ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/2692/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/1185/20 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2020 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- представника третьої особи
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ «Спектр Юніон» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.05.2020,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено частково клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна.

Накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 08.05.2020 в приміщеннях за місцем фактичного знаходження ТОВ «Фірма Астрея», ТОВ «Іст-Трейд», ТОВ «Ольвас», ТОВ «Спектр-Юніон» в нежитлових приміщеннях за адресою: м. Харків, майдан Свободи, буд. 7, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Накладено арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку 08.05.2020 в приміщеннях за місцем фактичного знаходження ТОВ «Фірма Астрея», ТОВ «Іст-Трейд», ТОВ «Ольвас», ТОВ «Спектр-Юніон» в нежитлових приміщеннях за адресою: м. Харків, майдан Свободи, буд. 7, а саме: планшетний комп`ютер IPad 16 Gb serial GB1060DS238 сірого кольору; ноутбук чорного кольору Fujitsu s/n R9904462 із зарядним пристроєм; системний блок FrimeCom без лівої бокової частини корпусу s/n 40000815; системний блок чорного кольору ARTLINE Business D45 серійний номер AL162000; ноутбук чорного кольору Toshiba Satellite L755-IFH s/n 9B298359W із зарядним пристроєм; флеш-картка пам`яті Trancend 8 Gb чорного кольору; флеш-картка пам`яті Trancend 32 Gb чорного кольору, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, строком на 1 (один) місяць, тобто до 25.06.2020 року включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_1 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_3 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_6 , сейф металевий зачинений сіро-жовтого кольору розмірами приблизно 60 см. Х 45 см. Х 35 см.

Сейф металевий та банківській картки повернено власникам майна.

Майно, на яке накладено арешт, збережено у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 18.05.2020 до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про арешт майна в межах матеріалів кримінального провадження№0000067 від 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за №0000067 від 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

Задовольняючи частково клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що вказані предмети та речі є носіями слідів, що можуть містити відомості про ознаки вчинення кримінального правопорушення.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ «Спектр Юніон» адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.05.2020 та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000067 від 20.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України. (а.с. 1-3).

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, ч.2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Як вбачається з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч.5 ст.170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України та ст.172 КПК України,зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Задовольнивши частково клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Відповідно до порядку, передбаченого ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку арешт на майно, яке вилучене (планшетний комп`ютер, ноутбуки, системний блок, флеш-картки), накладено саме як на носій інформації в електронному вигляді.
Крім того, слідчий суддя поклав обов`язок повернути вказане майно через місяць, після залучення спеціаліста, власникам.
Апеляційний суд враховує, що слідчий та прокурор не є експертами в даній галузі.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ТОВ «Спектр Юніон» адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.05.2020щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000067 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді