Номер провадження: 11-сс/813/170/20
Номер справи місцевого суду: 522/810/20 1-кс/522/1493/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 18 січня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000080 від 14 січня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 18 січня 2020 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 16 березня 2020 року, з визначенням застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 630 600 гривень.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168 160 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що:

-в доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні будь-які докази про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України;

-прокурор не довів, що до підозрюваного неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою;

-слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, у вказаному кримінальному провадженні виконані майже всі слідчі дії допитані підозрювані, потерпіла, свідки та вилучені речові докази. Таким чином підозрюваний жодним чином не може перешкоджати досудовому розслідуванню;

-слідчий суддя визначив завідомо непомірний розмір застави до підозрюваного не мотивувавши своє рішення в цій частині жодним чином.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Захисник судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 185 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 13 січня 2020 року, в період часу з 10 год. 50 хв. по 11 год. 50 хв., заздалегідь маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, діючи за попередньою злочинною змовою, ОСОБА_10 , разом зі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прибули на автомобілі «Mercedes Benz», д.н. НОМЕР_1 (Республіка Грузія), під керування ОСОБА_13 , до будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Де, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли до під`їзду будинку, з ціллю проникнення до квартири АДРЕСА_2 даного будинку, з метою скоєння крадіжки будь-якого майна, що там знаходиться, а ОСОБА_12 , розуміючи протиправність своїх дій, згідно розподіленої ролі залишився чекати в автомобілі.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_14 та ОСОБА_11 шляхом підбору ключа до циліндрового та зсувального механізму замків вхідних дверей проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 . Будучи впевненим, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрали металевий сейф, в якому знаходились грошові кошти у сумі 30 000 доларів США, 500 євро, 100 000 грн. та вироби із золота з діамантами: каблучка із білого золота з дорогоцінними камінцями вагою 5,5 г «StDiamond», сережки з камінцями «Domiani», шість пар золотих сережок та дві каблучки.

Після цього ОСОБА_14 та ОСОБА_11 разом з викраденим майном сіли до автомобілю марки «Mercedes Benz», д/з НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_12 та зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_15 , матеріального збитку на загальну суму 1 000 000 грн.

18 січня 2020 року ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 16 березня 2020 року та визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 630 600 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 ,

- протоколом огляду місця події

- протоколом допиту свідка;

- протоколами огляду предметів;

- протоколом обшуку автомобіля;

- протоколом обшуку приміщення;

- іншими матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є запобігання спроб незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що ОСОБА_8 відоме місце проживання потерпілої, а інші підозрювані у цьому кримінальному провадженні є близькими знайомими ОСОБА_8 , що дає підстави та розумні підозри вважати про можливість впливу ОСОБА_8 на потерпілу та інших підозрюваних, з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що підтверджується характеристикою особи підозрюваного ОСОБА_8 , який, знаходячись в працездатному віці, офіційно не працевлаштований, не має джерел доходу, а тому обґрунтовано доведено наявність ризику вчинення в майбутньому ОСОБА_8 іншого корисливого злочину.

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, ОСОБА_8 , не одружений, не має осіб, що перебувають на його утриманні, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.)3 ч.5 ст.182 КПК України, обставин злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , особи підозрюваного, обґрунтовано визначив заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 18 січня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000080 від 14 січня 2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3