Справа № 357/218/19
УХВАЛА

03 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3

потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003022 від 10 квітня 2018 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України,

В С Т А Н О В И В :
відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2019 року ОСОБА_6 змінений запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 із забороною залишати житло за зазначеною адресою та зобов`язанням: прибувати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за кожною вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає та перебуває, без дозволу прокурора або суду, утриматись від спілкування із потерпілими, представником потерпілих, свідками та носити електронний засіб контролю, строком до 03 лютого 2020 року.

Станом на 03 лютого 2020 року його дія закінчилась.

В судовому засіданні від 03 лютого 2020 року прокурор ОСОБА_3 звернувся із клопотанням в якому просив: застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком два місяці, із забороною залишати житло цілодобово та носінням електронного засобу контролю та покласти на нього обов`язки: прибувати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, утриматись від спілкування із потерпілими, представником потерпілих, свідками, носити електронний засіб контролю.

Мотивував його тим, що існують ризики визначені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким запобігти більш м`якими запобіжними заходами не є можливим.

Зазначав, що такий висновок зроблений через те, що ОСОБА_6 не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні трьох злочинів, два з яких тяжкі і за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_6 обізнаний про місце проживання потерпілих, має з ними неприязні стосунки, вчиняв щодо них протиправні дії, погрожував їм та схильний до викрадення людей, адже не має постійного джерела доходів і засобів для задоволення власних потреб.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали прокурора ОСОБА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти обрання йому будь-якого запобіжного заходу, зазначав, що усі пред`явлені йому обвинувачення і наведені прокурором ОСОБА_3 ризики є надуманими, в зв`язку із цілодобовим домашнім арештом не може влаштуватися на роботу, для нього є незрозумілим, як розуміти відсутність міцних соціальних зв`язків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, в першу чергу, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

В разі, якщо встановлено наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя встановлює в межах клопотання про застосування запобіжного заходу чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один з ризиків передбачених ст. 177 КПК України та чи можна запобігти йому/їм більш м`яким запобіжним заходом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» у вчиненні злочину означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 42 рішення від 05 березня 2015 року у справі «Котій проти України», заява № 28718/09). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (п. 184, рішення Великої Палати від 28 листопада 2017 року у справі «Merabishvili v. Georgia», заява № 72508/13).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Водночас, при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя має врахувати і положення ст. 178 КПК України, за якою при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується та ін.

Судом установлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України.

Суд зазначає, що згідно ст. 12 КК України, злочини передбачені ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 146 КК України є тяжкими, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі.

Отже, зважаючи на тяжкість обвинувачення пред`явленого ОСОБА_6 і покарання, яке йому може бути призначене у разі визнання винуватим, відсутність порушень умов обраних ОСОБА_6 запобіжних заходів, суд дійшов висновку про наявність ризику того, що ОСОБА_6 буде переховуватись від суду.

Щодо відсутності у ОСОБА_6 офіційного працевлаштування, суд вважає, що враховувати цю обставину при визначенні ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоцільним, оскільки ОСОБА_6 тривалий час перебував під вартою та цілодобовим домашнім арештом, що виключає можливість його працевлаштування.

В свою чергу, дійсно в судових засіданнях установлено, що ОСОБА_6 має довготривалі неприязні стосунки із потерпілими, вони скаржились на погрози з його боку, що свідчить про можливість його впливу на них з метою відмови від наданих показів, або їх зміни та вчинення нових злочинів в зв`язку із цим.

Щодо врахування відсутності доходів і як наслідок засобів для задоволення побутових причин, що може стати причиною вчинення нових злочинів щодо потерпілих, суд вважає, що враховувати цю обставину при визначенні ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є недоцільним, адже злочини у яких обвинувачується ОСОБА_6 не є корисливими.

Зважаючи на наведені обставини та те, що ОСОБА_6 має бажання працевлаштуватись, щоб забезпечити свої базові потреби, суд дійшов висновку, що запобігти установленим ризикам можливе за допомогою домашнього арешту з 20:00 до 8:00 год. з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1,2,4,9 ч. 5 ст. 195 КПК України, а саме: прибувати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; утриматись від спілкування із потерпілими, представником потерпілих, свідками; носити електронний засіб контролю.

Отже, за викладених обставин, суд вважає, що клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 331 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003022 від 10 квітня 2018 року за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 146 КК України, у виді домашнього арешту у період доби з 20:00 год. до 08:00 год.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період доби з 20:00 год. до 08:00 год., строком на шістдесят днів, тобто до 02 квітня 2020 року включно.

Застосувати до ОСОБА_6 електронний засіб контролю.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_6 :

- прибувати до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- утриматись від спілкування із потерпілими, представником потерпілих, свідками;

- носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали доручити Білоцерківському відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Строк дії ухвали до 02 квітня 2020 року включно.

Повний текст ухвали оголошений 10 лютого 2020 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1