ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1612/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції №611/451/19
Категорія: ч.3 ст.190 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , 1991 року народження до 13 березня 2020 року включно, та визначено розмір застави, відповідно до ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 21.08.2019 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 посилається на неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд в мотивувальній частині ухвали, безпідставно послався на його попередні судимості, оскільки відповідно до ст.88 КПК України вони не можуть бути доказами його винуватості. Указав, що судом не було враховано, що в нього є постійне місце проживання та родинні зв`язки матір похилого віку, яка потребує його допомоги. Наголосив, що суд безпідставно послався на наявність обґрунтованої підозри, оскільки попередній вирок, який був ухвалений на підставі наданих прокурором доказів, було скасовано ухвалою Харківського апеляційного суду. Також зазначив, що розмір застави, який був визначений, є занадто великим. Просить ухвалу суду скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Однак, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності, за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробування, однак знову притягається до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, не працює, тобто не має законних джерел існування, неодружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що обґрунтовано свідчить про існування ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення ним нового злочину.

Доводи обвинуваченого про безпідставність врахування судом його попередніх судимостей при продовження строку запобіжного заходу, є необґрунтованими, оскільки його попередні судимості є даними, які характеризуються особу ОСОБА_8 , а не свідчать про його винуватість у вчиненні злочину.

Крім того відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_8 , хоча і має постійне місце проживання, однак є особою без громадянства та уродженцем м. Саров Республіки Азербайджан, що додатково свідчить про можливість переховування обвинуваченого від правоохоронних органів та правосуддя, у тому числі поза межами України.

Посилання обвинуваченого на наявність в нього матері похилого віку, з урахуванням вищенаведених обставин та сама по собі не може свідчити про можливість зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ця обставина існувала на час вчинення інкримінованого йому злочину, однак не стала перепоною.

Також, колегія суддів зазначає, що вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року, був скасований ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, у зв`язку із наявність істотних порушень під час судового розгляду, що не може свідчити про відсутність обґрунтованої підозри.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на занадто велику суму застави, колегія суддів не бере до уваги, оскільки ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28 листопада 2019 року розмір застави не визначався.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися, та не зменшилися.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404-407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 15 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: