Номер провадження: 11-кп/813/1080/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 р. відносно:

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дмитріївка Вознесенського району Миколаївської області, громадянки України, із середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 19.03.2015 р. Вознесенським міськрасудом Миколаївської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі,
- про застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції було задоволено клопотання начальника ДУ «Чорноморська виправна колонія №74» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 з місць позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 13 днів станом на 27.01.2020 р.

Мотивуюче своє рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 відбула більше двох третин покарання, призначеного вироком суду, а також своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, зокрема, відповідно до характеристики, в роботі проявляє старання та ініціативу, має три заохочення та одне погашене стягнення, на зауваження реагує спокійно, приймає виважені рішення, вину у скоєному визнає.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження з огляду на наступні підстави:

- суд залишив поза увагою те, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 81 КК України, у випадку засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженою не менше трьох четвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, в той час як засуджена відбула на момент розгляду клопотання лише дві третини строку призначеного покарання, що не може бути підставою для її умовно-дострокового звільнення;

- засудженою не надано суду переконливих даних про те, що процес її виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженою призначеного покарання перестає бути доцільним, при цьому, згідно наданої характеристики, засуджена ОСОБА_7 за час відбування покарання має заохочення у 2017 році.

Посилаючись на зазначені доводи, прокурор просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відносно ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, засудженої та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженої ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною 3 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Як видно з матеріалів справи, начальник ДУ «Чорноморська ВК №74» ОСОБА_10 звернувся до суду 1-ої інстанції з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженої ОСОБА_7 , посилаючись на підстави, зазначені в клопотанні.

Відповідно до приписів ч.ч. 1 та 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п. 3 ч. 3 зазначеної ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом не відбутої частини покарання.

Так, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вироком Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 19.03.2015 р. була визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та їй було призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі (а.с. 9-120).

При цьому, відповідно до клопотання начальника ДУ «Чорноморська ВК №74» ОСОБА_10 (а.с. 1-2), початком строку відбування покарання засудженої ОСОБА_7 є 02.01.2015 р., а кінцем 10.07.2021 року.

Таким чином, станом на момент розгляду судом 27.01.2020 р. вищезазначеного клопотання установи виконання покарання засуджена ОСОБА_7 фактично відбула строку покарання, призначеного їй вироком Вознесенського міськрайсуду Миколаївської області від 19.03.2015 р., тому формально, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, має право на застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів погоджується в цій частині із доводами прокурора та вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково зазначив, що ОСОБА_7 відбула більше 2/3 призначеного судом покарання, тому ухвала в цій частині підлягає зміні.

Водночас, згідно із наданої характеристики засудженої (а.с. 4-5) вбачається, що ОСОБА_7 довела своє виправлення, оскільки за час відбування покарання була працевлаштована, до виконання поставлених на виробництві завдань ставилась відповідально, за сумлінне ставлення до праці має 3 заохочення (а.с. 6); за час відбування покарання допустила порушення режиму утримання, за що має 1 стягнення, яке на теперішній час погашено; відвідує заходи виховного характеру, у 2017 році закінчила навчальний заклад «Чорноморський навчальний центр №74» та здобула професію «кравець», а у 2018 році «закрійник»; підтримує з рідними доброзичливі відносини.

Отже, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання, оскільки остання своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Водночас, враховуючи те, що станом на момент розгляду апеляційної скарги прокурора засуджена ОСОБА_7 відбула більший строк покарання, ніж вказаний в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни ухвали в цій частині та звільнення ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 7 днів (станом на 04.03.2020 р.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні в частині обчислення невідбутого строку покарання засудженій ОСОБА_7 при її умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив :

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.01.2020 р. про застосування відносно засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі змінити.
Абзац другий резолютивної частини ухвали «висновки суду» викласти в такій редакції:
«Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання з місць позбавлення волі умовно-достроково станом на 04.03.2020 р. на невідбутий строк покарання 1 рік 4 місяці 7 днів».

Засуджену ОСОБА_7 звільнити з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4