Номер провадження: 11-сс/813/1141/20
Номер справи місцевого суду: 521/3365/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

02.07.2020 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.ст. 392, 396 КПК України апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2020 року,-

встановив:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконності тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в якій посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою негайно звільнити з під варти ОСОБА_3 .

Перевіривши зміст апеляційної скарги та її доводи, суддя-доповідач приходить до висновку про таке.

Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Тому главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадій досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

При цьому, стаття 309 КПК України наводить вичерпний перелік випадків оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування.

Водночас в ч. 3 ст. 309 КПК України передбачено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, згідно з правилами статей 314-315 цього Кодексу.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України не встановлені заборона або обмеження в реалізації права на оскарження до суду певних судових рішень, а визначена особлива процедура оскарження апеляційного оскарження ухвал слідчого судді.

З викладеного вбачається, що саме за допомогою чіткого визначення в Кримінальному процесуальному законі України порядку і переліку тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, знаходить свою реалізацію конституційний припис закріплений в п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, за виключенням випадків, встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Разом з цим, суддя-доповідач враховує, що положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Таким чином, із зазначеного слідує, що Конституційний Суд визнав неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України саме в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, а не будь-яких інших, а тому ухвала суду, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконності тримання під вартою, окремому оскарженню не підлягає до ухвалення судового рішення у справі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , 25 лютого 2020 року, в порядку ст.206 КПК України звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси, тобто за місцем знаходження установи, де він перебуває під вартою із клопотанням про негайне звільнення його з-під варти, оскільки за його переконанням його тримання під вартою було незаконним.

Крім того,зазначені матеріали провадження свідчать про те, що у Приморському районному суді м. Одеса перебуває кримінальне провадження за №00000078 внесеного до ЄРДР 17.04.2018 року за обвинувачення ОСОБА_3 за обвинуваченням останнього у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України.

Зазначені матеріали свідчать також про те, що Одеським апеляційним судом розглядалися питання щодо заявленого обвинуваченим ОСОБА_3 клопотання про його негайне звільнення з під варти та прийняті відповідні процесуальні рішення, якими відмовлено у задоволення таких клопотань.

В свою чергу ст.206 КПК України регламентує загальні обов`язки слідчого судді та суду щодо захисту прав людини, зокрема ця норма визначає, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону, а також приписи ст.331 КПК України свідчать про те, що заяви про незаконне тримання під вартою особи в порядку ст.206 КПК України можуть бути подані слідчому судді під час досудового розслідування кримінального провадження або затримання особи без відповідного судового рішення, а законність тримання під вартою особи, кримінальне провадження щодо якої перебуває на розгляді суду, перевіряється судом, який розглядає справу.

За таких підстав, ухвала слідчого судді районного суду, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України щодо незаконності тримання під вартою, яка була подана останнім під час судового розгляду 25.02.2020 року, не підлягає окремому оскарженню.

Приймаючи до уваги наведене, керуючись ч.1 ст.5 КПК України, яка визначає, що апеляційний суд зобов`язаний прийняти рішення згідно з положеннями КПК України, чинними на момент прийняття такого рішення та, виходячи зі змісту ст.ст. 392, 398, 399 КПК України, яка містить вичерпний перелік судових рішень, які відповідно до діючого КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час судового провадження та регламентує дії судді-доповідача після отримання апеляційної скарги, а також враховуючи приписи ст.206 КПК України, у відповідності до яких рішення слідчого судді або суду за результатами розгляду клопотання поданого в порядку зазначеної норми процесуального закону не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач, виконуючи вимоги ч.4 ст.399 КПК України, вважає, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2020 року слід відмовити, оскільки постановлена слідчим суддею ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання, подана в порядку ст.206 КПК України, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 309, 392, 399 КПК України, суддя-доповідач, -

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25 червня 2020 року

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, разом з апеляційною скаргою та долученими до неї матеріалами, невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя
Одеського апеляційного суду ОСОБА_2