Провадження № 1-кп/748/142/19
Єдиний унікальний № 748/509/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2019 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 29 грудня 2016 року за № 0001538, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карши, Узбекистан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за участю:

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 висунуто обвинувачення, яке підтримано прокурором у судовому засіданні, в тому, що він 29 грудня 2016 року о 18 годині 10 хвилин керував автомобілем марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Чернігів- Пакуль-КПП Славутич» від м. Чернігів до м. Славутич Київської області.

Рухаючись у вказаному напрямку перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху, а саме пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку в межах перехрестя вул. Чернігівській та вул. Урожайній с. Пакуль, Чернігівського району Чернігівської області, якого водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди, у результаті чого поблизу господарства № 16 по вул. Урожайній, с. Пакуль, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи № 147 від 16.02.2017 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно-рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево-щічної ділянки обличчя, поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки, які в сукупності відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя на строк більше ніж 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення ватажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.12.2 ( у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги), п.12.3 ( у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п.12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що стало причиною та умовою виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Орган досудового розслідування дійшов висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачається порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, а тому його дії стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні вказаного злочину за наведених вище обставин не визнав, цивільні позови прокурора та потерпілого не визнав. Обвинувачений показав, що 29 грудня 2016 року у вечірній час він разом зі своєю сестрою ОСОБА_10 та її чоловіком ОСОБА_11 їхали на автомобілі «FORD» з м. Чернігів в напрямку м. Славутич. На виїзді з Чернігова на зупинці вони підібрали незнайомого хлопця, котрий попрохав підвезти його до м.Славутич. Було вже темно. Проїжджаючи с.Пакуль, він рухався з увімкненим ближнім світлом фар близько 60 км/год та побачив автомобіль, який стояв на зустрічній смузі з включеними фарами ближнього світла. Зненацька він побачив на середині смуги руху, по якій він їхав, чоловіка в темному одязі, було видно тільки його силует та обличчя. Він зменшив швидкість та прийняв вліво на зустрічну смугу, але не встиг та зіткнення уникнути не вдалося. Чоловіка він зачипив правою частиною автомобіля. Після цього він переїхав на праве узбіччя, всі вибігли з автомобіля та підійшли до чоловіка. Вони знімали верхній одяг щоб накрити потерпілого, який лежав. Хтось викликав швидку допомогу, а він побіг до села щоб дізнатися, хто цей чоловік.

Обвинувачений не оспорював часу та місця пригоди, характеру та локалізації пошкоджень транспортного засобу, тяжкості та механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Натомість ОСОБА_3 заперечував свою винуватість як водія у вказаній ДТП.
Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 29 грудня 2016 року у вечірній час він йшов із с.Пакуль по дорозі, ніс гарячу воду до автомобіля, що його чекав на дорозі. Перед цим він випив 250 г. горілки. Було темно. Він був одягнений у темний одяг. Дорога була суха, без снігу. По правому краю дороги була нанесена біла розмітка, після неї був асфальт і вже за ним лежав сніг. Він рухався по асфальту за розміткою. Він почув позаду шум, схожий, як їде автомобіль по снігу, та відчув удар, від якого впав. Удар прийшовся у праву ногу ззаду. В наслідок пригоди він отримав удар по голові та відкритий перелом ноги. На даний час переніс 10 оперативних втручань та пересувається на милицях, бо одна нога стала котшою ніж інша на 5 сантиметрів. Як наслідок він має ІІ групу інвалідності. Підтримав цивільний позов та просив стягнути завдану майнову шкоду - це кошти за лікування, та моральну шкоду, завдану правопорушенням.

Представник потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що вважає винуватість ОСОБА_3 у скоєнні злочину доведеною у повному обсягу та просила призначити йому покарання у виді обмеження волі. Позовні вимоги потерпілого підтримала та просила задовольнити.

Факт того, що ОСОБА_3 29 грудня 2016 року о 18 годині 10 хвилин керував автомобілем марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Чернігів- Пакуль-КПП Славутич» від м. Чернігів до м. Славутич Київської області поблизу господарства №16 по вул. Урожайній в с. Пакуль Чернігівського району Чернігівської області, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 не заперечував у судовому засіданні обвинувачений та підтверджується низкою доказів, поданих стороною обвинувачення.
Так, згідно протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 29 грудня 2016 року з додатками у виді схеми до протоколу та фототаблиць зафіксовано місце ДТП за участю автомобіля «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на автодорозі «Чернігів-Пакуль-КПП Славутич». У протоколі зазначено, що на час ДТП дорожнє покриття було асфальтоване, сухе, чисте. Дорожнє покриття загальною шириною 6,4 м., має по одній смузі в кожному напрямку. Щодо умов освітленості, зазначено, що ділянка дороги, що оглядається, не освітлена. У протоколі зазначені пошкодження транспортного засобу. На асфальтованому покритті слідів шин не виявлено, виявлено сліди речовини бурого кольору та розсип пластикових частин автомобіля «Ford». /т.1 а.к.п.80-94/

Постановою від 29 грудня 2016 року автомобіль «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом та передано на зберігання на майданчик тимчасового тримання транспртних засобів Чернігівського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 4 січня 2017 року було накладено арешт на даний автомобіль, який ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 травня 2017 року було скасовано та автомобіль передано на зберігання власнику ОСОБА_12 /т.1 а.к.п.95-103/

Висновком експерта № 7 від 6 березня 2017 року за наслідком проведеної експертизи технічного стану транспортного засобу встановлено, що на період проведення експетрного огляду автомобіля марки «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , система рульового управління та робоча гальмівна система знаходились у технічно-працездатному стані, при якому були відсутні які- небудь несправності, що впливають на її основні вихідні параметри. Система головного світла фар автомобіля знаходиться у відмовному стані, через несправності у вигляді просторового зміщення правої фари головного світла та порушення регулювання лівої фари. Несправність у вигляді просторового зміщення правої фари головного світла, виникла в наслідок впливу аварійних навантажень, прикладених до правої передньої частини автомобіля. Враховуючи розташування даної несправності в зоні аварійної деформації передньої частини автомобіля, слід дійти висновку, що дана несправність виникла під час даної дорожньо-транспортної пригоди. Несправність у вигляді порушення регулювання лівої фари виникла до дорожньо-транспортної пригоди. Несправність у вигляді порушення регулювання лівої фари водій міг виявити до виникнення дорожньо-транспортної пригоди під час своєчасного технічного обслуговування системи головного світла фар. /т.1 а.к.п. 109-116/
За наслідком транспортно-трасологічної експертизи зроблено висновок № 90 від 13 березня 2017 року, згідно якого місце первинного контакту автомобіля марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пішоходом у напрямку КПП «Славутич» поздовжньо знаходиться не далі ніж 12,2 м до огорожі господарства № 16 та поперечно в межах смуги для руху у напрямку КПП «Славутич». /т.1 а.к.п. 123-125/
Висновком експерта № 147 від 15 лютого 2017 року встановлено, що у ОСОБА_6 маються тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно-рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево-щічної ділянки обличчя; поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки. Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів. Враховуючи те, що всі описані вище тілесні ушкодження є наслідком одного травматичного процесу в умовах дорожєньо-транспортної пригоди, оцінка ступеню тяжкості їх проводиться в сукупності, отже весь описаний вище комплекс тілесних ушкоджень в сукупності відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_6 , по давності утворення може відповідати даті 29.12.2016 року та умовам, зазначеним в описовій частині постанови. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , в момент первинного контакту з транспортним засобом він міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутим до травмуючого чинника правою задньо-боковою поверхнею тіла. При лабораторному дослідженні крові та сечі на алкоголь, взятих 29.12.2016 року у ОСОБА_6 при надходженні його до Чернігівської обласної лікарні, виявлено алкоголь в концентрації: в крові - 2.04 г/л, в сечі - 1.39 г/л, що може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. /т.1 а.к.п. 129-132/
З висновку експертів № 39 від 3 квітня 2017 року за наслідком проведеної за матеріалами справи комплексної медико-автотехнічної експертизи вбачається, що відповідно до результатів автотехнічної експертизи на автомобілі марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено наступне: руйнація правої частини переднього бампера; просторове зміщення правої фари головного світла за напрямком зверху вниз; деформація та зминання правого переднього крила за напрямком спереду назад та зверху вниз; руйнація кріплення правого дзеркала заднього виду; вм`ятина на правій стійці вітрового скла. Під час проведення первинної судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_6 , були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої стегнової кістки в нижній третині зі зміщенням уламків; закритої черепно - мозкової травми зі струсом головного мозку, забійно - рваною раною лівої тім`яної ділянки голови, гематомою правої вилицево - щічної ділянки обличчя; поширеної скальпованої рани ділянки правої підколінної ямки та задньої поверхні правої гомілки. На думку членів комплексної судової медико-автотехнічної експертної комісії в момент первинного контакту з транспортним засобом потерпілий міг перебувати у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутим до травмуючого чинника правою задньо-боковою поверхнею тіла. Первинний контакт відбувся між правою частиною переднього бамперу та задньо-бічною поверхнею правої гомілки, коли і утворилась руйнація відповідної частини бамперу та скальпована рана гомілки та підколінної ямки. В подальшому тіло продовжило свій рух у напрямку, протилежному до руху автомобіля. В цей час відбулось контактування задньої поверхні правого стегна з утворенням перелому стегнової кістки та виникли пошкодження автомобіля у вигляді просторового зміщення правої фари головного світла за напрямком зверху вниз, деформація та зминання правого переднього крила за напрямком спереду назад та зверху вниз. В подальшому відбувся контакт тулуба та голови пішохода з автомобілем, коли, відповідно, утворилась описана вище черепно-мозкова травма та виникли руйнація кріплення правого дзеркала заднього виду і вм`ятина на правій стійці вітрового скла автомобіля. В подальшому тіло було відкинуте на дорожнє покриття з наступним ударом об нього, внаслідок чого могла утворитись забійно-рвана рана лівої тім`яної ділянки голови зліва. В момент первинного контакту сила, що травмувала, була направлена ззаду наперед відносно пішохода ОСОБА_6 . За наявними суто медичними та авто-технічними даними однозначно вирішити питання щодо того, чи знаходився пішохід ОСОБА_6 в момент ДТП в динаміці, йшов, біг чи стояв не можливо. /т.1 а.к.п. 135-142/
16 лютого 2017 року було проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_10 , про що складено відповідний протокол та схема до протоколу. Під час слідчого експерименту свідок пояснила, що 29 грудня 2016 року у вечірній час вона їхала в автомобілі «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з м.Чернігів до м.Славутич. За кермом автомобіля був її брат ОСОБА_3 , на передньому пасажирському сидінні сидів її чоловік ОСОБА_11 , а вона - на задньому правому сидінні. На заправці «ОККО» на виїзді з м.Чернігова вони підібрали пасажира, як згодом з`ясувалося ОСОБА_13 , з котрим вони раніше не були знайомі. На той час було вже темно, опадів не було. Дорожнє покриття було чистим з невеликою ожеледицею. Близько 18 години 05 хвилин вони проїжджали с.Пакуль зі швидкістю близько 60 км/год та почали зближатися з автомобілем, що стояв на зустрічній смузі з увімкнутим світлом фар, у якого передні та задні ліві дверцята були відчинені. Коли вони зрівнялися з цим автомобілем, то вона побачила, що посередині смуги, по котрій вони рухаються, перебував чоловік у темному одязі без світловідбивачів. Чоловік стояв обличчям до їх автомобіля з розсталеними руками. Брат почав різко гальмувати та повертати ліворуч, але зіткнення відбулося. Автомобіль, що стояв на зустрічній смузі, швидко поїхав у сторону м.Чернігова. Під час експерименту свідок показала, де знаходився автомобіль, в якому вона рухалася, по відношенню до дороги, де знаходився автомобіль на зустрічній смузі та де відбулося зіткнення з потерпілим. /т.1 а.к.п. 143-146/

Відповідно протоколу від 16 лютого 2017 року та схеми до нього було проведено слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_13 . Свідок пояснив, що 29 грудня 2016 року у вечірній час на виїзді з м.Чернігів ловив попутний транспортний засіб щоб доїхати до м.Славутич. На заправці «ОККО» він сів до автомобіля «Ford FUSION». Він сів на заднє пасажирське сидіння, біля ного сиділа жінка. На передньому пасажирському сидінні знаходився чоловік. За кермрм був ОСОБА_14 , як йому стало відомо згодом. Осіб, котрі перебували в автомобілі він раніше не знав. Було вже темно, опадів не було. На поверхні дороги була невелика ожеледь. Проїжджаючи с.Пакуль, рухалися близько 60 км/год. В автомобілі було увімкнено ближнє світло фар. На зустрічній смузі він побачив автомобіль, який стояв з включеними фарами та відчиненими передніми лівими дверцятами. Коли вони почали наближатися до того автомобіля, ОСОБА_15 перестав давити на педаль газу. В якийсь момент він побачив, що на смузі дороги, по якій вони їдуть, стоїть чоловік обличчям до них з розставленими руками, одягнутий в темний одяг без світловідбивачів. ОСОБА_15 почав різко вивертати вліво щоб уникнути зіткнення, але зіткнення відбулося. Гальмування при цьому він не застосовував. Після удару потерпілого відкинуло вправо та вперед. Після цього ОСОБА_15 зупинив автомобіль на узбіччі. Всі вибігли з автомобіля та бобігли до потерпілого. Автомобіль, що стояв на зустрічній смузі, поїхав звідти. /т.1 а.к.п.155-158/

Слідчий експеримент було проведено і за участю потерпілого ОСОБА_6 , про що складено протокол від 25 січня 2018 року та схема до протоколу. Потерпілий пояснив, що 29 грудня 2016 року близько 18 години він вийшов з дому та пішов до місцевого лісництва, де вийшла з ладу машина і його попросили принести гарячої води. Вийшовши на дорогу «Чернігів-Пакуль- КПП Славутич» він пішов по правому узбіччю за крайньою правою суцільною смугою. На узбіччі майже не було снігу, сніг був тільки ближче до кювету. Він почув шорох позаду нього, схожий на звук, коли по снігу їде автомобіль. Він повернувся вправо та відчув удар, від якого його крутонуло та відкинуло на метр вперед від місця удару. Потім до нього почали підбігати люди, клали під нього одяг. Чи були ті люди з автомобіля, він не знає. /т.1 а.к.п.183-186/

Разом з тим, відповідальність за ч.1 ст.286 КК України настає у разі порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Об`єктивна сторона складу цього злочину включає три обов`язкові ознаки: а) суспільно небезпечне діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху); б) суспільно небезпечні наслідки (заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості); в) причинний зв`язок між діянням і наслідками.
Згідно висновків експерта № 87 від 14 березня 2017 року та № 88 від 21 березня 2017 року при видимості елементів дороги 34 м. максимально допустима швидкість автомобіля «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за умовами видимості знаходиться в межах 27,8-38,2 км/год. В даній дорожній обстановці з технічної точки зору водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, повинен був рухатися зі швидкістю не більше 27,8-38,2 км/год, тобто діяти у відповідності до вимог п. 12.4, 2.2 Правил дорожнього руху, а з моменту виникнення перешкоди для руху - діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. За умов дорожньо-транспортної пригоди вказаних у постанові про призначення судової експертизи з технічної точки зору дії водія автомобіля «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. /т.1 а.к.п. 151-154, 163-166/
Ці експертизи були проведені на підставі вихідних даних, зокрема, встановлених обставин під час слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а саме, з урахуванням невеликої ожеледиці на дорожньому покритті та тієї обставини, що на зустрічній смузі стояв автомобіль з увімкненим світлом фар ближнього світла, було визначено видимість пішохода 21,5 м (пішохід без рукавиць) та 21,3 м. (пішохід в рукавицях). Загальна видимість елементів дороги 34 м.
Сторона обвинувачення наполягала на тому, що ці висновки експертів зроблені з урахуванням ожеледиці, в той час, як у протоколі огляду місця події ожеледиця не зазначена, могло вплинути на висновки експерта.
У судовому засіданні експерт ОСОБА_16 суду пояснив, що при наявності ожеледиці зменшується можливість уникнення зіткнення.
Суд погоджується з доводами прокурора та не приймає до уваги дані висновки експертів при вирішенні справи, оскільки експерту були надані невірні вихідні дані, які могли вплинути на висновок експерта.
Разом з тим, даючи оцінку решті вихідних даних, котрі приймалися до уваги експертами, слід зупинитися на слідчих експериментах за участю свідків очевидців події ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які були проведені з урахуванням пояснень свідків щодо автмобіля, що стояв на зустрічній смузі з увімкненим світлом фар ближнього світла, та експерементальним шляхом було встановлено видимість пішохода 21,5 м (пішохід без рукавиць) та 21,3 м. (пішохід в рукавицях).
У судовому засіданні як обвинувачений, так і свідки, що були очевидцями події, ОСОБА_10 , ОСОБА_17 та ОСОБА_13 наполягали на тому, що на зустрічній смузі стояв автомобіль.

Так, свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він є чоловіком сестри обвинуваченого та 29 грудня 2016 року під час події перебував в автомобілі під керуванням ОСОБА_3 . Коли вони проїжджали с.Пкуль він бачив на зустрічній смузі автомобіль з увімкненими фарами, але саму подію не бачив, бо повернувся до своєї дружини, яка сиділа на задньому пасажирському сидінні позаду нього.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сестрою обвинуваченого, суду пояснила, що вони разом з чоловіком та братом їхали з м.Чернігів до м.Славутич. Останній був за кермом. На виїзді з м.Чернігів вони підібрали не знайомого їм раніше чоловіка. В с.Пакуль вона побачила, як на зустрічній смузі стоїть автомобіль, у котрого були увімкнені фари. Рухалися вони близько 60 км/год. Проїжджаючи цей автомобіль вона побачила попереду чоловіка, який стояв на їх смузі в темному одязі. При цьому на дворі було вже темно. Брат, зменшивши швидкість, почав вивертати ліворуч, але зіткнення відбулося.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 29 грудня 2016 року у вечірній час він знаходився біля заправки на дорозі «Чернігів-Славутич» та попросив обвинуваченого, якого бачив вперше, підвезти його. Він сів на заднє пасажирське сидіння позаду водія. В автомобілі було два хлопці та дівчина, обвинувачений - за кермом. Коли вони рухалися по дорозі в с.Пакуль зі швидкістю близько 60 км/год, він звертав увагу на спидометр, то побачив, як на зустрічній смузі руху стояв автомобіль з увімкненими фарами ближнього світла. Обвинувачений зменшив швидкість і в той час, як вони зрівнялися з тим автомобілем, перед їх автомобілем з`явився чоловік по середині смуги, по котрій вони рухалися. Чоловік був у темному одязі. Руки чоловіка були простягнуті в сторони та він бачив його (потерпілого) обличчя. Обвинувачений різко взяв вліво та зупинився. Автомобіль, що стояв на зустрічній смузі одразу поїхав. Вони підбігли до потерпілого, знімали куртки щоб надати їх потерпілому, викликали швидку допомогу та поліцію. Під час події дорога була асфальтована без снігу, сніг лежав на узбіччі.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував наявність автомобіля, що стояв на зустічній смузі.

Разом з тим, суд відноситься критично до таких показань потерпілого, бо його показання взагалом є дуже суперечливими.

Так, як під час слідчого експерименту за його участі, так і у судовому засіданні потерпілий стверджував, що під час події він рухався по правому узбіччю за білою правою розміткою, де було чисте асфальтне покриття, і вже далі, ближче до кювету, лежав сніг. Він почув позаду шум, схожий, як їде автомобіль по снігу, та відчув удар, від якого впав.

Ці показання потерпілого спростовуються протоколом огляду місця події від 29 грудня 2016 року та фотознімками до нього, з яких вбачається, що по правій стороні смуги, на якій сталася пригода та котра є вільною від снігу, білої розмітки не вбачається, бо вона знаходиться під покровом снігу і все узбіччя також знаходиться під снігом.

Враховуючи наполягання потерпілого, що він рухався по асфальтному покритті дороги, можливо дійти висновку, що потерпілий рухався по дорозі в межах смуги для руху, а не по узбіччю, як він зазначав.

Крім того, відповідно до висновку експерта № 75 від 26 лютого 2018 року, зробленого за наслідком проведеної судової інженерно-транспортної експертизи, в умовах місця події, вказаних в постанові, з технічної точки зору в показаннях пішохода ОСОБА_6 щодо розташування місця первинного контакту за межами смуги руху на узбіччі на відстані 5,2 м від розділювальної смуги дорожньої розмітки, вбачається технічна неспроможність. /т.1 а.к.п.191-193/

На те, що потерпілий рухався в межах смуги для руху в напрямку КПП «Славутич», вказує і зазначений вище висновок транспортно-трасологічної експертизи № 90 від 13 березня 2017 року.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 3611/18-24 від 27 вересня 2018 року, первинний контакт автомобіля «Ford FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пішоходом ОСОБА_6 стався в с. Пакуль Чернігівського району на автодорозі «Чернігів-Пакуль-КПП м.Славутич» перед приляганням вул. Урожайної поперечно на проїзній частині цієї автодороги біля правого її краю відносно напрямку в сторону м. Славутич та поздовжньо на деякій відстані перед початком осипу пластмасових фрагментів цього автомобіля. /т.1 а.к.п.209-212/
У судовому засіданні експерт ОСОБА_18 пояснив, що точного місця контакту автомобіля з пішоходом встановити не виявилося можливим через відсутність слідових ознак у вихідних даних. По наявним тілесним ушкодженням у потерпілого та пошкодженням у автомобіля можна припустити, що під час контакту пішохід намагався залишити проїжджу частину, а автомобіль взяв ліворуч.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 4600/4601/18-24 від 29 листопада 2018 року, визначити експертним шляхом траєкторію переміщення пiшoxoда ОСОБА_6 до моменту первинного контакту не надається за можливе через недостатність слідових ознак для цього. Показання пішохода ОСОБА_6 , дані ним під час слідчого експерименту за його участі 25.01.18. в частині знаходження місця наїзду на нього за межами проїзної частини автодороги (на правому узбіччі) є технічно неспроможними. Показання водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_17 в частині знаходження нерухомого пішохода ОСОБА_6 в момент наїзду на нього автомобіля на проїзній частині автодороги на відстані 1,2-1,3м від лінії розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, не можуть бути перевірені та технічну спроможність. Показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в частині знаходження нерухомого пішохода ОСОБА_6 в момент наїзду на нього автомобіля на проїзній частині автодороги на відстані 1,2-1,3м від лінії розмітки є технічно неспроможними. В дорожній обстановці, що склалася (у випадках наявності і відсутності нерухомого автомобіля з увімкненими світлом фар) при наближенні до місця ДТП дії водія автомобіля «FORD» можуть бути регламентовані виконанням ним вимог п. 12.2 ПДР з урахуванням вимог п. 12.4 ПДР. З моменту виявлення нерухомої перешкоди у вигляді пішохода водій автомобіля «FORD» повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. Неможливо встановити експертним шляхом, дії кого з учасників ДТП стали необхідними умовами та технічною причиною виникнення події даної ДТП. /т.1 а.к.п.225-235/

Даючи оцінку зазначеним доказам, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 рухався в межах проїзної частини дороги ближче правого її краю відносно напрямку в сторону м. Славутич.

Основними доказами на встановлення обов`язкових ознак складу злочину, що інкримінується ОСОБА_3 , а саме: суспільно небезпечного діяння (порушення правил безпеки дорожнього руху) та причинного зв`язку між діянням і наслідками, сторона обвинувачення надала протокол проведення слідчого експерименту від 17 січня 2019 року та висновок інженерно-транспортної експертизи № 41 від 23 січня 2019 року.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 17 січня 2019 року зафіксовано слідчу дію за участю статиста ОСОБА_19 та понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Під час слідчого експерименту був задіяний автомобіль «Ford» моделі «Fusion» з відрегульованим світлом фар. Всі учасники слідчої дії зібралися в с.Пакуль на відрізку дороги, де відбулася ДТП. На вулиці було темно, опади відсутні, вуличне освітлення відсутнє, дорожнє покриття сухе та чисте. На смузі біля правого краю у напрямку м.Славутич було розміщено пішохода статиста (позиція № 1). Була заміряна відстань від пішохода до дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, яка склала 3,15 м. Автомобіль було розміщено в положення № 1 біля правого краю смуги руху у напрямку м.Славутич, в положенні № 2 по середині смуги руху та в положенні № 3 біля лівого краю смуги руху. Після цього була заміряна відстань від осі переднього лівого та осі заднього лівого коліс автомобіля до розмітки, що поділяє транспортні потоки. При вимірюванні дані відстані склали: в положенні № 1 1,4 м. та 1,4 м., в положенні № 2 0,7 м. та 0,7 м., в положенні № 3 0,1 м. та 0,1 м. Після цього автомобіль з цих положень почергово був віддалений в зворотному напрямку від місця розташування пішохода статиста, який був одягнутий в одяг, аналогічний одігу ОСОБА_6 під час ДТП, на відстань, з якої не можливо побачити пішохода в світлі фар автомобіля. Моментом настання видимості пішохода на смузі руху в напрямку м. Славутич з місця водія автомобіля при ввімкненому ближньому світлі фар встановлена відстань 82 м від передньої частини автомобіля до місця наїзду на пішохода.

У справі була проведена інженерно-транспортна експертиза на підставі даних висновку експерта № 7 від 06.03.2017, висновку експерта № 3611/18-24 від 27.09.2018 та протоколу слідчого експерименту від 17.01.2019.

Вихідні дані з протоколу від 17 січня 2019 року:

- момент настання конкретної видимості пішохода на смузі руху в напрямку м. Славутич з робочого місця водія автомобіля марки «FORD» моделі «FUSION», д.н.з. НОМЕР_1 при ввімкненому ближньому світлі фар настає з відстані 82 м від передньої частини автомобіля до місця наїзду на пішохода ОСОБА_6 ,
- перешкода для руху для водія автомобіля марки «FORD» моделі «FUSION», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 - в момент настання конкретної видимості пішохода на проїзній частині дороги з робочого місця водія з відстані 82 м від передньої частини автомобіля до місця наїзду на пішохода ОСОБА_6 ,
- загальна видимість елементів дороги для водія ОСОБА_3 при ввімкненому ближньому світлі фар в момент настання конкретної видимості пішохода на проїзній частині дороги склала 100 м.
У висновку № 41 від 23 січня 2019 року експерт зазначає, що за умов, якщо поздовжньо ділянка проїзної частини в місці даної дорожньо-транспортної пригоди або горизонтальна, або має підйом (в постанові горизонтальна ділянка в плані, без зазначення поздовжнього профілю дороги), то відповідно в умовах місця події, викладених в постанові, з технічної точки зору, водій автомобіля Форд, мав технічну можливість, з моменту виникнення перешкоди для руху вказаного в постанові, уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , з початкової гранично допустимої швидкості в межах населеного пункту 60 км/год, шляхом своєчасного нормативного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.4, п. 12.3 ПДР.
В умовах місця події, викладених в постанові, водій автомобіля Форд з технічної точки зору повинен був діяти з урахуванням дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» у відповідності до технічних вимог п. 12.4, п. 12.2, 12.3 (з урахуванням визначення терміну «перешкода для руху» п. 1.10) ПДР.
За умов якщо поздовжньо ділянка проїзної частини в місці даної дорожньо-транспортної пригоди або горизонтальна, або має підйом (в постанові горизонтальна ділянка в плані, без зазначення поздовжнього профілю дороги), вбачається наявність причинного зв`язку між діями водія автомобіля Форд в умовах місця події, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 12.3 ПДР, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди. /т.2 а.к.п.3-6/
У судовому засіданні експерт ОСОБА_16 суду пояснив, що при проведенні ним експертизи № 41 бралися до уваги дані слідчого експерименту від 17 січня 2019 року. Момент виникнення небезпеки був визначений слідчим у протоколі за наслідками експерименту.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , котрий приймав участь під час слідчого експерименту 17 січня 2019 року в якості понятого, суду пояснив, що статист то з білим аркушем паперу, то без нього, відходив до тих пір, поки його не переставало бути видно, а він та інший понятий сиділи у автомобілі. Статист відходив у трьох положеннях, а вони з іншим понятим вказували, з якого положення настає його видимість. Зустрічні транспортні засоби не їхали, бо була перекрита дорога.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , котрий приймав участь під час слідчого експерименту 17 січня 2019 року в якості статиста-пішохода, пояснив, що слідчий намалював білою крейдою йому три позиції, куди він мав стати у напрямку руху у бік м. Славутича. Машина з понятими стояла в межах його смуги руху та світила у його бік світлом фар та взагалі не рухалась. Дорогу при цьому не перекривали. Вказав, що листка білого паперу в нього не було, але в руках він тримав ліхтар, який був увімкнений, тримав він його таким чином, що він світив у напрямку руху до Славутича.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , котра приймала участь під час слідчого експерименту 17 січня 2019 року в якості понятого, суду пояснила, що під час слідчої дії повністю дорогу не перекривали, слідчий встановив статиста в певному місці та тричі на автомобілі від`їжджали та замірювали відстань, з якої його видно. В одному положенні статист тримав ліхтар, який світив в іншу сторону, а в іншому положенні тримав аркуш паперу.

Не зважаючи на те, що під час слідчих експериментів за участю очевидців події, окрім потерпілого, вказували на те, що під час події на зустрічній смузі руху стояв автомобіль з увімкненим світлом фар, і попередні слідчі дії і експертизи, слідчий експеримент, проведений через три роки після події 17 січня 2019 року без урахування автомобіля на зустічній смузі, що могло значно вплинути на момент настання видимості пішохода на проїзній частині.

У судовому засіданні допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_22 пояснив, що під час слідчого експерименту він не враховував наявність автомобіля на зустрічній смузі, враховуючи висновок експерта № 4600/4601/18-24 від 29 листопада 2018 року.

Разом з тим, даний висновок експерта (№ 4600/4601/18-24) не містить даних щодо спроможності показань обвинуваченого та свідків щодо наявності автомобіля на зустічній смузі.

Експерт ОСОБА_16 суду пояснив, що наявність на зустрічній смузі руху автомобіля з увімкненим світлом фар зменшує відстань, з якої водій міг бачити перешкоду і як наслідок уникнути зіткнення.

Крім того, враховуючи показання свідків, що приймали участь під час слідчого експерименту 17 січня 2019 року, щодо тримання статистом ліхтаря чи аркушу білого паперу, що також могло вплинути на момент настання видимості пішохода, суд приходить до висновку, що визначена під час слідчого експерименту відстань 82 метра, коли з місця водія поняті могли виявити пішохода на дорозі, не може бути визнана як безспірний доказ по справі, що свідчить про неналежність протоколу слідчого експерименту від 17 січня 2019 року як доказу.

Оскільки при проведенні експертизи № 41, за змістом якої водій автомобіля Форд мав технічну можливість з моменту виникнення перешкоди для руху уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, тобто шляхом виконання вимог п. 12.4, п. 12.3 ПДР, експертом використовувалися невірні вихідні дані, отримані при проведенні слідчого експерименту, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ винуватості ОСОБА_3 висновок експерта № 41 від 23 січня 2019 року.

Відповідно до положень ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
При цьому, згідно до ст.94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В силу ч.3 ст.62 Конституції України та положень ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання доказів, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний поданий сторонами доказ та їх сукупність, суд дійшов висновку, що результатами даного судового розгляду не доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами, що ОСОБА_3 за викладених в обвинувальному акті обставин вчинив злочин, у якому він обвинувачується, у зв`язку з чим необхідно його виправдати з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України.
Процесуальні витрати на проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.
Речовий доказ автомобіль марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 , слід залишити у власника.

На виконання вимог ст. 129 КПК України заявлені в межах даного провадження цивільні позови з урахуванням наведеного належить залишити без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-374, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК Україниу зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Позов прокурора в інтересах Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна лікарня» до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 від кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Судові витрати на проведення експертиз в сумі 15 356 грн 76 коп віднести на рахунок держави.
Речовий доказ автомобіль марки «Ford» моделі «FUSION», реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити у власника.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору та виправданому. Інші учасники кримінального провадження вправі отримати у суді копію вироку за заявами.

Суддя ОСОБА_1