Справа № 152/888/19
У Х В А Л А
іменем України

26 грудня 2019 року м. Шаргород

Справа №152/888/19

Провадження №1-кп/152/90/19

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 24.06.2019 року, затверджене прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000274 29.10.2018 року, у якому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою технічною освітою, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

з участю:

зі сторони обвинувачення

начальника Шаргородського відділу

Жмеринської місцевої

прокуратури ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту

особи, щодо якої вирішується
питання про застосування
примусових заходів
медичного характеру, ОСОБА_5 ,
законного представника
ОСОБА_5 ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

26.10.2018 року приблизно о 16 годині ОСОБА_5 , перебуваючи в домоволодінні АДРЕСА_2 , помітив на території вказаного домоволодіння велосипед марки «АІСТ» з рамою синього кольору, належний ОСОБА_9 , після чого у нього виник умисел на викрадення означеного велосипеда.

Пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав належний ОСОБА_9 велосипед марки «АІСТ» з рамою синього кольору та з розміром коліс R 20, вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи за №546/19-21 від 30.01.2019 року, 1090,95 грн., після чого розпорядився викраденим велосипедом на власний розсуд.

При цьому ОСОБА_5 заподіяв збитку ОСОБА_9 на суму 1090,95 грн.

Під час судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_5 визнав себе повністю винуватим у вчиненні суспільно-небезпечного діяння при наведених вище обставинах.

ОСОБА_5 суду показав, що проживає на АДРЕСА_1 , по сусідству із ОСОБА_9 26.10.2018 року він прийшов до свого сусіда ОСОБА_10 , покликав його, але останній не відгукнувся. Коли він виходив з подвір`я сусіда, то в сусідньому домоволодінні неподалік біля паркану помітив велосипед синього кольору, який вирішив взяти для власних потреб, так як йому потрібно було поїхати в магазин за продуктами. Він узяв велосипед, сів за кермо і поїхав у магазин, а потім приїхав додому і велосипед залишив у себе вдома. Коли до нього прийшли працівники поліції, котрі розшукували велосипед ОСОБА_9 , він його добровільно видав.

Крім того, ОСОБА_5 показав, що він заперечує щодо задоволення клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, так як в лікарні уже лікувався, йому було надано кваліфіковану медичну допомогу, тому добре себе почуває.
Під час досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.1 ст.185 КК України, тобто у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке кваліфікується, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд вважає, що вказане суспільно небезпечне діяння вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.

Крім признання вини ОСОБА_5 , вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст.185 КК України, при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, підтверджується:

- показаннями законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_7 , яка суду показала, що за рішенням опікунської ради Шаргородської міської ради є опікуном ОСОБА_5 , а також проживає неподалік від нього. ОСОБА_5 хворіє і часто лікується у психіатричній лікарні. ОСОБА_5 часто веде себе агресивно, а після проходження лікування у психіатричній лікарні заспокоюється, веде себе більш спокійно. У ОСОБА_5 у РФ є брат, який часто надсилає йому грошові кошти для утримання та лікування, тому підозрюваний достатньо забезпечений продуктами, одягом, різними господарськими предметами. Також, їй відомо, що у ОСОБА_5 є велика кількість власних велосипедів, а у 2018 році він придбав собі новий велосипед, тому потреби викрадати велосипед у нього не було, разом з тим, він не усвідомлював свої дії і викрав велосипед у ОСОБА_9 . Вважає, що ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру і просить клопотання задовольнити, так як підозрюваному необхідно надати кваліфіковану медичну допомогу;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 29.10.2018 року заяви ОСОБА_9 про викрадення велосипеда марки «АІСТ» (а.с.104);

- рапортом чергового ЧЧ Шаргородського ВП від 29.10.2018 року про надходження заяви ОСОБА_9 про викрадення у неї велосипеда (а.с.105);

- письмовою заявою потерпілої ОСОБА_9 про викрадення велосипеда марки «АІСТ» від 29.10.2018 року (а.с.106);

- письмовою заявою ОСОБА_5 про добровільну видачу працівникам поліції викраденого ним велосипеда марки «АІСТ» від 29.10.2018 року (а.с.107);

- відомостями, що містяться у протоколі огляду речі від 29.10.2018 року велосипеда марки «АІСТ» потерпілої ОСОБА_9 , який добровільно виданий ОСОБА_5 , та фототаблицями до нього (а.с.108-109);

- постановою від 30.10.2018 року про визнання речовим доказом велосипеда марки «АІСТ» та передання його на зберігання потерпілій ОСОБА_9 до вирішення кримінального провадження (а.с.111);

- розпискою потерпілої ОСОБА_9 про отримання від працівників поліції велосипеда марки «АІСТ», викраденого у неї 26.10.2018 року, на зберігання до вирішення справи по суті (а.с.112);

- висновком експерта за №546/19-21 від 30.01.2019 року, з якого вбачається, що ринкова вартість велосипеда марки «АІСТ» станом на жовтень 2018 року складала 1090,95 грн. (а.с.113-115).

22.07.2019 року слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримала, просить його задовольнити.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання і щодо застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду, вважають, що останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру, виходячи із висновку судово-психіатричної експертизи.

Вислухавши під час судового розгляду думки прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_7 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного.

Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру докази переконують суд, що ОСОБА_5 26.10.2018 року приблизно о 16 годині вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжки), відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України.

З характеристики виконавчого комітету Шаргородської міської ради за №602 від 08.11.2018 року вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований та проживає одиноко в АДРЕСА_1 , іншими даними міськвиконком не володіє (а.с.118).

Згідно з довідкою головного лікаря Шаргородської ЦРЛ від 13.11.2018 року, ОСОБА_5 з 1970 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг (а.с.119).

Відповідно до висновку стаціонарної судової психіатричної експертизи за №51 від 07.06.2019 року, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу (F 20.00) та не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу (F 20.00) та не може усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду (а.с.123-126).

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до вимог ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, в тому числі, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п.1 ст.93 КК України).

Згідно з п.2 ч.2 ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» та п.2 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосовувати примусові заходи медичного характеру, в тому числі: госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку (ч.3 ст.94 КК України).

Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру. Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними (ч.ч.3, 4 ст.503 КПК України).

Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст.96 КК), висновки судово-медичної експертизи.

Крім того, виходячи з роз`яснень, що містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Відповідно до ч.2 ст.512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження про застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу вимог ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Виходячи із досліджених в судовому розгляді доказів судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.185 КК України, зокрема: 26.10.2018 року приблизно о 16 годині, перебуваючи в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , викрав велосипед марки «АІСТ», належний ОСОБА_9 .

При цьому, судом також встановлено, що вказане суспільно небезпечне діяння ОСОБА_5 вчинив у стані неосудності.

Тому, виходячи з характеру та тяжкості психічного захворювання ОСОБА_5 , враховуючи характер та тяжкість вчиненого ним діяння, даних, які характеризують його особу, суд вважає, що до ОСОБА_5 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», оскільки в Шаргородському районі, тобто за місцем проживання ОСОБА_5 , такий заклад з надання психіатричної допомоги відсутній.

Велосипед марки «АІСТ» синього кольору, що визнаний речовим доказом, приєднаний до матеріалів кримінального провадження і знаходиться на зберіганні в потерпілої ОСОБА_9 до вирішення кримінальної справи (а.с.18), слід залишити у власності потерпілої ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.503-516 КПК України, ч.2 ст.19, ст.ст.92-94 КК України, ст.19 ЗУ «Про психіатричну допомогу», суд

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 від 24.06.2019 року, затверджене прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою технічною освітою, раніше не судимого, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом до Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка».

Речовий доказ: велосипед марки «АІСТ», синього кольору повернути володільцю потерпілій ОСОБА_9 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: