Справа № 191/438/20
Провадження № 1-в/191/86/20
У Х В А Л А
іменем України

23 квітня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого 5 разів, у цій справі засудженого: 28.07.2016 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, 75 КК України до 5 років позбавленні волі. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2017р. іспитовий строк скасовано, направлено в міста позбавлення волі стоком на 5 років. Початок строку 08.08.2017 року. Кінець строку 08.08.2022 року, про застосування до нього ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника СВК-94 ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
До Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Засуджений в судовому засідання просив клопотання задовольнити.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 проти задоволення клопотання засудженого не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений на шлях виправлення не встав, своєю поведінкою засуджений не довів про своє виправлення, тому його клопотання задоволенню не підлягає.

Суд, вислухавши думку прокурора, представника СВК-94, засудженого ОСОБА_3 дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно зі ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Як вбачається з характеристики та довідки з особової справи №157-П-17 засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого 5 разів.

У цій справі засуджений: 28.07.2016 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, 75 КК України до 5 років позбавленні волі. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2017р. іспитовий строк скасовано, направлено в міста позбавлення волі стоком на 5 років. Початок строку 08.08.2017 року. Кінець строку 08.08.2022 року.

Засуджений ОСОБА_3 в установах виконання покарання знаходиться з 10.08.2017 року, з цього моменте зарекомендував себе наступним чином. Перебуваючи в СІЗО №4 м. Кривий Ріг характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

До СВК-94 прибув 06.09.2017 року. На теперішній час офіційно не працевлаштований але залучається до робіт з благоустрій установи. За час відбування покарання характеризується посередньо, допускає порушення встановленого порядку відбування покарання, має 2 стягнень та 2 заохочення. Утримує у чистоті і порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, мас охайний зовнішній вигляд. Не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Не завжди виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, але не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Приймає участь у виконанні робіт із благоустрою установи тільки під контролем представників адміністрації. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Участь в організації виховних заходів які проводяться в установі не приймає. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає.

До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно - технічних навичок не прагне. Участі у роботі самодіяльних організацій не бере.

Соціально корисні зв`язки підтримує шляхом листування та побачень, отримує посилки, передачі. На профілактичному обліку як особа схильна до членоушкодження до самогубства та до скоєння втечі не перебуває.

Питання щодо можливості застосування зміни умов тримання відповідно до ст.101 КВК України розглядалось 15.04.2019 року. Засудженому було відмовлено, як особі, що не стає на шлях виправлення.

Питання щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст.82 КК України розглядалось 17.02.2020 року. Засудженому було відмовлено, як особі, що не стає на шлях виправлення. Підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст. 81 КК України по відбуттю 2/3 строку, тобто з 08.12.2020 року.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом установлено, що ОСОБА_3 є особою, яка на даний час відбула 1/2 частину строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин, при цьому є особою, що раніше неодноразово відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини. У цій справі засуджений за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, 75 КК України до 5 років позбавленні волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2017р. іспитовий строк скасовано, ОСОБА_3 направлено в міста позбавлення волі стоком на 5 років.

Невідбута частина покарання станом на 23.04.2020 року становить 2 роки 3 місяця 15 днів.

Відповідно до роз`яснень п.2 Постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятного соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Також суд враховує ті обставини, що раніше ОСОБА_3 неодноразово відбував покарання за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не ставав, знову вчиняв тяжкий злочини.
Крім того, вирішуючи питання про заміну ОСОБА_3 покарання на більш м`яке, суд враховує те, що відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.
Отже, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_3 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого ОСОБА_3 можливе в умовах обмеження волі.
Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього дії ст. 82 КК України немає.
Керуючись ст. 82 КК України, статями 537 - 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1