Єдиний унікальний номер справи 202/7100/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4

розглядаючи в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщень Приморського районного суду м.Одеси, Тернівського міського суду Дніпропетровської області в приміщення суду м.Павлограда Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.2 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.369, ч.3 ст.357, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.2 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311, ч.4 ст.369 КК України,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307, ч.4 ст.28 ч.2 ст.311, ч.4 ст.28 ч.3 ст.311 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А :

Під час проведення судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів у зв`язку з тим, що строк тримання обвинувачених під вартою спливає 10 травня 2020 року, судовий розгляд лише розпочато, ризики, передбачені ст.177 КПК України, не перестали існувати: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні злочинів, що відносяться до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 12 років, під загрозою можливого покарання обвинувачені можуть переховуватись від суду; після відкриття усіх зібраних доказів, анкетних даних свідків, експертів, спеціалістів (їх місця проживання) існує висока вірогідність спроби обвинувачених знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення встановлення обставин кримінального правопорушення, а також те, що останні можуть вплинути на свідків, які ще судом не допитані, обвинувачені схильні до продовження злочинної діяльності. Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 неодружені, всі обвинувачені не працевлаштовані, не мають постійного джерела доходу. Обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в підкупі співробітників поліції, пов`язаних саме за ухиленням від кримінальної відповідальності за злочинну діяльність, при цьому обвинувачений ОСОБА_6 під час інкримінованих подій працював поліцейським, який був відповідальний за боротьбу з незаконним обігом наркотиків. Обвинуваченому ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, довіру держави останній не виправдав, має судимість, раніше вже був засуджений за вчинення злочинів, зокрема за незаконний обіг наркотичних засобів, не має міцних соціальних зв`язків. Всі перелічені обставини свідчать про відсутність стійких соціальних зв`язків у обвинувачених. Крім того, завдяки накопиченим від інкримінованої злочинної діяльності статкам обвинувачені можуть виїхати та ухилитись від правосуддя. Інший більш м`який запобіжний захід обвинуваченим, на думку прокурора, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою.

Заявлені клопотання обвинувачених та захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, на думку прокурора, не підлягають задоволенню, оскільки частина інкримінованих обвинуваченим злочинів вчинялись за місцем проживання останніх, тому перебування обвинувачених за місцем мешкання є ризиком продовження злочинної діяльності в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, з раніше озвучених підстав альтернативні запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, визначеним КПК України.

Захисники обвинувачених категорично заперечували проти продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність та недоведеність ризиків, зазначених прокурором, надуманості та вигаданості підстав для продовження такого запобіжного заходу, відсутності будь-яких доказів на підтвердження викладеної позиції прокурора, наполягали на зміні запобіжного заходу обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід. Захисник ОСОБА_11 зазначив, що обвинувачені тримаються загалом під вартою більше 2 років, майже рік провадження розглядається в суді. Обраний та неодноразово продовжений запобіжний захід стовно обвинувачених у вигляді тримання під вартою фактично призвів до ситуації, яка позбавляє розглянути провадження в розумні строки, оскільки доставка конвойною службою обвинувачених відбувається у чітко визначені дні тижня та після обід, результатом чого є обмаль часу для слухання провадження. Захисник ОСОБА_12 посилається на практику ЄС, згідно якої суд при продовженні виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний врахувати тривалість тримання обвинувачених під вартою, зменшення ризиків в ході розгляду кримінального провадження тощо. Захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 підтримали викладені позиції інших захисників.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останнім було подано письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. В обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_6 зазначив, що з дня оголошення обвинувального акту пройшло 5 місяців, за цей термін відбулось лише 5 засідань, крім того судові засідання тривають 1.5-2 години, за весь час досліджено лише 3 томи кримінального провадження з 26 томів, тому для дослідження інших доказів кримінального провадження та вирішення питання по суті потрібно більше 4 років. Заявлені прокурором ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу та його продовженні, жодним доказом не доведені та не знаходять свого підтвердження в суді. В нього міцні соціальні зв`язки: він проживає та зареєстрований в м.Павлограді, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, похилих батьків, які є інвалідами ІІ групи, одружений, отримав вищу юридичну освіту, 12 років він працював в органах поліції, займав керівні посади, ніколи не виїжджав закордон. Визначений розмір застави для нього та його сім`ї занадто великий, всі його статки це заробітна платня, заявлена прокурором наявність у нього «значних фінансових ресурсів» нічим не підтверджена. Для запобігання вказаним ризикам вважає необхідним змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інші обвинувачені вважають клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необґрунтованим, усі обвинувачені, кожний окремо, заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за місцем їх проживання.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 року обвинуваченим продовжено дію обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10 травня 2020 року, включно, та змінено раніше визначений судом розмір застави, залишивши без змін обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Строк тримання під вартою обвинувачених закінчується, однак, завершити кримінальне провадження неможливо, за кримінальним провадженням розпочато судовий розгляд, досліджуються письмові докази сторін провадження, свідки кримінального провадження не допитані.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких є такі, як тримання під вартою та домашній арешт.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. На виконання вказаних вимог Закону колегією суддів встановлено, що

- обвинуваченому ОСОБА_5 інкриміновані злочини, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких, особливо тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини, передбачено до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Колегія суддів погоджується з думкою прокурора про те, що враховуючи ймовірну тяжкість покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винуватим, перебуваючи під загрозою тяжкого покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства. Після відкриття сторонами доказів, зокрема анкетних даних свідків, спеціалістів, експертів, враховуючи, що судовий розгляд за кримінальним провадженням лише розпочато, свідки кримінального правопорушення не допитані існує велика ймовірності впливу та чинення тиску з боку обвинуваченого на свідків. Обвинувачений ОСОБА_5 неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про нестійкість соціальних зв`язків;

- обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновані злочини, які відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі на тривалий період з конфіскацією майна. Тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання останнього винуватим, ОСОБА_6 може переховуватися від суду. Також продовжує існувати заявлений ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на недопитаних свідків, частина яких є колишні співробітники, з якими працював обвинувачений, будучи поліцейським, у разі зміни запобіжного заходу на інший, більш м`який;

- обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 інкриміновані злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі більше 10 років з конфіскацією майна. Тому у суду є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання останніх винуватими, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зможуть переховуватися від суду. Після відкриття сторонами доказів, зокрема анкетних даних свідків, спеціалістів, експертів, враховуючи, що судовий розгляд за кримінальним провадженням лише розпочато, існує велика ймовірності впливу та чинення тиску з боку обвинувачених на свідків, які ще судом не були допитані;

- обвинуваченому ОСОБА_9 інкриміновані злочини, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, злочинів середньої тяжкості, покарання за вчинення яких, у разі доведеності вини, передбачено у вигляді позбавлення волі на тривалий період з конфіскацією майна. Ризик можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_9 не перестав бути актуальним, оскільки під загрозою можливого покарання та наявності невідбутого покарання за попереднім вироком вказана особа може переховуватись від суду. Ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого ОСОБА_9 на свідків продовжує існувати, оскільки на даній стадії розгляду свідки кримінального провадження не допитані. Обвинувачений ОСОБА_9 , раніше судимий, неодружений, не працює, що підтверджує нестійкість соціальних зв`язків останнього. ОСОБА_9 обвинувачується у вчинені частини злочинів в період іспитового строку, що був встановлений обвинуваченому попереднім вироком суду.

Крім того, ризик вчинення обвинуваченими нового кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не втратив своєї актуальності, частина інкримінованих обвинуваченим злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, прекурсорів була вчинена за місцем проживання останніх.

Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого тримання обвинувачених під вартою до суду не надходило.
Враховуючи вік та стан здоров`я обвинувачених, відомості про їх соціальні зв`язки, колегія суддів вважає, що встановлені відомості про особи обвинувачених в сукупності із обсягом пред`явленого їм обвинувачення та його тяжкості, встановленими ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не здатний запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Ухвалою суду від 12.03.2020 року розмір застави для обвинувачених був визнаний у сумі 630600 гривень для кожного, який є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому продовження обвинуваченим дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, залишивши без змін визначений раніше розмір застави, як альтернативний запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 331 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим на 60 днів задовольнити.

В задоволенні клопотань обвинувачених та захисників про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 липня 2020 року, включно, залишивши без змін розмір застави 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень і раніше визначений судом обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 липня 2020 року, включно, залишивши без змін розмір застави 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень і раніше визначений судом обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 липня 2020 року, включно, залишивши без змін розмір застави 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень і раніше визначений судом обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 липня 2020 року, включно, залишивши без змін розмір застави 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень і раніше визначений судом обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Продовжити застосування обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 липня 2020 року, включно, залишивши без змін розмір застави 630600 (шістсот тридцять тисяч шістсот) гривень і раніше визначений судом обсяг пов`язаних з її внесенням обов`язків.

Строк дії ухвали - до 4 липня 2020 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору, направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3