смерть ОСОБА_6 . З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд квартири, в процесі якого виявлено труп потерпілої з ознаками насильницької смерті. Місце виявлення трупа завжди вважається місцем події незалежно від того, де настала смерть певної людини. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації.

Також, оспорюючи протокол огляду місці події , сторона захисту зазначає про відсутність у фототаблиці підписів учасників слідчої дії.

Під час досудового розслідування хід і результати слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій фіксуються в протоколах, а також додатково, в разі необхідності, за допомогою технічних засобів, що передбачено відповідними статтями КПК (ст.103 КПК України).

Місцевим судом вірно вказано, що відсутність підписів інших ,крім слідчого, учасників слідчої дії не тягне за собою визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом, оскільки в силу ч. 3 ст. 105 КК України фототаблиця як додаток до протоколу засвідчується підписами тих осіб, які брали участь у її виготовлені, в даному випадку саме слідчого.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

З огляду на вказану процесуальну норму, доводи захисника про не зазначення у протоколі як її учасника ОСОБА_5 не заслуговують на увагу, оскільки його участь не є обов`язковою та має місце лише у випадку прийняття відповідного рішення слідчого, прокурора.

Разом з цим, місцевий суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 17 лютого 2018 року, а саме приміщення кабінету № 24 Світловодського ВП, в ході якого у ОСОБА_5 було вилучено штани, оскільки даний протокол не скріплений підписом захисника, а тому був проведений з порушенням права на захист. З урахуванням вказаного, суд вірно не прийняв до уваги також протокол огляду цих штанів від 17 лютого 2018 року, протокол про визнання та отримання речових доказів від 17 лютого 2018 року та п. 3 Висновку експерта № 188 в частині судово медичної експертизи штанів.

Зазначені докази не були використані для доведення винуватості засудженого, на них суди не посилались у своїх рішеннях. Тому згадка про них у касаційній скарзі є недоречною.

Аналогічно, предметом дослідження судами був також й протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 , за результатами дослідження якого порушення вимог КПК України встановлено не було. Разом з цим, суд не прийняв до уваги показання ОСОБА_7 під час слідчого експерименту та висновок експерта № 29 «а» додаткового висновку експерта до висновку № 29 від 30 березня 2018 року, на основі судово-медичної експертизи № 29 від 17 лютого 30 березня 2018 року трупа з врахуванням даних слідчого експерименту від 20 лютого 2018 року за участю вказаного свідка, оскільки відомості зазначені в них не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

У спростування доводів сторони захисту про визнання недопустимими висновків судово-медичних експертиз, місцевий суд вказав, що в судовому засіданні експерт надав вичерпні роз`яснення висновку, зміст якого в повній мірі відповідає вимогам ст. 102 КПК України, а визначення обсягу та порядку досліджень, необхідних для надання відповідей на поставлені перед експертом питання є прерогативою самого експерта, який має відповідну компетенцію та несе особисту відповідальність за наданий висновок.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Зі змісту судових рішень вбачається, що суд вищезазначених вимог дотримався та обґрунтовано визнав вказаний доказ допустимим.

Щодо вказівки сторони захисту з приводу істотного порушення судом вимог КПК України, а саме не вирішення заявленого обвинуваченим клопотання про витребування медичної картки потерпілої, слід зазначити, що місцевий суд, отримавши вказане клопотання після завершення судового засідання під час перебування у нарадчій кімнаті, був позбавлений можливості його розглянути. Перевіривши зазначені обставини та надаючи їм оцінку, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до переконання, що дане клопотання не могло і не вплинуло на прийняте кінцеве рішення. Крім цього, апеляційний суд вказав, що в силу ч. 3 ст. 404 КПК України ні захисником, ні обвинуваченим в ході розгляду апеляційних скарг не було подано жодних клопотань про витребування та дослідження доказів.

Зважаючи на наведене, висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суди дійшли відповідно до вимог ст. 370 КПК України на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судових розглядів й оціненими згідно з положеннями ст. 94 цього Кодексу. Кваліфікація дій засудженого відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи. Твердження сторони захисту про недоведеність винуватості засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України суперечать дослідженим у суді доказам, яким дано належну правову оцінку.

Суд апеляційної інстанції перевіркою матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації фіксування судового провадження та журналу судового засідання встановив, що місцевий суд провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілу, свідків, експерта, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Переглянувши кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого та захисника на вирок місцевого суду, суд апеляційної інстанції належним чином перевірив викладені у ній доводи, визнав їх безпідставними, мотивувавши своє рішення та зазначивши підстави, з яких апеляційні скарги визнані необґрунтованими. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд дійшов висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3