В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 лютого 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/10531/19, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002094 від 05.07.2019р. про обвинувачення,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний, Закарпатської області, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту :
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
13 травня 2019 року близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_3 , разом із невстановленими досудовим розслідування особами, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, та одного неповнолітнього обвинуваченого відносно якого 31.07.2019 року обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0002364 від 30.07.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України скеровано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, перелізли через паркан будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 та шляхом віджиму вікна, яке розташоване за вищевказаною адресою, двоє невстановлені досудовим розслідування особи, матеріали відносно яких виділено в окреме кримінальне провадження, залізли у будинок, а неповнолітній разом із ОСОБА_3 , залишились біля вікна даного будинку.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_3 , разом із неповнолітнім обвинуваченим відносно якого 31.07.2019 року скеровано обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0002364 від 30.07.2019, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для розгляду, проникли через пошкоджене вікно у приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки ОСОБА_3 , за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, викрали, шляхом демонтажу алюмінієві батареї опалення у кількості вісім одиниць, а саме: батарею опалення, яка складається з семи ребер шириною; батарею опалення, яка складається з 10 ребер; батарею опалення, яка складається з 12 ребер; батарею опалення, яка складається з 12 ребер; батарею опалення, яка складається з 15 ребер; батарею опалення, яка складається з 5 ребер; батарею опалення, яка складається з 12 ребер; батарею опалення, яка складається з 12 ребер, загальна вартість яких відповідно до висновків товарознавчих експертиз № 11/484 від 25.06.2019 та 11/485 від 25.06.2019 становить 9010 грн. 00 коп., чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 липня 2019 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Ужгород, вул. Лавріщева, 27 поряд з відділенням «Укрпошти» діючи умисно, відкрито, повторно , шляхом ривка, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_7 золотий ланцюжок вагою 5 грам, 585 проби вартістю 6 067 грн. 15 коп., золотий ланцюжок вагою 2,81 грам, 585 проби вартістю 3 584 грн. 69 коп. разом із золотою підвіскою у вигляді хрестика вагою 2 грами 585 проби вартістю 2 489 грн. 12 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 12 140 гривень 96 копійок.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09 липня 2019 року близько 07 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 діючи умисно, відкрито, із метою заволодіння чужим майном, із застосуванням фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_8 , яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, що виразилось в падінні останньої на землю на праву руку та коліно правої ноги, повторно, шляхом ривка, зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 8 грам, 585 проби, вартістю 9 407 грн. 22 коп., таким чином спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Згідно висновку експерта № 245 від 15.08.2019 року на момент судово - медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірних покривах правого ліктьового суглобу та правої долонної поверхні. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії твердих тупих твердих предметів або ударяння об такі при падінні потерпілої з висоти власного росту та ударяння об підлегле покриття, при цьому потерпіла знаходилася у вертикальному або близькому до нього положенні. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 09.07.2019 року.
Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненої за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням у житло та відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечні діяння передбачені ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України.
Прокурор в судовому засіданні надала суду угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про визнання винуватості від 13.02.2020 року, яку прокурор просила затвердити, з додержанням наступних умов.
На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 469 ч.4, 472, 473, ч.4 ст.474 КПК України.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України. Згідно з даними угоди прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України; погодитися з визначеним в угоді покаранням.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки, за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань обрати обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний. Наслідки укладення та затвердження означеної угоди, згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та її суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю. Окрім того, ОСОБА_3 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 13.02.2020 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просив її затвердити.
В судовому засіданні прокурор також висловила думку про затвердження угоди про визнання винуватості.
Потерпіла ОСОБА_7 подала письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи. Також подала до суд заяву про розгляд справи без її участі.
Потерпіла ОСОБА_8 подала письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи. Також подала до суд заяву про розгляд справи без її участі.
Потерпілий ОСОБА_6 подав письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України, яку долучено до матеріалів справи. Також подав до суд заяву про розгляд справи без його участі.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено. В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і, що угода про визнання винуватості від 13.02.2020 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, є тяжкими злочинами.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 13.02.2020 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
При укладенні угоди враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.
За таких обставин суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, а обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити вид і міру покарання відповідно до угоди про визнання винуватості від 13 лютого 2020 року, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368,370,374,376,395, 469, 472 - 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 13 лютого 2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 затвердити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:
за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі,
за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років шість місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази по справі:
-Вісім металевих (алюмінієвих) батарей опалення, а саме: батарею опалення, яка складається з семи ребер шириною - 55 см, висотою 57 см, товщиною 10 см; батарею опалення, яка складається з 10 ребер шириною - 84 см, висотою 57 см, товщиною 10 см; батарею опалення, яка складається з 12 ребер шириною - 97 см, висотою 57 см, товщиною 10 см; батарею опалення, яка складається з 12 ребер шириною - 96,5 см, висотою 57 см, товщиною 10 см; батарею опалення, яка складається з 15 ребер шириною - 127 см, висотою 57 см, товщиною 10 см; батарею опалення, яка складається з 5 ребер шириною - 40 см, висотою 57 см, товщиною 10 Схм; батарею опалення, яка складається з 12 ребер шириною - 96,5 см, висотою 57 см, товщиною 10 см; батарею опалення, яка складається з 12 ребер шириною - 96,5 см, висотою 57 см, товщиною 10 см, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського ВП повернути ОСОБА_6 як власнику;

-Шість відрізків стрічки «Скотч», з слідами папілярних ліній які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 3768,24 гривень за проведення судових експертиз .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в Закарпатській апеляційний суд через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1