Справа № 201/1213/20
Провадження № 1-кс/201/589/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання акціонерного товариства «Альфа Банк» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 50004823 від 17 листопада 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Альфа-Банк» ОСОБА_3 звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська із вищезазначеним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 50004823 від 17 листопада 2016 року. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/3742/17 був накладений арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що є іпотекодержателем зазначеної квартири за договором іпотеки № MRTG-11/S2, укладеним між ОСОБА_4 і «Унікредит Банк ТзОВ», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», що реорганізоване шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». У зв`язку із зазначеним, через перешкоджання вказаного арешту в реалізації заявнику права на набуття права власності на квартиру, представник АТ «Альфа-Банк» просив слідчого суддю скасувати арешт з квартири, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/3742/17.

Від представника заявника до суду надійшло клопотання про розгляд цієї справи без її участі, вимоги, викладені в клопотанні, підтримала.

Прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив клопотання розглянути без його участі та відмовити в задоволенні останнього.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Згідно із зазначеним представником заявника в тексті клопотання, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі №201/3742/17 в межах кримінального провадження № 50004823 від 17 листопада 2016 року був накладений арешт на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено, що Соборним ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 50004823 від 17 листопада 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відповідно до договору про іпотечний кредит № MRTG-11/S2 від 08 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_4 і «Унікредит Банк ТзОВ», (правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», що реорганізоване шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» відповідно до статуту останнього), ОСОБА_4 передала в іпотеку «Унікредит Банк ТзОВ» належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .

Станом на сьогоднішній час триває досудове розслідування кримінального провадження № 50004823, встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлюється коло осіб, яке має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку вказане нерухоме майно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому у відповідності до ст. 98 КПК України є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та може бути використаний для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, оскільки на даний час відсутні підстави для його задоволення з огляду на те, що досудове слідство триває, призначено ряд слідчих дій на встановлення осіб, причетних до злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 107, 170-174, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання акціонерного товариства «Альфа Банк» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 50004823 від 17 листопада 2016 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1