Справа № 289/1996/19
Номер провадження 1-кп/289/144/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2019 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000541 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Радомишль Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, безробітного, раніше судимого:
- 31.07.2006 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік;
- 11.12.2006 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 3-х років 1 місяця позбавлення волі;
- 02.12.2010 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1-го року позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік; 08.02.2011 Вироком Апеляційного суду Житомирської області Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 02.12.2010 щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання скасовано та ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 190 КК України, призначено йому покарання у виді 2-х років обмеження волі;

- 29.03.2011 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2-х років 6 місяців обмеження волі;
- 18.07.2013 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі;
- 30.10.2013 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі; ухвалою Коростеньського міськрайонного суду Житомирської області від 14.04.2017 звільнений умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 5 днів;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2019 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, діючи повторно та користуючись відсутністю сторонніх осіб, через незамкнені вхідні двері проник до будинку ОСОБА_5 , що розташований в АДРЕСА_2 , та, скориставшись тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спали, таємно викрав мобільний телефон «Prestigio Grace Z5», вартістю 771,43 грн., в якому знаходилася картка пам'яті на 2 гб, вартістю 85,00 грн., сім-карта оператора мобільного зв'язку «Київстар», вартістю 50,00 грн., та наклеєне захисне скло дисплея, вартістю 150,00 грн.; мобільний телефон «Hyawei Y5», вартістю 2203,67 грн., в якому була встановлена картка пам'яті на 2 гб, вартістю 85,00 грн., сім-карта оператора мобільного зв'язку «Київстар», вартістю 50,00 грн., сім-карта оператора мобільного зв'язку «МТС» (Vodafone), вартістю 50,00 грн., та наклеєна захисна плівка дисплея, вартістю 75,00 грн., та одягнений на телефон шкіряний чохол, вартістю 300,00 грн., в якому знаходились кошти в сумі 30,00 грн., а також грошові кошти в сумі 600,00 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4450,10 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та підтвердив суду факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Зазначив, що щиро кається, просив суд не карати його суворо, застосувати при призначенні покарання ст. 69 КК України та призначити йому покарання більш м`яке, ніж передбачене законом.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні надала пояснення щодо обставин вчинення крадіжки телефонів та грошових коштів, які не суперечать викладеним вище обставинам. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і, як встановлено судом, правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи зазначене суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням тих матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до житла.

Згідно ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних корисливих злочинів, за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання надана формальна характеристика; на утриманні нікого не має, безробітний, перебуває на обліку в центрі зайнятості.

Із змісту досудової доповіді Радомишльського РС філії ДУ "Центр пробації" у Житомирській області вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом із дружиною без реєстрації шлюбу, за характером спокійний, урівноважений, не схильний до вчинення насильницьких дій, судячи із історії правопорушень не робить висновки зі свого минулого, підтримує кримінальні зв`язки із особами з антисоціальною поведінкою. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, як і ризик небезпеки для суспільства дуже високий. Беручи до уваги вказане органом пробації зроблено висновок, що у ОСОБА_4 відсутня мотивація до позитивних змін та він не має можливості виправлення без позбавлення волі на певний строк.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що в період досудового слідства і під час судового розгляду останній винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнавав стабільно, що свідчить про надання допомоги правоохоронним органам і суду у встановленні обставин справи і активне сприяння у розкритті злочину, що на підставі п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Суд критично відноситься до викладеної в обвинувальному акті та зазначеної прокурором в судовому засіданні як пом`якшуючої покарання обставини щодо щирого каяття обвинуваченого з огляду на наступне.

Щире каяття повинно бути діяльним, супроводжуватися сприянням розкриттю і розслідуванню злочину, відшкодуванням заподіяної шкоди та іншими позитивними діями, підтверджуючими глибоке каяття і усвідомлення протиправності своєї поведінки. Каяття вважається щирим тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася - такого судом не встановлено. Як свідчать обставини справи, обвинувачений лише підтверджував вчинення злочину, будучи викритим. Потерпілій повернуто лише те майно, яке було вилучено працівниками поліції, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодовано.

Згідно ст. 67 КК Україниобставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинений злочин є тяжким злочином, враховує громадську небезпеку, дані, що характеризують особу обвинуваченого, враховує наявність як пом`якшуючої, так і обтяжуючої покарання обставини.

Як вбачається із характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_4 даних, змісту досудової доповіді, раніше застосоване судом покарання не пов`язане із позбавленням (обмеженням) волі не мало на останнього свого очікуваного та дієвого впливу, він не має наміру змінювати свій спосіб життя та не має конструктивних планів на майбутнє. Тому покарання ОСОБА_4 необхідно призначити у вигляді позбавлення волі, однак, у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, підстав для застосування правил ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України. Судові витрати слід стягнути на користь держави з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До вступу вироку в закону силу залишити ОСОБА_4 обрану міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 1 256,08 грн.

Речові докази по справі:
-мобільні телефони «Prestigio Grace Z5» та «Hyawei Y5», які повернуті на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити потерпілій за належністю;

-захисне скло та захисну плівку, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Радомишльського ВП повернути власнику за належністю.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Житомирської апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1

"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)