Справа № 181/655/19
Провадження № 1-кп/188/19/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження з обвинувальними актами, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 09.05.2019 та №0000440 від 02.09.2019, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Всесвятське Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, середня спеціальна освіта, працює електрослюсарем підземним ВСП «Шахтоуправління «Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», одруженого, на утриманні двох малолітніх дітей, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 01.07.2013 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин;

2) 06.09.2013 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, 71, 72 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 день обмеження волі, звільнений 21.10.2014 по відбуттю строку покарання;

3) 17.04.2015 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.304, ч.2 ст.186, ч.2 ст. 190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

4) 14.07.2015 Першотравенським міським судом Дніпропетровської області, за ч.2 ст. 190, ч.4 ст.70 КК КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

5) 09.12.2015 року Першотравенським міським судом

Дніпропетровської області, за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на срок 4 роки; звільнений 29.12.2017 з Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області №80 ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21.12.2017 на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію 2016 року»;

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК, ч.2 ст.190, ч.2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 07.05.2019 близько 13 години 00 хвилин, проходячи повз територію садиби, яка належить ОСОБА_5 та розташована за адресою: АДРЕСА_3 помітив, що садиба покинута, і в нього виник умисел на таємне викрадення металевих воріт, які слугували частиною огородження вказаної садиби. Реалізуючи свій умисел на скоєння крадіжки чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до зазначеної садиби, де, переконавшись у тому, що його дії ніхто не бачить, зі сторони вулиці Аграрної обома руками зняв із завісів одну половину металевих воріт розміром 1,60x1,36 м та поклав її на землю, після чого аналогічним способом зняв іншу половину розміром 1,60x1,36 м та хвіртку розміром 0,68x1,36 м та також поклав їх неподалік раніше знятої половини воріт. Після чого ОСОБА_3 обома руками витягнув з ґрунту два однакових швелери розмірами: довжиною 2,10 м, шириною 0,10 м, та висотою 0,045 м кожен, на яких трималися ворота, та поклав їх до знятих раніше воріт.

Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1771,50 коп.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

07 травня 2019 року близько 13 години 10 хвилин ОСОБА_3 , проходячи повз територію садиби, яка належить ОСОБА_6 та розташована за адресою: АДРЕСА_3 помітив, що садиба покинута, і в нього виник умисел на таємне викрадення металевих воріт, які слугували частиною огородження вказаної садиби. Реалізуючи свій умисел на скоєння крадіжки чужого майна, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до зазначеної садиби, де, переконавшись у тому, що його дії ніхто не бачить, зі сторони вулиці Аграрної обома руками зняв із завісів одну половину металевих воріт розміром 1,60x1,40 м та поклав її на землю, після чого аналогічним способом зняв іншу половину розміром 1,60x1,40 м та хвіртку розміром 0,60x1,40 м та також поклав їх неподалік раніше знятої половини воріт.

Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2232,50 коп.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

29.08.2019 близько 16.00 години, точний час не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи біля двохповерхового багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачив свого знайомого ОСОБА_7 і в нього виник умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, попросив у ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4» під приводом здійснення телефонного дзвінка. Потерпілий ОСОБА_7 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_3 і не підозрюючи про них, погодився та добровільно передав останньому свій мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4» вартістю 1550 грн.

ОСОБА_3 , умисно повторно заволодівши мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 4», зайшов за під`їзд вказаного будинку під приводом здійснення телефонного дзвінка, вийшовши з поля зору потерпілого ОСОБА_7 , та, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1550 грн.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_3 30.08.2019 в період часу з 11.07 по 11.12 години, знаходячись в с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області в районі дії базової станції ПрАТ «Водафон Україна», яка розташована за адресою: вул. Транспортна, 6, с. Васильківське Петропавлівського району Дніпропетровської області, більш точне місце не встановлено, маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме грошових коштів потерпілого ОСОБА_7 , які знаходились на його банківському рахунку в АТ КБ «Приватбанк», маючи у своєму розпорядженні сім картку мобільного оператора «Водафон» з мобільним номером НОМЕР_1 , що належать потерпілому ОСОБА_7 , що знаходилася у мобільному телефоні марки «Xiaomi Redmi Note 4», яким ОСОБА_3 29.08.2019 шляхом зловживання довірою (шахрайства) потерпілого ОСОБА_7 заволодів, вставивши сім картку мобільного оператора «Водафон» з мобільним номером НОМЕР_1 у власний мобільний телефон невстановленої в ході судового розгляду моделі з ІМЕІ НОМЕР_2 , та зателефонувавши на гарячу лінію голосового меню АТ КБ «ПриватБанк» за номером 3700, здійснив переказ грошових коштів в загальній сумі 609 гривень з картки банку «Приватбанк» НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_7 , на картку банку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , що належить його знайомій ОСОБА_8 і була у користуванні ОСОБА_3 , тим самим умисно повторно викрав вказані грошові кошти, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 609 гривень. Викрадені грошові кошти ОСОБА_3 привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

ОСОБА_3 06 вересня 2019 року близько 21 години 00 хвилин, знаходячись на дорозі навпроти будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно кулаком наніс ОСОБА_7 не менше одного удару в ліву щоку, чим спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді забійно - рваної наскрізної рани лівої щоки, яке по своєму характеру відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але не більше трьох тижнів ( 21 день).

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України,.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний судом в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, розкаявся у скоєному і показав, що він за вказаних у обвинувальному акті обставин в с. Всесвятське Межівського району вчинив викрадення двох металевих воріт з хвіртками, а у першому випадку разом із двома швелерами, на яких ворота трималися. В с.Васильківське Петропавлівського району ОСОБА_3 попросив у свого знайомого ОСОБА_7 мобільний телефон начебто зателефонувати і пішов з цим телефоном геть, наступного дня з цього телефону переставив сім-карту на власний телефон і через мобільний сервіс КБ «Приватбанк» здійснив переказ з платіжної картки ОСОБА_7 , яку той йому раніше давав для здійснення покупок і номер якої ОСОБА_3 запам`ятав,на платіжну картку своєї знайомої, попередивши її, що очікує надходження коштів, зняв ці гроші з картки і витратив на власні потреби. Зустрівши через кілька днів ОСОБА_7 , ОСОБА_3 попросив його забрати з поліції заяву про викрадення телефону та грошових коштів з платіжної картки, на що той відмовив, і ОСОБА_3 наніс йому удар кулаком по обличчю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що цивільний позов не заявляв,майнових претензій не має, викрадене майно йому повернуте, покарання просить призначити на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що цивільний позов не буде заявляти, завдана злочином шкода їй відшкодована, покарання просить призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, будучи повідомлений належним чином про час, дату та місце судового розгляду.

На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд врахував, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі аналізу досліджених належних та допустимих доказів у їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого поза розумним сумнівом доказаною, а його таким, що підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим, відносяться: передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, до злочинів середньої тяжкості, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, теж до злочинів середньої тяжкості, а передбачене ч.2 ст.125 КК України до нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує кримінальне покарання, передбаченою ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує кримінальне покарання, передбаченою ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Обвинувачений раніше судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, має місце роботи, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей. Приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим необхідно призначити йому покарання у виді відповідно позбавлення волі та обмеження волі у межах, визначених санкціями ч.2 ст. 185, ч.2 ст.190 та ч.2 ст.125 КК України, остаточне покарання визначити із застосуванням ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, і на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та 1, 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Завдана злочинами шкода потерпілим ОСОБА_5 в розмірі 1771, 50 грн та ОСОБА_6 в розмірі 2232, 50 грн відшкодована шляхом повернення викраденого майна, потерпілому ОСОБА_7 відшкодована частково в розмірі 1550 грн., в розмірі 609 грн. не відшкодована.

Цивільний позов не заявлявся.

У кримінальному провадженні понесені процесуальні витрати на проведення експертиз:

судово-товарознавчої № 43/12.1/362 від 20.05.2019 в розмірі 628,04 грн., що підтверджується довідкою (т.1,а.д.с.р. 21);

судово-товарознавчої № 43/12.1/384 від 24.05.2019 в розмірі 628,04 грн., що підтверджується довідкою (т.1, а.д.с.р. 90);

судово-товарознавчої № 43/12.1/688 від 19.09.2019 в розмірі 628,04 грн., що підтверджується звітом (т.2, а.д.с.р. 37).

Зазначені витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.

Речові докази слід залишити потерпілим, у яких за розписками вони зберігаються (т.1,а.д.с.р. 34, 103, т.2, а.д.с.р. 30).

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 374, 392, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання за:

ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

ч.2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на засудженого ОСОБА_3 такий обов`язок:

попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого ОСОБА_7 ;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1884 (одна тисяча вісімсот вісімдесят чотири) гривні 12 копійок.

Речові докази металеві ворота, хвіртку та два швелери залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Речові докази металеві ворота та хвіртку залишити потерпілій ОСОБА_6 .

Речові докази мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 4» у чохлі залишити потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1