Cправа № 700/324/20
Провадження № 1-кс/700/123/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2020 р. Слідчий суддя Лисянського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка клопотання заступника начальника СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського віддіу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000077 від 10.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України,

в с т а н о в и в:

Заступник начальника Лисянського ВП Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчий вказує, що 10.04.2020 року до чергової частини Лисянського ВП надійшло звернення кінцевого бенефеціарного власника ТОВ «Джокева» ОСОБА_4 , громадянина Лівану про те, що директор підприємства ТОВ «Джокева» ОСОБА_5 вчиняє самоправні дії щодо майна вказаного підприємства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Орган досудового розслідування надав правову кваліфікацію вчиненому діянню за ст.356 КК України, а саме самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадян.
Перелік і види майна, на які слідчий просить накласти арешт:
-свердлильний станок, моделі «М 11 № 331406;
-продольно-розкроєчний станок;
-станок поперечного розрізу «МАГР»;
-пилорама лєнточна «МАГР» № 610;
-типографічний станок;
-компресор;
-переносний чашкоріз;
-оциліндровочний станок «МАГР» № 137;
-фрезерний станок;
-торцювальний станок;
-лєнточний станок «МЕТАВО» № 19010000 №;
-переносна циркулярка CINHELL RT-TS1221;
-фугувальний станок;
-рейсмусовий станок № 14439;
-прес гідравлічний;
-сушильний комплекс із шести частин;
-три стругальних станка;
-окоровочний станок;
-прес гідравлічний пакетувальний двохсторонньої дії ПГ-25 «Компакт-ОП»;
-сушильний комплекс.
Дане обладнання, що підлягає арешту перебуває у користуванні директора ТОВ «Джокева» ОСОБА_5 .
З матеріалів клопотання вбачається, що зазначене обладнання перебуває у користуванні директора ТОВ «Джокева» ОСОБА_5 , яке буде використано як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
Приймаючи до уваги те, що вищевказане обладнання могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення заступник начальника СВ просить накласти арешт на вказане обладнання з метою збереження доказів.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання з підстав, що викладені у ньому. Водночас зазначив, що існує спір між громадянином Лівану ОСОБА_6 та громадянином України ОСОБА_7 з приводу права власності на деревообробне устаткування. Оригінали документів, які посвідчують право власності на майно, яке зазначено у клопотанні, у власників на даний час відсутні. Підозра у вчиненні злочину жодній особі не висувалася, потерпілою жодна особа не визнавалася, рішень про визнання деревообробного устаткування речовими доказами у справі слідчим не ухвалювалося.
Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, вважаю що вказане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п. 3, 4 ч. 2 ст.170 КПК України);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст.170 КПК України);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч. 2 ст.170 КПК України);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадян є злочином з матеріальним складом.
Так, у клопотанні слідчий зовсім не відобразив суть вчиненого злочину, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст.356 КК України. Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України арешт майна не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином слідчий суддя позбавлений можливості визначити чи потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні.

Крім цього, у відповідності до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, котрі були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За умови арешту майна з метою збереження речових доказів, необхідною умовою є наявність процесуальних документів щодо визнання відповідних матеріальних об`єктів речовими доказами. За відсутності таких процесуальних документів, зокрема постанови прокурора чи слідчого про визнання певного матеріального об`єкта речовим доказом, існують підстави для відмови в арешті майна.

Слідчий обґрунтовує потребу в накладенні арешту на деревообробне устаткування необхідністю збереження слідів злочину відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України. Проте, в матеріалах клопотання про накладення арешту на ці об`єкти відсутні документи, що свідчать про визнання вказаних об`єктів речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому підстави для задоволення цього клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 170 -173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Лисянського відділення поліції Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000077 від 10.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя - ОСОБА_1