Єдиний унікальний № 946/1913/20
Провадження № 1-кп/946/414/20
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

11 червня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у м. Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за №0000214, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: представниця персоналу органу пробації ОСОБА_6 .

Представниця персоналу органу пробації ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання повідомлення, звернулася із заявою про розгляд досудової доповіді у її відсутності. Відповідно ж до ч. 3 ст. 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), неприбуття в судове засідання представника уповноваженого органу з питань пробації, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, не перешкоджає судовому розгляду.

У кримінальному провадженні також приймав участь потерпілий ОСОБА_7 , який відповідно до копії свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи, що смерть ОСОБА_7 настала не внаслідок злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , то і відсутні підстави для визнання потерпілим однієї або кількох осіб з числа близьких родичів чи членів сім`ї померлого в порядку ч. 6 ст. 55 КПК.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
1.06 лютого 2020 року, в період часу з 22:30 години до 23:00 години, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , зазнавши напад з боку онука потерпілого ОСОБА_7 , який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав завдавати удари по голові обвинуваченого, з метою припинення злочинного посягання маючи умисел на заподіяння тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання та обстановці захисту, тобто перевищуючи межі необхідної оборони, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій, за допомогою ножа наніс два удари потерпілому, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої колото-різаної рани поперекової області, яка мала незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням круглої зв`язки печінки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 124 КК, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Стаття КК, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
2.«Стаття 124. Умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця

Умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця,
карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.»

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
3.Обставини вчинення ОСОБА_3 злочину встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст.ст. 22, 26 КПК, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

4.Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину, а саме в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони, у повному обсязі підтверджується доказами, що були досліджені під час судового розгляду.

5.Так, підставою для внесення відомостей 07.02.2020 р. до ЄРДР за №0000214 (а.п. 48) та початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стало повідомлення представника органу охорони здоров`я 06.02.2020 р. о 23:05 годині на службу «102» про сімейні розбірки за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок яких ОСОБА_7 отримав ножове поранення передньої черевної порожнини у середньому стані та був доставлений в Ізмаїльську центральну районну лікарню. Вказані обставини також випливають з рапорту старшого інспектора чергової частини Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 06.02.2020 р. (а.п. 49).

6.Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду пояснив, що потерпілий ОСОБА_7 є його онуком і вони проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в різних кімнатах. У день вчинення злочину, біля 22:30 години він дрімав у своїй кімнаті, яка є прохідною, а потерпілий ОСОБА_7 прийшов додому у стані алкогольного сп`яніння з пляшкою горілки, та коли проходив повз нього, то вдарив його по голові та пройшов до кімнати його брата ОСОБА_8 . Через деякий час потерпілий ОСОБА_7 вийшов та знову проходячи повз нього завдав удар по голові, у зв`язку з чим він встав та схопив його за руки і вони почали боротися. Сили їх були не рівні і онук ще раз завдав йому удар по голові.

Тоді він схопив ніж, який лежав на столі в цій кімнаті і якім він користувався в побутових цілях, та завдав перше дрібне ушкодження в спину потерпілого, який накинувся на нього і ще раз вдарив по голові. Потерпілий навалився на нього і напоровся на ніж, який він тримав в правій руці, і таким чином потерпілий отримав ушкодження в живіт. Після цього ОСОБА_7 залишив його в спокої та пішов до кімнати брата ОСОБА_8 , а він відніс ніж на кухню та повідомив свою дружину ОСОБА_9 про те, що поранив потерпілого, і та викликала швидку допомогу та повідомила поліцію.

Також ОСОБА_3 пояснив, що він не нападав на ОСОБА_7 , а захищався від нього, щоб той припинив завдавати удари. Всього ОСОБА_7 завдав йому чотири удари в область верхньої частини голови. Все це відбувалося в його кімнаті, одночасно, без проміжку часу між тим, як потерпілий завдавав йому удари по голові та тим, як він завдав удар ножем потерпілому в живіт.

У момент сутички його дружина перебувала на кухні, а брат ОСОБА_8 у своїй кімнаті. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, агресивно себе поводить та починає його бити, тому він промовчав і не відреагував після того, як ОСОБА_7 перший раз вдарив його по голові. Раніше потерпілий багато разів бив його, спричиняючи, у тому числі, синці. Він приблизно п`ять разів звертався до поліції, однак ОСОБА_7 кожного разу відпускали.

7.Обвинувачений ОСОБА_3 на місці відтворив обстановку та обставини події під час проведення слідчого експерименту, згідно даним відповідного протоколу від 24.02.2020 р. та додатку до нього у виді фото-таблиці. При цьому обвинувачений відтворив обстановку та обставини події відповідно до показань, наданих під час судового розгляду, а саме, як він лежав у своїй кімнаті, а ОСОБА_7 , проходивши повз нього, наніс один удар по голові. Далі останній вийшов з кімнати, через деякий час знов повернувся та наніс обвинуваченому ще один удар по голові. Після чого, ОСОБА_3 схопив свого онука, щоб той більше не наносив йому удари, взяв ніж з тумбочки та наніс йому один удар в області спини, далі потерпілий повернувся до нього передньою поверхнею тіла, та ОСОБА_3 наніс другий удар йому в область черевної порожнини. Отже, ОСОБА_3 як і під час судового розгляду зазначив, що наніс потерпілому ОСОБА_7 лише два удари ножом (а.п. 85 93).

8.Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи № 54 від 05.03.2020р., ОСОБА_7 були завдані тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючої колото-різаної рани поперекової області, яка мала незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше шести днів та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням круглої зв`язки печінки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (а.п. 107 109). Цей висновок експерта підтверджує показання обвинуваченого про те, що ним були завдані потерпілому лише два удари ножом.

9.Про те, що тілесні ушкодження були нанесені в кімнаті, яку займає обвинувачений ОСОБА_3 , свідчать виявлені в цій кімнаті під час огляду місця події у домоволодінні АДРЕСА_1 сліди нанесення тілесних ушкоджень, що підтверджується даними відповідного протоколу від 07.02.2020р. Так, під час огляду було виявлено та вилучено фіранку зі слідами речовини темного-бурого кольору, також на підлозі в коридорі біля входу в цю ж кімнату були виявлені плями темно-бурого кольору, з яких були вилучені змиви. Крім того, в будинку в приміщенні кухні був виявлений та вилучений кухонний ніж з дерев`яною рукояткою (а.п. 51 61).

10.Кров людини на фіранці та фрагменті марлі, які вилучені з місця події, походить від потерпілого ОСОБА_7 за умовою відсутності ушкоджень з зовнішньою кровотечою у ОСОБА_3 на момент події, про що свідчать дані висновків експерта №215 від 16.03.2020 р. та № 280 від 20.03.2020 р. (а.п. 103 106, 120 121).

11.В ході ж огляду місця події приміщення приймального відділення КНП «Ізмаїльська міська центральна лікарня», згідно з даними протоколу від 07.02.2020 р., було вилучено одяг зі слідами речовини бурого кольору, в який був одягнений ОСОБА_10 під час доставки його в лікарню, а саме: підштаники чорного кольору, в`язані шкарпетки сірого кольору, в`язаний светр темно-сірого кольору (а.п. 62 63).

12.За даними висновку експерта № 75 від 28.02.2020 р., на переді та на спинці светру, вилученому у потерпілого ОСОБА_7 , виявлені колото-різані пошкодження, які могли бути завдані клинком ножа, вилученим у ході огляду місця події, або іншим, аналогічним за розмірами і конструкцією клинка (а.п. 95 101). Ці дані висновку експерта також повністю підтверджують версію подій, висловлену обвинуваченим ОСОБА_3 , про те, що ним були завдані два удари ножом потерпілому.

13.Крім того, за даними висновку експерта № 207 від 18.03.2020 р., на руків`ї кухонного ножа, що був вилучений на місці події, який був знаряддям завдання потерпілому тілесних ушкоджень, знайдено потові виділення, властиві обвинуваченому ОСОБА_3 (а.п. 111 115). Ці дані також підтверджують показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що саме він наніс удари зазначеним кухонним ножом потерпілому.

14.Крім того, показання обвинуваченого підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_9 , яка під час судового розгляду пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 та бабусею потерпілого ОСОБА_7 06.02.2020 р. ОСОБА_7 прийшов додому за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, агресивний, взяв півлітрову пляшку горілки та пішов до свого дядька ОСОБА_8 в кімнату, повз кімнату діда ОСОБА_3 . Вона продовжувала готувати їжу, до неї зайшов чоловік з почервонілою щокою та сказав, що онук його вдарив. Через деякий час вона почула крики потерпілого, який покликав її. Зайшовши в кімнату брата обвинуваченого, вона побачила рану в онука, одразу викликала швидку. У кімнаті її чоловіка були столові прибори, він міг там їсти, під час вчинення злочину з кухні він нічого не брав та ніяких звуків з його кімнати вона не чула. Також свідок розповіла, що раніше ОСОБА_7 неодноразово бив свого діда по голові, вони разів п`ять викликали поліцію з цього приводу.

15.Також стороною захисту були надані дані, які свідчать про те, що за 2019 2020 роки до поліції неодноразово надходили повідомлення на спецлінію «102» про виклик співробітників поліції за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з неправомірною поведінкою ОСОБА_7 . За наслідками цих звернень до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 125 КК за фактом нанесення ОСОБА_7 . ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, а також вживалися інші заходи, у тому числі ОСОБА_7 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП (а.п. 140 141). Ці відомості підтверджують як посилання обвинуваченого ОСОБА_3 , такі і свідка ОСОБА_9 про те, що потерпілий неодноразово вчиняв насильницькі дії відносно них за місцем їх спільного проживання.

Мотиви неврахування окремих доказів
16.Під час проведення слідчого експерименту, згідно відповідному протоколу від 20.02.2020 р. та додатку до нього у виді фото-таблиці, ОСОБА_7 показав, як саме він лежав у ліжку в своїй кімнаті та прокинувся від того, що його дід ОСОБА_3 наніс йому два удари в область черевної порожнини, після чого ОСОБА_7 ухилився, але дід все одно продовжував намагатися наносити йому удари, далі однією рукою утримував потерпілого в області шиї, а іншою рукою наносив ножом удари в області спини. Таким чином, ОСОБА_7 зазначив, що йому було нанесено чотири удари ОСОБА_3 (а.п. 75 82).

17.Показання потерпілого ОСОБА_7 , надані ним під час слідчого експерименту, про те, що йому було нанесено чотири удари ножом спростовуються даними висновків експертиз № 54 від 05.03.2020 р. та № 75 від 28.02.2020 р., згідно з яким ОСОБА_7 спричинені тільки два ушкодження, які характерні для колото-різаних ран та на його одязі було виявлено також два колото-різані пошкодження, які могли бути завдані клинком ножа (п.п. 8, 12 вироку).

18.Що стосується даних висновку судово-медичної експертизи № 54 від 05.03.2020р. в частині виявлення у потерпілого подряпини на передньо-внутрішній поверхні правого стегна у верхній третині, то суд не приймає ці дані як неналежні, оскільки відсутні будь-які відомості про спричинення цієї подряпини ножем, у зв`язку з чим вони не стосуються розглядуваної події злочину.

19.Більше того, розташування плям темно-бурого кольору на фіранці та на підлозі коридорної кімнати при вході у кімнату обвинуваченого ОСОБА_3 (п.п. 9, 10 вироку), свідчить про те, що саме в цій кімнаті відбувалися події даного злочину, а не в кімнаті потерпілого ОСОБА_7 , як він про це показував під час слідчого експерименту за його участі (п. 16 вироку). Також під час огляду місця події в кімнаті потерпілого ОСОБА_7 не було виявлено жодних слідів, які би вказували на те, що тілесні ушкодження йому були завдані саме в цій кімнаті (п. 9 вироку).

20.У зв`язку з викладеним, на думку суду, дані, що містяться у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 (п. 16 вироку) є такими, що суперечать сукупності усіх інших досліджених доказів, що вказує на те, що ці дані є недостовірними, а тому суд не приймає їх до уваги при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

21.Під час судового розгляду стороною обвинувачення надані суду також докази, які не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають значення для нього.

22.Так, відповідно до висновку експерта № 210 від 18.03.2020 р. на ножі з дерев`яною ручкою, вилученого на місці події, кров не виявлена (а.п. 117 118).

23.Відсутність слідів дійсно має значення для кримінального провадження. Однак, встановлення відсутності слідів має свою особливість на відміну від виявлення таких.

24.Так, наявність сліду точно вказує на наявність факту (обставини), а відсутність сліду не може безумовно свідчити про відсутність цього факту (обставини).

25.Відсутність же слідів крові на вилученому ножі навпаки, самі по собі не можуть виключати обставини завдання ножового поранення обвинуваченим ОСОБА_3 за допомогою виявленого ножа.

26.Оцінюючи значення цього доказу, яким не виявлено слідів, суд виходить з того, що сукупність досліджених судом доказів дає змогу достовірно встановити, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 були завдані ножом обвинуваченим ОСОБА_3 . Тому, припущення, що зазначений доказ може свідчити про протилежне, тобто про те, що ножові поранення були завдані не обвинуваченим ОСОБА_3 та не ножом, виявленим на місці події, перебуває поза межами розумного сумніву. За наявності достатніх доказів на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_3 злочину, відсутність в аналізованих доказах будь-якої слідової інформації не може свідчити про непричетність обвинуваченого ОСОБА_3 до злочину. З аналізованих доказів випливає лише те, що при їх здобутті не вдалося виявити та зафіксувати сліди злочину, а не про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не вчиняв його.

Мотиви зміни обвинувачення
27.Так, за змістом кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом… Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».
28.Дослідивши сукупність наданих сторонами кримінального провадження доказів, суд доходить висновку, що стороною обвинувачення не доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним саме злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, поза розумним сумнівом.
29.Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
30.Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
31.Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
32.Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
33.На користь обґрунтування версії сторони обвинувачення про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, відносно потерпілого ОСОБА_7 можуть свідчити лише дані, які містяться в протоколі слідчого експерименті за участю потерпілого ОСОБА_7 (п. 16 вироку), дані якого судом визнані недостовірними та такими, що суперечать як версії подій сторони захисту, так і усім іншим дослідженим доказам (п.п. 17 20 вироку).
34.З урахуванням даних протоколу огляду місця події (п. 9 вироку), судово-медичної експертизи № 54 від 05.03.2020 р. (п. 8 вироку), висновків експерта № 215 від 16.03.2020 р., № 75 від 28.02.2020 р. (п. п. 10, 12 вироку) та показань свідка ОСОБА_9 (п. 14 вироку), суд визнає дані слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_3 (п. 7 вироку) та його показання, надані під час судового розгляду (п. 6 вироку), належними та допустимими доказами, такими, що відповідають та співвідносяться між собою, а отже і достовірними, такими, що заслуговують на увагу, та спростовують дані, отримані під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 (п.п. 16 20 вироку), а саме про місце завдання, кількість ударів ножом, завданих обвинуваченим під час вказаних подій, а також про обставини, що обвинувачений завдавав удари потерпілому, коли він потерпілий спав в своїй кімнаті.

35.Навпаки, сукупність зазначених досліджених доказів дає суду змогу встановити обставини події злочину, відповідно до яких саме обвинувачений ОСОБА_3 лежав на своєму ліжку в своїй кімнаті, коли потерпілий ОСОБА_7 почав завдавати йому удари рукою по голові, тобто здійснив посягання на здоров`я потерпілого, що зумовило необхідність обвинуваченому ОСОБА_3 вчинити дій, спрямовані на захист від цього злочинного посягання.
36.Обвинувачений ОСОБА_3 є особою похилого віку, зазнав напад від особи молодого віку, який мав перевагу у фізичній силі, та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, потерпілий ОСОБА_3 раніше неодноразово вже здійснював зазіхання на здоров`я як обвинуваченого, так і його дружини. Більше того, в момент спричинення потерпілим ОСОБА_7 перших ударів, обвинувачений ОСОБА_3 лежав на ліжку, тобто перебував у вразливому положенні, після чого потерпілий продовжував завдавати йому удари в положенні стоячі, коли обвинувачений ОСОБА_3 вчинив перші спроби захиститися шляхом боротьби. Сукупність зазначених обставин зумовило виникнення у обвинуваченого ОСОБА_3 умислу на спричинення особі, від якої він зазнав нападу потерпілому ОСОБА_7 , за допомогою ножа тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості з метою припинити злочинне посягання.
37.Мета обвинуваченого ОСОБА_3 на припинення посягання підтверджується тими обставинами, що він завдавав удари потерпілому, доки той не припинив бити його по голові.
38.Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

39.Однак, удари, які були нанесені потерпілим ОСОБА_7 обвинуваченому ОСОБА_3 рукою по голові не є співмірними з ударами ножом, які були нанесені обвинуваченим ОСОБА_3 з метою захисту, оскільки він завдав потерпілому ОСОБА_7 тяжку шкоду, яка явно не відповідає небезпечності посягання і обстановці захисту, та за ч. 3 ст. 36 КК вважаються перевищенням меж необхідної оборони.

40.Сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів виключає будь-яке інше розумне пояснення події спричинення обвинуваченим ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , а це свідчить про недоведеність його вини стороною обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК, та про доведеність його вини за ст. 124 КК поза розумним сумнівом.
41.Отже, суд в силу ч. 3 ст. 337 КПК з метою ухвалення справедливого судового рішення, вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті за ч. 1 ст. 121 КК, та змінити правову кваліфікацію злочину, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 , кваліфікувавши його дії за ст. 124 КК, оскільки він умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , перевищивши межі необхідної оборони, у зв`язку з тим, що це покращує становище обвинуваченого ОСОБА_3 .

42.Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину та кваліфікує його дії саме за ст. 124 КК.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
43.До обставин, які відповідно до ст. 66 КК пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

44.Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК обтяжують покарання ОСОБА_3 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК підлягають доказуванню саме прокурором.

Мотиви призначення покарання
45.При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 67 КК враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

46.Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин невеликої тяжкості.

47.За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується позитивно (а.п.129).

48.Згідно абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якій ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.

49.Оскільки ОСОБА_3 досяг пенсійного віку, то в силу вимог ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57 та ч. 3 ст. 61 КК до нього не можуть бути застосовані такі покарання, як громадські або виправні роботи чи обмеження волі.

50.Отже, з урахуванням вказаних обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, того, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, його позитивної характеристики, того, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання, його пенсійного віку, суд дійшов висновку, що у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише з призначенням йому покарання у виді арешту в межах мінімального строку, оскільки, по-перше, інші види покарання, що передбачені санкцією ст. 124 КК, до ОСОБА_3 не можуть бути застосовані, а, по-друге, на думку суду, призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання нових злочинів, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку
51.Судом встановлено, що ОСОБА_3 затримувався у даному кримінальному провадженні 07 лютого 2020 року, однак того ж дня був звільнений з-під варти у зв`язку з обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплив 06 червня 2020 року. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили від прокурора не надійшло. Разом з цим, з набранням вироком законної сили та зі зверненням його до виконання ОСОБА_11 з метою виконання вироку підлягає затриманню та взяттю під варту.

52.На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК попереднє ув`язнення 07 лютого 2020 року має бути зараховане ОСОБА_3 в строк покарання у виді арешту з розрахунку день за день.

53.Згідно ч. 4 ст. 174 КПК з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 р. арешт та змив речовин темно-бурого кольору в силу п. 4 ч. 9 ст.100 КПК слід знищити як майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, а інші речі, вилучені в ході огляду місця події 07.02.2020 р., необхідно повернути законному володільцю ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:
1.ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК, та призначити йому покарання у виді арешту на строк один місяць.

2.З набранням вироком законної сили з метою його виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту, строк покарання ОСОБА_3 у виді арешту обчислювати з моменту його затримання та взяття під варту.

3.В силу ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк попереднього ув`язнення тривалістю один день 07 лютого 2020 року, виходячи з розрахунку день за день.

4.З набранням вироком законної скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2020 р. арешт, та змив речовин темно-бурого кольору на марлевому тампоні, який упаковано в паперовий конверт, знищити; а фіранку зі слідами речовини темно-бурого кольору упаковану в експертний пакет НПУ №ЕХР0318576, кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, упакований в експертний пакет НПУ №ЕХР0318576, підштаники чорного кольору, в`язані носки сірого кольору, в`язаний светр темно-сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які упаковані в експертний пакет НПУ ГСУ № SNZ4025206, що вилучені в ході огляду місця події від 07.02.2020 р. повернути ОСОБА_9 .

5.Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
7.Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1