Ухвала
Іменем України
29 квітня 2020 року

м. Київ
справа № 638/7033/19-к

провадження № 51-2103 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 9 квітня 2020 року,
встановив:
Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалою від 23 жовтня 2019 року відмовив у задоволенні клопотання засудженого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України (далі КК).

Переглянувши рішення місцевого суду, постановлене в порядку виконання вироку, Харківський апеляційний суд 9 квітня 2020 року залишив апеляційну скаргу засудженого без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Засуджений оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанції про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання. Таким чином, провадження у суді першої та апеляційної інстанції стосувалися питань, які зазначені у статті 537 КПК.

Відповідно до положень ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Право на касаційне оскарження такого рішення цією статтею не передбачене.

Також таке право не може бути виведене із загальних положень ст. 424 КПК. Відповідно до цієї статті в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Ухвали, що оскаржуються засудженим, не можна розглядати як такі, що перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з пунктами 10 та 24 частини першої статті 3 КПК кримінальне провадження не включає стадію виконання вироку суду.
Як вже зазначалося вище стаття 539 КПК, а також інші статті Кодексу, не передбачають права на касаційне оскарження судових рішень, постановлених щодо питань, пов`язаних з виконанням вироку.
Таким чином, оскаржені ухвали не підпадають ані під категорію судових рішень, що «перешкоджають подальшому кримінальному провадженню», ані під категорію «випадків, передбачених цим Кодексом», що передбачають право на касаційне оскарження.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення не можуть бути переглянуті в порядку касаційної процедури, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 9 квітня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3