Справа № 504/1386/19
Номер провадження 1-кс/504/135/20
У Х В А Л А
13.03.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Доброслав Одеської області клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №000014 від 13.03.2019 року, -

встановив:

До слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області та обґрунтоване тим, що в провадженні СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000014, яке розпочате 13.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України та у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність накладення арешту на об`єкти нерухомості, які зареєстровані за підозрюваним ОСОБА_6 .

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту, вказуючи на те, що зазначений в клопотання магазин є єдиним джерелом доходу ОСОБА_6 ..

Клопотання вмотивоване тим, що відповідно до ст. 85 Закону України «Про місцеві вибори» рішенням Кіровської сільської виборчої комісії Комінтернівського району Одеської області № 5 від 28.10.2015 «Про визнання сільського голови обраним на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25.10.2015» визнано обраним на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських селищних, міських голів в одномандатному виборчому окрузі 25.10.2015 року ОСОБА_6 сільським головою Кіровської сільської ряди

Відповідно до рішення Кіровської сільської ради № 01-VII від 05.11.2015 року, згідно з ст.ст. 26, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визнано повноваження сільського голови Кіровської сільської ради ОСОБА_6 .

На підставі розпорядження № 84/21015-КР від 05.11.2015 ОСОБА_6 приступив до виконання обов`язків сільського голови Кіровської сільської ради.

На підставі рішення Кіровської сільської ради № 13 І-VII від 09.11.2016 змінено найменування Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області на Трояндівську сільську раду Лиманського району Одеської області.

Згідно з ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова:

- забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

- організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та п виконавчого комітету;

- здійснює керівництво апаратом ради та и виконавчого комітету;

- скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради;

- забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання;

- оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання;

- призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів;

- представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

- укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради;

- є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

У відповідності до ч. 6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» № 268 від 09.03.2006 (далі Постанова КМУ № 268 від 09.03.2006), преміювання голів обласних, районних і районних у містах рад, їх заступників, сільських, селищних і міських голів, установлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірах, визначених цією постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.

Відповідно до частини 5 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Таким чином, здійснюючи функції представника місцевого самоврядування, а також постійно обіймаючи в органі місцевого самоврядування посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій ОСОБА_6 у відповідності до ст. 18 КК України є службовою особою.

22 грудня 2018 року під час проведення за участі сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_6 та заступника голови з фінансово-економічних питань головного бухгалтера Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_7 засідання сесії, винесене на обговорення депутатам Трояндівської сільської ради «Рішення про умови оплати пращ сільського голови Трояндівської сільської ради на 2019 рік» не прийнято.

У кінці грудня 2018 року, більш точний дату час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на заволодіння бюджетними грошовими коштами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також складання, видачі та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, на користь ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , у кінці грудня 2018 року, більш точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, під час перебування у приміщенні Трояндівської сільської ради за адресою: вул. Сонячна, 4, с. Трояндове, Лиманський район, Одеська область, у супереч ч. 6 Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006, умисно видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, підготовлене за попередньою змовою з ОСОБА_7 фактично не прийняте рішення Трояндівської сільської ради № 331-VII від 22.12.2018 «Про умови оплати праці сільського голови з Трояндівської сільської ради на 2019 рік», до якого остання внесла завідомо неправдиві відомості щодо встановлення сільському голові допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, допомоги на оздоровлення, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи в розмірі до 50 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та надбавки за вислугу років.

У кінці січня 2019 року, більш точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_6 , під час перебування у вищевказаному приміщенні сільської ради з посиланням на підроблене вищевказане рішення сесії сільської ради склав та видав розпорядження № 06/2019-КР від 28.01.2019 «Про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань сільському голові Трояндівської сільської ради ОСОБА_6 », заяву про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25.01.2019, заяву про надання чергової щорічної відпустки за 2018-2019 рік від 28.01.2019 та розпорядження № 13/2019-КР від 29.01.2019 «Про надання частини основної щорічної чергової відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_6 », які після затвердження своїми власноручними підписами надав ОСОБА_7 для формування розрахунково-платіжних відомостей.

На виконання свого спільного злочинного умислу, у кінці січня 2019 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_6 під час перебування у приміщенні сільської ради умисно видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, складену та затверджену ОСОБА_7 розрахунково-платіжну відомість за січень 2019 року, у відповідності до якої, на підставі не прийнятого рішення Трояндівської сільської ради № 331-VII від 22.12.2018, остання за попередньою змовою з ОСОБА_6 , незаконно нарахувала йому до виплати грошові кошти у сумі 22 110 грн. у вигляді матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у сумі 3685 грн., а також надбавку за вислугу років у сумі 670 грн.

28 січня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою перерахування грошових коштів вказаних у розрахунково-платіжній відомості за січень 2019 року, ОСОБА_6 під час перебування приміщенні сільської ради видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, складене та затверджене за попередньою змовою з ОСОБА_8 платіжне доручення № 1 від 28.01.2019, до якого включили незаконно нараховані до виплати ОСОБА_6 грошові кошти.

У подальшому, в середині лютого 2019 року, більш точна дата та час Досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_6 під час перебування у приміщенні сільської ради умисно видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, підготовлену та затверджену ОСОБА_8 розрахунково-платіжну відомість за лютий 2019 року (аванс, з/та за І половину лютого 2019 року), у відповідності до якої, остання на підставі не прийнятого рішення Трояндівської сільської ради № 331-VII від 22.12.2018, незаконно нарахувала до виплати ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 22 110 грн. у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у сумі 8,77 грн., а також надбавку за вислугу років у сумі 1,59 грн.

14 лютого 2019 року, більш точні час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою перерахування грошових коштів вказаних у розрахунково-платіжній відомості за лютий 2019 року (аванс, з/та за І половину лютого 2019 року), ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , під час перебування у приміщенні сільської ради умисно видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, затверджене ОСОБА_8 платіжне доручення № 6 від 14.02.2019, до якого остання включила незаконно нараховані до виплати ОСОБА_6 грошові кошти.

Таким чином, під час перебування на посаді сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Окрім цього, 22 грудня 2018 року під час проведення за участі сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_6 та заступника голови з фінансово-економічних питань - головного бухгалтера Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_7 засідання сесії, винесене на обговорення депутатам Трояндівської сільської ради «Рішення про умови оплати праці сільського голови Трояндівської сільської ради на 2019 рік» не прийнято.

У кінці грудня 2018 року, більш точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на заволодіння бюджетними грошовими коштами, шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також складання, видачі та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, на користь ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , у кінці грудня 2018 року, більш точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, під час перебування у приміщенні Трояндівської сільської ради за адресою: вул. Сонячна, 4, с. Трояндове, Лиманський район, Одеська область, зловживаючи своїм службовим становищем, у супереч ч. 6 Постанови КМУ № 268 від 09.03.2006 умисно, з корисливих мотивів видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, підготовлене за попередньою змовою з ОСОБА_7 фактично не прийняте рішення Трояндівської сільської ради № 331-VII від 22.12.2018 «Про умови оплати праці сільського голови з Трояндівської сільської ради на 2019 рік», до якого остання внесла завідомо неправдиві відомості щодо встановлення сільському голові допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі середньомісячної заробітної плати, допомоги на оздоровлення, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи в розмірі до 50 % посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та надбавки за вислугу років.

У кінці січня 2019 року, більш точні час та дата досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_6 під час перебування у вищевказаному приміщенні сільської ради з посиланням на підроблене вищевказане рішення сесії сільської ради склав та видав розпорядження № 06/2019-КР від 28.01.2019 «Про надання матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань сільському голові Трояндівської сільської ради ОСОБА_6 », заяву про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань від 25.01.2019, заяву про надання чергової щорічної відпустки за 2018-2019 рік від 28.01.2019 та розпорядження № 13/2019-КР від 29.01.2019 «Про надання частини основної щорічної чергової відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_6 », які після затвердження своїми власноручними підписами надав ОСОБА_7 для формування розрахунково-платіжних відомостей.

На виконання свого єдиного злочинного умислу, у кінці січня 2019 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_6 під час перебування у приміщенні сільської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, складену та затверджену ОСОБА_7 розрахунково-платіжну відомість за січень 2019 року, у відповідності до якої, на підставі не прийнятого рішення Трояндівської сільської ради № 331-VII від 22.12.2018, остання за попередньою змовою з ОСОБА_6 , незаконно нарахувала йому до виплати грошові кошти у сумі 22 110 грн. у вигляді матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у сумі 3685 грн., а також надбавку за вислугу років у сумі 670 грн., на загальну суму 26465 грн.

28 січня 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою перерахування грошових коштів, вказаних у розрахунково-платіжній відомості за січень 2019 року, ОСОБА_6 під час перебування приміщенні сільської ради видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, складене та затверджене за попередньою змовою з ОСОБА_8 платіжне доручення № 1 від 28.01.2019, до якого включили незаконно нараховані йому до виплати грошові кошти.

У продовження своїх протиправних дій, направлених на заволодіння бюджетними грошовими коштами, 29.01.2019 ОСОБА_7 надала видане та затверджене нею та ОСОБА_6 платіжне доручення № 1 від 28.01.2019 до Управління Державної Казначейської служби України у Лиманському районі Одеської області, на підставі якого 29.01.2019 ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 26 465 гривень.

У подальшому, в середині лютого 2019 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, ОСОБА_6 під час перебування у своєму службовому кабінеті умисно, з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, підготовлену та затверджену ОСОБА_8 розрахунково-платіжну відомість за лютий 2019 року (аванс, з/та за І половину лютого 2019 року), у відповідності до якої, остання на підставі не прийнятого рішення Трояндівської сільської ради № 331-VII від 22.12.2018, незаконно нарахувала до виплати ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 22 110 грн. у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення, надбавки за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи у сумі 8,77 грн., а також надбавку за вислугу років у сумі 1,59 гривень, на загальну суму 22 120,36 грн.

14 лютого 2019 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, з метою перерахування грошових коштів, вказаних у розрахунково-платіжній відомості за лютий 2019 року (аванс, з/та за І половину лютого 2019 року), ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , під час перебування у приміщенні сільської ради умисно видав, шляхом підписання та затвердження відтиском печатки сільської ради, затверджене ОСОБА_8 платіжне доручення № 6 від 14.02.2019, до якого остання включила незаконно нараховані до виплати ОСОБА_6 грошові кошти.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, 18.02.2019 року ОСОБА_7 надала видане та затверджене нею та ОСОБА_6 платіжне доручення № 6 від 14.02.2019 року до Управління Державної Казначейської служби України у Лиманському районі Одеської області, на підставі якого 18.02.2019 ОСОБА_6 незаконно заволодів грошовими коштами у 22 120, 36 грн.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 спричинили майнову шкоду бюджету Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області на загальну суму 48 585,36 гривень.

Таким чином, під час перебування на посаді сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За сукупністю вчиненого, під час перебування на посаді сільського голови Трояндівської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів; та передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Частина 1 ст. 366 КК України, - складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів - відповідно до вимог ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Частина 3 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб - відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

10 січня 2020 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. З ст. 191 КК України повідомлено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове Комінтернівського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Слідчий вказував, що необхідність накладення арешту на майно, а саме: магазин-бар « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташований за адресою АДРЕСА_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , незастосування якого може призвести до не відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та необхідно для забезпечення цивільного позову.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, слідчого, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходить до наступного.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного і перебувають у нього з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Суд не приймає до уваги посилання прокурора, щодо необхідності накладення арешту на майно у якості забезпечення позову заявленого у даній справі, оскільки ціна цивільного позову складає 48 585,36 грн., відомостей про вартість майна на яке слідчий просить накласти арешт суду не надано, що не дозволяє встановити співмісність вимог про арешт майна ціні заявленого цивільного позову.

Крім того клопотання слідчого не містить вимог щодо заборони відчуження кафе-бару " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а лише заборону розпорядження та користування, що унеможливлює вирішення питання про забезпечення позову в рамках цивільного позову. Суд звертає увагу, що питання заборони користування та розпорядження майном, без вирішення питання про відчуження не є засобом забезпечення позову та може призвести до неправомірного втручання у господарську діяльність, що виходить за межі завдань кримінального процесу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що статтями які інкримінуються ОСОБА_6 , а саме ч.3 ст.191, ч. 1 ст.366 КК України не передбачається застосування санкції у вигляді конфіскації майна.

Також, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Так, і у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар» для особи.

Тобто, у судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, не містить вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для володільця майна, адже однозначно порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи та таким чином, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №000014 від 13.03.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1