Провадження № 1-кс/991/2294/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
14.11.2019 до Вищого антикорупційного суду на підставі ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04.11.2019 надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 .
Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 14.11.2019 для розгляду скарги було визначено суддю ОСОБА_1 . Ухвалою від 18 листопада 2019 року скаргу призначено до розгляду.
У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 26.09.2018 він та група інших внутрішньо переміщених осіб звернулися до високих державних посадових осіб та органів України, до іноземних дипломатичних представництв в Україні з повідомленням про вчинення проти них і їх дітей злочинів катування, обумовлених корупцією заступника голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_4 та голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 . Це звернення було надіслано також до Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ). Листом начальника відділу по роботі з громадськістю НАБУ ОСОБА_6 № 112-192/37221 від 01.10.2018 зазначене звернення було надіслане до Національної поліції України.
Заявник стверджує, що цією бездіяльністю НАБУ вчинило порушення імперативних вимог, встановлених ч. 1 ст. 214 КПК України, оскільки ОСОБА_7 не є ані детективом НАБУ, ані прокурором, а тому не наділений процесуальними повноваженнями на розгляд і вирішення такого звернення. Враховуючи викладене вище, ОСОБА_3 просить суд визнати наявною бездіяльність НАБУ і зобов`язати його вчинити конкретну дію: відкликати з Національної поліції України колективне повідомлення від 26.09.2018 за ознаками злочину, передбаченого ст. 210, ст. 354, ч. 3 ст. 364, ст. 368 КК України та внести відомості про повідомлене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР).

Під час судового засідання ОСОБА_3 підтримав доводи, наведені у його скарзі та просив задовольнити її.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак надав пояснення з приводу скарги та просив розглянути скаргу за його відсутності. У своїх поясненнях представник НАБУ зазначив, що у зверненні ОСОБА_3 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів НАБУ, тому це звернення було скеровано для розгляду до Національної поліції України та Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд за відсутності представника НАБУ.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Під час розгляду скарги встановлено, що 27.09.2018 під вх. № 204/27485-00 на електронну адресу НАБУ надійшло звернення голови ГО «Єнакіївська правозахисна група» «ЄПГ» ОСОБА_3 від 25.09.2018 № 21/В щодо можливого порушення прав та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб під час їх проживання на території Дочірнього підприємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ Укрпрофздоровниця», та пов`язаної з цим бездіяльністю окремих посадових осіб місцевих органів влади. У цій заяві ОСОБА_3 стверджує, що заступник голови Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_8 та голова Житомирської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 знущаються над особами, які проживають на території Дочірнього підприємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ Укрпрофздоровниця» шляхом позбавлення опалення та елементарних санітарно-гігієнічних умов проживання, вимагання коштів у особливо великих розмірах за електроенергію та вчинення інших дій. У таких діях посадових осіб обласної державної адміністрації заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 210, ст. 354, ч. 3 ст. 364, ст. 368 КК України.
Листом НАБУ № 112-192/37221 від 01.10.2018 ОСОБА_3 повідомили про те, що порушенні у його зверненні питання не належать до компетенції НАБУ, а тому його скеровано для розгляду відповідно до компетенції Національної поліції України та Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених суддею, працівником правоохоронного органу, крім випадків, коли досудове розслідування цих злочинів віднесено до підслідності Національного антикорупційного бюро України згідно з частиною п`ятою цієї статті.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що за Національним антикорупційним бюро України визначена підслідність відносно злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України,якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено зазначеним у переліку суб`єктом; 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У зверненні ОСОБА_3 повідомив про проблеми із забезпеченням осіб, які проживають на території Дочірнього підприємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ Укрпрофздоровниця» та складними умовами проживання, однак не вказав на об`єктивно існуючі факти, що можуть свідчити про вчинення посадовими особами Житомирської обласної державної адміністрації дій, які б містили ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 210, ст. 354, ч. 3 ст. 364, ст. 368 КК України. Заявник пов`язує складні умови проживання з певними корупційними діями посадовців, однак не називає які саме рішення, дії чи бездіяльність потенційно є кримінальним правопорушенням. На даний момент вирішити питання із забезпеченням нормальних умов проживання на території Дочірнього підприємства «Санаторій для батьків з дітьми «Тетерів» ЗАТ Укрпрофздоровниця» мають компетентні органи, на розгляд яких НАБУ було переадресоване звернення заявника. Питання про належне забезпечення внутрішньо переміщених осіб житлом та іншими умовами для їх комфортного проживання не вирішується в межах кримінального провадження, досудове розслідування якого здійснюється Національним антикорупційним бюро України. Отже, проблема, про яку зазначив заявник у своєму зверненні, не може бути вирішена шляхом кримінального переслідування, а тому відсутні підстави розпочинати досудове розслідування.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що заява ОСОБА_3 про кримінальні правопорушення не містить достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність у діях голови Житомирської обласної державної адміністрації та його заступника ознак вищезазначених злочинів.
За наведених обставин у задоволенні скарги належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою № 21/В від 25.09.2018.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя . ОСОБА_10