Справа № 761/7897/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/290/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5 ,
при секретарі: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 08.10.2019 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жовтневе Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішено питання процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, водій ОСОБА_7 , 08.12.2017, приблизно о 08:50 год., керуючи пасажирським автобусом марки «Атаман А-092Н6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Кийтранс- 2005», рухався маршрутом № 223 вулицею І. Турчина, поблизу будинку № 17 ум. Києві, зі сторони вул. Ак. Туполева у напрямку вул. Стеценка, зупинившись на зупинці громадського транспорту «вул. І.Турчина», під час посадки пасажирів проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив п. 1.5 та 2.3 б) ПДР України, не вживши заходів для-забезпечення безпеки дорожнього руху, з відкритими задніми дверима розпочав рух, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, тим самим порушив п. 10.1 та 21.4 ПДР України.

Внаслідок вищеописаних дій обвинуваченого із задніх дверей керованого ОСОБА_7 автобусу, навпроти будинку № 11 вул. І.Турчина у м. Києві сталося падіння пасажира ОСОБА_9 , який в момент початку руху знаходився у салоні вказаного транспортного засобу.
Через проявлену водієм ОСОБА_7 злочинну необережність, внаслідок порушення ним правил безпеки дорожнього руху пасажиру ОСОБА_10 спричинено тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді забою головного мозку з геморрагічними крововиливами в лівій скроневій і в правій тім`яній ділянках голови.

Не погоджуючись з вироком, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та виправдати його.
В обґрунтуванні вказує, що в даному кримінальному провадженні було встановлено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 автобус марки «Атаман А-092Н6» д.н.з. НОМЕР_2 світло-бежевого кольору, а не жовтого, на якому відсутня будь-яка табличка ззаду, а механізм відкривання дверей у автобуса обкочувального типу, які ніколи не стають перпендикулярно автобусу, що вказує на те, що потерпілий випав з іншої маршрутки, чого судом першої інстанції взято до уваги не було.
Крім того по справі було проведено експертизу, висновки якої потребували додаткової перевірки шляхом призначення інженерно-транспортної експертизи, однак, в клопотанні про її проведення захиснику судом першої інстанції було відмовлено.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав судове рішення, обвинуваченого та його захисника, котрі просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як вбачається із матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно, повно та об`єктивно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну юридичну оцінку.
Судом першої інстанції, відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального провадження, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, а тому доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення - безпідставні та спростовуються наявними в матеріалах справи та дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який суду пояснив, що 08.12.2017, приблизно о 09.00 перебував на зупинці громадського транспорту, коли під`їхав автобус 223-го маршруту, він одним з останніх зайшов до салону, скориставшись задніми дверима, за ним нікого з пасажирів не було. До дверного отвору він стояв спиною, на відстані близько 20 см. Перед собою потерпілий однією рукою тримав рюкзак, в іншій руці був гаманець. Передавши плату за проїзд, він відчув, що автобус зрушив з місця, при цьому різко змінив напрямок руху вліво. Внаслідок такого маневру потерпілого силою інерції потягло назад, руки були зайняті рюкзаком та гаманцем, тому він не зміг вхопитися за поручні. Потерпілий очікував, що зможе впертися спиною у двері, однак боковим зором побачив, що двері відкриті. Через це він випав з салону та втратив свідомість;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , якаповністю підтвердила показання потерпілого, пояснивши суду, що в день, час та місці, які зазначені у цьому вироку, вона зупинилася на своєму автомобілі за автобусом маршруту № 223, який стояв на зупинці. До салону автобуса зайшли приблизно троє пасажирів та потерпілий. Коли вказаний транспортний засіб розпочав рух, вона рушила за ним на відстані 10-15 м. Свідок бачила та категорично наполягала на тому, що залишилися не закритими задні дверцята, стулки яких під час руху автобусу були розташовані перпендикулярно кузову. Проїхавши приблизно 200 м, автобус зробив різкий маневр вліво і в цей час з задніх дверей спиною вперед випав потерпілий. Автобус продовжив рух, свідок зупинилася та попросила водія, який їхав за нею, наздогнати автобус. Через деякий час водій останнього пішки прийшов на місце події;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких,08.12.2017 вона йшла тротуаром по вул. Ак.Туполєва. У попутному напрямку проїхав автобус 223-го маршруту з відчиненими задніми дверима, що її дуже здивувало, при цьому відстань до зупинки, від якої від`їхав цей автобус, була приблизно 100 м., у салоні вона бачила, що спиною до дверей стоїть парубок у чорній куртці. Коли вона пройшла ще метрів 200, вона побачила, що на дорозі лежить зазначений хлопець, який був без свідомості;

- висновком судово-медичного експерта Київського обласного бюро СМЕ ОСОБА_14 від 12.02.2018 № 14/Е, відповідно до якого у ОСОБА_11 мали місце пошкодження у вигляді забою головного мозку з геморрагічними крововиливами в лівій скроневій і в правій тім`яній ділянках; садна лобної ділянки голови, забій правої китиці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;
- висновком судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_15 від 13.02.2018 № 12-1/236, з якого вбачається, що на момент огляду автобуса «АТАМАН А-092Н6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , системи інформування водія щодо стану зачинених дверцят зазначеного транспортного засобу встановлено, що при натисненні на кнопку електроприводу (зачинити дверцята), притримуючи при цьому задні дверцята відчиненими спостерігається сигналізація кнопки, яка інформує, що вказані дверцята не зачинені. Також при будь-яких відчинених дверцятах спостерігається сигналізація контрольної кнопки електроприводу, яка інформує про режим усіх дверей. У разі відчинених дверцят досліджуваний автобус при натисканні на педаль газу розпочинає рух;

Твердження захисника - адвоката ОСОБА_8 в апеляції про те, що суд необгрунтовано відмовив йому в ряді клопотань, зокрема і в клопотанні про призначення інженерно-транспортної експертизи, є малопереконливими, оскільки по справі проведена експертиза Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 13.02.2018 № 12-1/236, яка була проведена у відповідності до вимог закону, сумніватись в достовірності якої у суду немає підстав.
Щодо доводів апеляційної скарги, з посиланням на показання свідка ОСОБА_13 про те, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_7 автобус марки «Атаман А-092Н6» д.н.з. НОМЕР_2 світло-бежевого кольору, а не жовтого, на якому відсутня будь-яка табличка ззаду, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріалами справи було встановлено, що саме з автобусу марки «Атаман А-092Н6» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , сталося падіння пасажира ОСОБА_9 , який в момент початку руху знаходився у салоні вказаного транспортного засобу, а позицію захисту вважає спробою ОСОБА_7 уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Тому, з огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 08.10.2019 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Судді