ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/141/20 Справа № 201/341/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді як необґрунтовану і невмотивовану у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею в ухвалі не вказано обґрунтованих обставин, на підставі яких він дійшов висновку про доцільність обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тяжкість злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже це суперечить презумпції невинуватості, небезпека переховування від правосуддя не може ґрунтуватись на підставі суворості можливого вироку.
Вважає, що наявність факту, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічні злочини та посилання слідчого на те, що він, перебуваючи на свободі, продовжить вчиняти злочини, - є недостатнім для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також в ухвалі вказується на те, що наявні ризики вчинення інших кримінальних правопорушень, але жодного посилання на докази, якими підтверджуються ризики, немає.
Зазначає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів розслідування та суду, фактично нічим не доведено.
Вважає, що слідчим суддею фактично не було враховано, що ОСОБА_8 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання.
Крім того, ОСОБА_8 заперечує причетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення, посилаючись на необґрунтованість обвинувачення у вчиненні злочину та жодним чином не перешкоджає встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 рокузадоволено клопотання слідчого, та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 13 березня 2020 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, не працює, не одружений, немає на утриманні дітей, що в своїй сукупності свідчить про те, що соціальні зв`язки підозрюваного не є тісними, а тому є ризик переховування від органів досудового слідства та суду; також підозрюваний має непогашену судимість за злочин проти власності, що свідчить про те, що він не має засобів існування, тобто є ризик того, що він може продовжити свою злочинну діяльність задля забезпечення себе матеріально, а ризик впливу на потерпілу чи свідка в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов. Також враховано обставини цього злочину, зокрема застосування насильства до потерпілої, а тому суд вважає, що підозрюваний на цей час несе в собі певну небезпеку для суспільства, що з урахуванням вищеописаних обставин свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначати розмір застави.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема:- протоколом допитупотерпілої ОСОБА_9 ; - протоколом огляду місця події від 14.01.2020 року; - протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також іншими матеріалами клопотання у їх сукупності.
Таким чином, доводи захисника щодо недоведеності обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з вищенаведеним. Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, слідчим суддею правильно встановлена наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, має непогашену судимість за злочин проти власності, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності та недоведеності вказаних ризиків є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді, окрім того, належним чином обгрунтовані.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого йому злочину, тяжкість та обставини злочину в якому він підозрюється, зокрема застосування насильства до потерпілої, а також дані щодо особи підозрюваного, а саме, що він має непогашену судимість за злочин проти власності, не працює, не одружений та немає на утриманні дітей, та обґрунтовано дійшов висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, з чим погоджується колегія суддів.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

_____________ _________ _________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4