ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/197/20 ЄУНСС: 711/8210/19 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді суддів з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 року в кримінальному провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и л а :

14.10.2019 (дата реєстрації канцелярією суду 17.10.2019) засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного йому за вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2012 покарання, на підставі ст. 81 КК України.

06.11.2019 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Підставою для такої відмови стало те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці впродовж усього періоду відбування покарання не мали систематичного характеру, не були позитивними та не слугували прикладом для інших засуджених.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 порушує питання про перегляд ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси через її невідповідність вимогам ст. 370 КПК України.

Апелянт стверджує про наявність обставин, які дають підстави для застосування щодо нього положень ст. 81 КПК України, оскільки він власною поведінкою та ставленням до праці засвідчив своє виправлення, тобто досяг такого стану, за якого не очікується вчинення ним злочинів у майбутньому.

Зокрема, зазначає, що він адміністрацією установи відбування покарання характеризується позитивно, дотримується режиму відбування покарання, працевлаштований в їдальні установи та, хоч і має 2 стягнення, які погашені у встановленому порядку, 14 разів заохочувався за сумлінну поведінку, ставлення до праці, додержання правил поведінки, правил трудового розпорядку та безпеки праці.

На виконання ухвали судді про закінчення підготовки та призначення апеляційного розгляду від 06.12.2019, апеляційний розгляд проводиться в режимі відеоконференції з ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» за участю засудженого ОСОБА_7 та уповноваженого представника установи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі, прокурора про законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого, пояснення представника ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)», вивчивши матеріали клопотання та особової справи на засудженого, наданої адміністрацією установи на запит суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 до задоволення не належить.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі та обґрунтовано винесено рішення про відсутність, на даний час, законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2012 покарання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і лише після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 даної статті.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно до п.17 постанови Пленум Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення. Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Як встановлено колегією суддів, вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2012 ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2016 ОСОБА_7 зараховано в строк відбутого покарання термін його попереднього ув`язнення з 20.08.2012 по 28.12.2012, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 20.08.2012, а кінцевим строком визначено 12.04.2022.

За даним вироком ОСОБА_7 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до класифікації передбаченої ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином.

За встановлених обставин, станом на 14.10.2019, тобто на час звернення засудженого ОСОБА_7 до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, він відбув не менше трьох чвертей строку покарання призначеного вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2012 і передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України.

Відповідно до довідки начальника відділення ВСВПР «Черкаська виправна колонія (№62)» ОСОБА_9 про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 , за час утримання під вартою, останній 14 разів заохочувався за сумлінну поведінку і ставлення до праці, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку, та безпеки праці. Разом з цим, до засудженого ОСОБА_7 також застосовані 2 стягнення за встановлення міжкамерного зв`язку та вживання спиртних напоїв, в тому числі з поміщенням в ДІЗО на 14 діб, останнє стягнення датоване 17.03.2019.

Згідно характеристики з місця відбування покарання від 06.11.2019, наданої адміністрацією «Черкаська виправна колонія (№62)», ОСОБА_7 утримуючись в СІЗО м. Кіровоград характеризувався негативно, допустив одне порушення вимог режиму за що мав стягнення. За час відбування покарання в Дзержинській виправній колонії № 2 характеризувався позитивно, дотримувався вимог режиму, працевлаштований на промисловій зоні установи, до праці ставився сумлінно за що мав 5 заохочень. За час перебування в ДУ «Черкаська виправна колонія (№62)» з 16.12.2015 зарекомендував себе позитивно, дотримувався вимог режиму відбування покарання, був працевлаштований робітником їдальні установи, до праці ставився сумлінно, за що мав два заохочення. В подальшому, постановою начальника установи від 18.04.2017, на підставі ст.ст. 100, 101 КВК України, переведений до дільниці соціальної реабілітації, де характеризувався негативно, був працевлаштований на підсобному господарстві, до праці ставився сумлінно за що був 6 разів заохочений. Разом з цим, допустив злісне порушення режиму відбування покарання, за що 18.03.2019 повернутий до дільниці ресоціалізації, де працевлаштований в їдальні установи, до праці ставився відповідально, за додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та безпеки праці має заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, має охайний зовнішній вигляд. Провину у скоєному злочині визнав.

29.12.2018 адміністративною комісією установи розглядалось питання щодо доцільності застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України, проте було відмовлено на підставі особистої заяви засудженого про незастосування щодо нього даної заохочувальної норми.

Вказана характеристика сумнівів в достовірності занесених в неї даних у колегії суддів не викликає, інших характеристик на засудженого суду надано не було.

Оскільки по місцю відбування покарання засуджений ОСОБА_7 характеризується формально позитивно, в його поведінці хоч і прослідковується позитивна динаміка, однак вона не носить систематичного характеру, про що свідчить накладене стягнення 17.03.2019, яке, хоч і погашене у встановленому порядку, однак, на думку колегії суддів, дана обставина не вказує на те, що засуджений у своїй поведінці досяг певних змін, став на шлях виправлення і перевиховання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому апеляційні вимоги засудженого залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 листопада 2019 року в кримінальному провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий :

Судді :