Справа №: 343/353/20
Провадження №: 1-кп/0343/72/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000104 від 21.02.2020 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.
ОСОБА_3 в період з 25.12.2019 по 01.01.2020, в нічний час, спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вирішили вчинити крадіжку майна з гаражу ОСОБА_6 , що по АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконної наживи, в період з 25.12.2019 по 01.01.2020 в темну пору доби, перебуваючи в злочинній змові з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прийшли до домогосподарства ОСОБА_6 за вказаною адресою, де ОСОБА_3 через огорожу переліз на територію домогосподарства ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишилися на вулиці перед огорожею спостерігати, щоб ніхто не виявив їх злочинні дії.

Будучи на території домогосподарства ОСОБА_6 , ОСОБА_3 підійшов до гаражного приміщення, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, за допомогою сили рук відірвав створку дерев`яного вікна та проник всередину гаражного приміщення, звідки таємно викрав: металеву паяльну лампу мідного кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-63ТВ/20 становить 177 гривень; металеву паяльну лампу сірого кольору, вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-63ТВ/20 становить 177 гривень; кутову шліф машинку «Енергомаш» моделі «УШМ-9012П», вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-63ТВ/20 становить 596 гривень; саморобний електроподовжувач довжиною 20 метрів, січенням кабелю 2x2,5, вартість якого у відповідності до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2- 62ТВ/20 становить 267 гривень; водяний насос «Малиш» з електрокабелем 10м, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-62ТВ/20 становить 233 гривні, та з багажного відділення автомобіля ВАЗ 21013, який знаходився всередині гаражного приміщення, викрав пластикову пляшку з бензином марки А-92 об`ємом 3 літри, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109/14/2-62ТВ/20 становить 26 гривень 38 копійок за 1 літр, на загальну суму 79 гривень 14 копійок. Викрадені речі ОСОБА_3 через вікно передав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого виліз з приміщення гаража. В подальшому, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпорядилися викраденим майном на власний розсуд. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 завдано матеріальні збитки на загальну суму 1529 гривень 14 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду з угодою про визнання винуватості від 21 лютого 2020 року, укладеною між прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за умовами якої останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, у тому числі викрив іншого співучасника, розкаюється у вчиненому, добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК Українио бтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.
З урахуванням сукупності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обтяжуючих, а також думки потерпілого ОСОБА_6 , який претензій до ОСОБА_3 не має і просить звільнити його від покарання з випробуванням, сторони прийшли до згоди про призначення ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Крім того, враховуючи тяжкість учиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, сторони погодилися на звільнення підозрюваного від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з іспитовим строком, тривалість якого, а також обов`язки, які покладаються на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України встановлюються судом.
Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_3 згідний, що засвідчив своїм підписом.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, визначені ст. 476 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_3 розуміє, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 389-1 КК України карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.
Також до угоди долучено письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним у даному кримінальному провадженні, в якій він, в тому числі, просить врахувати, що шкода йому відшкодована у повному обсязі, претензій до ОСОБА_3 він немає. Просить при визначенні міри покарання звільнити останнього від покарання з випробуванням.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб. Пояснив, що вчинив злочин при вищевикладених обставинах, у вчиненому щиро кається та просить затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки затвердження якої йому зрозумілі та відомі.

Захисник обвинуваченого підтримав позицію свого підзахисного, просив затвердити угоду про визнання винуватості та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з іспитовим строком, визначеним судом.

Прокурор підтримав позицію обвинуваченого та його захисника щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий просив затвердити угоду про визнання винуватості, наголосив, що претензій до обвинуваченого немає, шкода йому ним повністю відшкодована.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.
Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
В ч. 4 ст. 469 КПК України також зазначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд у підготовчому судовому засіданні встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому сторонами дотримано вимоги ч.4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України та роз`янень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод", оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Відповідно до п.10 вказаної вище постанови, під беззастережним визнанням винуватості підозрюваним/обвинуваченим слід розуміти безумовне (повне) визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_6 надав письмову згоду прокурору на укладення сторонами угоди про визнання винуватості.
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.Умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження в підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором і підозрюваним, та призначення обвинуваченому узгодженої між сторонами міри покарання.

При цьому суд вважає, що при застосуванні ст. 75 КК України та звільненні обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, слід визначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Що стосується питання відшкодування витрат на залучення експертів у даному кримінальному провадженні та речових доказів, то вони вже вирішені вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області у кримінальному провадженні № 343/358/20 від 10.03.2020, а тому повторного вирішення в межах даного кримінального провадження не потребують.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості від 21 лютого 2020 року, укладену між прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1