печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві судове провадження за скаргою представника фірми «ТРАНСМАР Маріуш Мацьоха та Партнери Повне Товариство» громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих Державного бюро розслідувань та прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001865, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна,

ВСТАНОВИВ:
06.03.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга представника фірми «ТРАНСМАР Маріуш Мацьоха та Партнери Повне Товариство» громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 того ж дня, на бездіяльність слідчих Державного бюро розслідувань та прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001865, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуків з 08.10.2019 по 11.10.2019 року майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що з 08.10.2019 по 11.10.2019 здійснено обшуки, під час виконання якого вилучено речі, на які до цього часу не накладено арешт.

В судове засідання заявник не з`явився, причини неявки суду невідомі, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином. На адресу суду надійшли письмові заперечення за підписом слідчого ДБР ОСОБА_5 , в яких проти задоволення скарги заперечував, та просив відмовити у його задоволенні з наведених у запереченнях підстав.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Першим слідчим відділом Другого управління організації досудових розслідувань (Управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Державного бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001865 від 27.08.2019 за ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 368 та ч.1 ст.388 КК України.

У період з 08.10.2019 по 11.10.2019 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 04.10.2019 за № 757/53092/19-к проведено обшук полупричіпу Weilton N534 (VIN НОМЕР_1 ) з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща (PL) PGS3L07, який належить громадянину Польщі, у ході якого вилучено 172 коробки з термобілизною, 1 коробка із взуттям, косметикою та іншими товарами домашнього вжитку, 2 коробки із товарами домашнього вжитку; 898 поліпропіленових мішків синього, білого та червоного кольорів, переважно з одягом, а також взуттям та товарами домашнього вжитку з номерними пломбами. Крім того, з метою збереження майна, запобігання його знищенню, а саме речових доказів, які могли бути відшукані та вилучені в ході проведення слідчої дії, прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 10.10.2019 (до постановлення ухвали слідчого судді у зв`язку з невідкладним випадком пов`язаним з врятуванням майна) було вилучено сідловий тягач MAN TGX 18.440 4X2 LLS-U реєстраційний номер НОМЕР_2 та полупричіп Wielton NS34 з реєстраційним номером НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Виходячи з матеріалів скарги, встановлено, що, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року за №757/54971/19-к, задоволено клопотання прокурора, подане в порядку ст. 233 КПК України, та надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення автомобіля сідлового тягача марки MAN TGX 18.440 X2 LLS-U (VIN НОМЕР_4 ) з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща (PL) НОМЕР_2 з напівпричепом Wielton NS34 (VIN НОМЕР_5 ) з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща НОМЕР_6 , який знаходився під керуванням громадянина Республіки Польща ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рата Жовківського району Львівської області. Таким чином вилучене майно, а саме сідловий тягач марки MAN TGX 18.440 X2 LLS-U з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща (PL) НОМЕР_2 , та напівпричіп Wielton NS34 з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща (PL) НОМЕР_3 , підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2019 року за №757/54971/19-к.

Що стосується вилученого в ході проведення обшуку майна, а саме: 172 коробки з термобілизною, 1 коробка із взуттям, косметикою та іншими товарами домашнього вжитку, 2 коробки із товарами домашнього вжитку; 898 поліпропіленових мішків синього, білого та червоного кольорів, переважно з одягом, а також взуттям та товарами домашнього вжитку то слід зазначити наступне.

Судовим розглядом встановлено, що 29.10.2019 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_9 за №757/54975/19-к задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Першого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, яке вилучено в ході обшуку проведеного у період з 08.10.2019 по 11.10.2019 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , полупричіпу Wielton NS34 (VIN НОМЕР_1 ) з реєстраційним номерним знаком Республіки Польща (PL) НОМЕР_3 , який належить громадянину Польщі ОСОБА_10 , вантаж (товар), який містився в ньому та імпортувався на митну територію України, а саме 172 коробки з термобілизною, 1 коробка із взуттям, косметикою та іншими товарами домашнього вжитку, 2 коробки із товарами домашнього вжитку; 898 поліпропіленових мішків синього, білого та червоного кольорів, переважно з одягом, а також взуттям та товарами домашнього вжитку.

Відтак, вилучене майно, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час дослідження даної скарги за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності фірми «ТРАНСМАР Маріуш Мацьоха та Партнери Повне Товариство», обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав фірми «ТРАНСМАР Маріуш Мацьоха та Партнери Повне Товариство» та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу представника фірми «ТРАНСМАР Маріуш Мацьоха та Партнери Повне Товариство» громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчих Державного бюро розслідувань та прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0001865, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна, залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1