Справа №463/2286/20
Провадження №1-кс/463/1402/20
У Х В А Л А

16 квітня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, Т.Дзьоби від 28 лютого 2020 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0001287 від 22.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Просить вказану постанову скасувати.

Скаргу мотивує тим, що за його заявою внесено до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України слідчою ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 , яка вчинила службове підроблення в іншому кримінальному провадженні, в якому його та його брата незаконно позбавили волі, чинили тиск, завдали значної матеріальної та моральної шкоди. Однак, слідчим безпідставно винесено оскаржувану постанову від 28.02.2020 року про відмову у визнанні його потерпілим. Тому просить таку скасувати та зобов`язати слідчого визнати його потерпілим та допитати.

В судове засідання скаржник подав заяву про підтримання скарги та розгляд справи за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0001287 від 22.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

За обставинами справи, відомості в ЄРДР внесені за ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31.10.2019 року по факту можливого вчинення слідчою ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_4 службового підроблення. Так, ОСОБА_3 був засуджений Червоноградським міським судом Львівської області за вчинення злочинів передбачених ст. 197-1, ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Однак, апеляційною інстанцією вирок скасовано та призначено новий розгляд справи в суді першої інстанції. Він вважає себе невинним у вчиненні злочину, а матеріали кримінального провадження сфабрикованими слідчою.

26.02.2020 року ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про надання йому як потерпілому матеріалів кримінального провадження для ознайомлення.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 28 лютого 2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0001287 від 22.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України. Слідчим зроблено висновок, що відсутні правові підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим, оскільки завдання йому будь-якої шкоди не встановлено.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З наявних матеріалів скарги вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Оцінюючи законність постанови слідчого від 28.02.2020 про відмову у визнанні потерпілим, слід врахувати, що КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:

-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;

-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;

-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою;

-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншому виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України;

-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 366 КК України полягає у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Разом з тим, заявник у заяві не вказав в чому саме полягає завдана йому матеріальна чи моральна шкода.

Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент прийняття слідчим рішення про визнання потерпілим, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, що розслідується.

Із матеріалів справи вбачається, що завдання шкоди заявник ОСОБА_3 пов`язує із службовим підробленням слідчої в іншому кримінальному провадженні, в якому він є незаконно обвинуваченим.

Отже, про наявність шкоди, завданої скаржнику незаконними діями працівника поліції, можна вести мову лише в разі ухвалення остаточного судового рішення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 і у якому працівник поліції на думку скаржника сфальсифікував офіційні документи, що власне, і має бути встановлено цим судовим рішенням.

З огляду на те, що у кримінальному провадженні, де на думку заявника порушуються його права, не прийнято остаточного рішення на користь скаржника та не встановлено суттєвого порушення його прав під час досудового слідства, не можливо стверджувати на цій стадії про наявність у нього будь-якої шкоди та відповідно про наявність підстав для визнання його потерпілим.

З цих підстав слідчий суддя вважає обґрунтованою оскаржувану постанову слідчого, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 28 лютого 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0001287 від 22.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 366 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1