Справа № 372/1346/20
Провадження № 1-кп-222/20
В И Р О К
іменем України

04 червня 2020 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника з ювенельної превенції ОСОБА_4 ,

представника служби у справах дітей Обухівської РДА ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Обухові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000527 від 10.04.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Козин, Обухівського району, Київської області, громадянина України, українця, студента 2 курсу Економічного-правового технікуму при МАУП, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 квітня 2020 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поруч сільського стадіону, що по вул. Садовій в смт. Козин Обухівського району Київської області, де окрім нього перебував ОСОБА_6 , після словесної сварки з останнім, скориставшись тим, що той після сварки втік та залишив належний йому автомобіль без нагляду, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, відчинив передні водійські дверцята автомобіля, які були незачинені, та проник до салону автомобіля марки Opel Vectra, коричневого кольору, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить потерпілому ОСОБА_6 , вартість якого становить 52610,00 грн..

Після чого, шляхом обертання ключів, які знаходились у замку запалювання, завів автомобіль та включивши передачу для руху, привів автомобіль у рух та проїхавши по вулицях Садовій, Київській та Партизанській в смт. Козин Обухівського району Київської області, залишив автомобіль поруч будинку АДРЕСА_3 .

Окрім цього, 10 квітня 2020 року близько 02 години 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поруч будинку АДРЕСА_3 , незаконно знаходячись в автомобілі марки Opel Vectra, коричневого кольору, 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з панелі приладів зазначеного автомобіля, таємно викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy A20 2019 3/32GB, що належить ОСОБА_6 , вартістю 3078,25 грн..

Після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом та за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

04.06.2020 року року у даному кримінальному провадженні між обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_9 , законним представника обвинуваченого ОСОБА_8 , та потерпілим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 та за ч.1 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, при цьому обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даних злочинів та правову кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 289 та за ч.1 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_7 повинен понести за вчинення ним злочинів, а саме: за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік, а за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавленя волі строком на три роки та на підставі ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на три роки. Відповідно до статей 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 , від призначення призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового терміну один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно до статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

За ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення, укладену між ним та обвинуваченим та призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений усвідомив свою провину, розкаявся та вибачився перед ним, претензій до нього матеріального та морального характеру він не має.

Представник з ювенальної превенції ОСОБА_4 , та представник служби у справах дітей Обухівської РДА ОСОБА_5 , не заперечили щодо затвердження угоди про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 1 ст.185 КК України. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, та згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочини, передбачені ч. 1 ст. 289 та ч.1 ст. 185 КК України у вчиненні яких ОСОБА_7 беззастережно визнав себе винуватим, та добровільно відшкодував спричинену потерпілому шкоду, відповідно до вимог ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Разом з тим, суд в порядку ст.474 КПК України шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.5ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки їх невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, потерпілий в свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених положеннями ст.65 КК України.

Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку сторін кримінального провадження які не заперечили щодо затвердження угоди, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної 04.06.2020 року в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000527 від 10.04.2020 року між обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_6 , захисником ОСОБА_9 , та законного представника ОСОБА_8 ..

Крім того, підлягають стягненню з ОСОБА_7 процесуальні витрати у розмірі 550 гривень 00 копійок на користь держави за проведення судово-товарознавчих експертиз.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 04.06.2020 року в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000527 від 10.04.2020 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_9 , законним представника обвинуваченого ОСОБА_8 , та потерпілим ОСОБА_6 ..

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України, ч. 1 ст. 185 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 04.06.2020 року покарання:

за ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 1 року позбавлення волі.

за ч.1 ст. 289 Кримінального кодексу України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі статті 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до статті 75,104 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового терміну одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_7 покласти на Обухівський районноий відділ філії ДУ Центр пробації в м. Києві та Київській області.

Процесуальні витрати у сумі 550 гривень 00 копійок стягнути з ОСОБА_7 на користь держави за проведення судово-товарознавчих експертиз.

Речові докази у справі: три DVD-R диски марки «Verbatim» залишити при матеріалах кримінального провадження, автомобіль марки «Opel Vectra», державний номерний знак НОМЕР_1 , ключі запалення від автомобіля марки «Opel Vectra», мобільний телефон марки Samsung Galaxy A20 2019 3/32GB передані власнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, залишити потерпілому.

Дев`ять змивів з автомобіля марки «Опель Вектра», зразок букального епітелію ОСОБА_7 , зразок букального епітелію ОСОБА_6 , сліди папілярних візерунків, сліди взуття на двох темних ліпких стрічках, дактилоскопічна карта ОСОБА_7 , дактилоскопічна карта ОСОБА_6 , що передано до кімнати зберігання речових доказів Обухівського ВП ГУНП в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: