Справа № 737/766/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/343/20
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесеного в ЄРДР № 0000089 від 09.05.2019 апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03.01.2020, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куликівка Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03.01.2020 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за попереднім вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі строком на чотири роки, остаточно призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строк 8 (вісім) років три місяці..

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу ухвалено залишити тримання під вартою.

Строк покарання обвинуваченому ухвалено рахувати з моменту його затримання 09.05.2019, зарахувавши у строк відбуття покарання, покарання частково відбуте ним за вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 10.10.2019.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в період часу з 22 год. 00 хв. 06.05.2019 по 04 год. 00 хв. 07.05.2019, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 не менше дев`яти ударів руками та ногами в область грудей та живота, чим спричинив останній тілесні ушкодження, які мають ознаки легких тілесних, ушкоджень, а також наніс потерпілій не менше дев`яти ударів руками та ногами в область голови, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та від яких в період часу з 00 год. 00 хв. до 04 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла у будинку за вищевказаною адресою. Смерть ОСОБА_9 настала від набряку головного мозку, що виник внаслідок внутрішньо-черепної травми з субдуральним крововиливом, та має прямий причинний зв`язок з настанням смерті.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просив скасувати вказаний вирок суду та кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що вирок суду є необґрунтованим та ухвалений з істотним порушенням вимог КПК. Вказав, що висновки суду про доведеність вини обвинуваченого є припущенням без посилання на належні і допустимі докази. Так, вважає, що в діях обвинуваченого відсутній склад інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений та свідки послідовно у своїх показаннях зазначали, що ОСОБА_7 наніс тільки чотири удари потерпілій, яким чином остання отримала решту тілесних ушкоджень судом не було встановлено, як і не перевірялись у зв`язку з цим твердження обвинуваченого про те, що інші тілесні ушкодження міг заподіяти ОСОБА_10 , у зв`язку з чим стороною захисту заявлялось клопотання про проведення судової експертизи на предмет встановлення належності його групи крові на слідах вилучених під час проведення огляду в будинку та в ході затримання обвинуваченого.

У апеляційній скарзі обвинувачений посилаючись на упередженість висновків суду та порушення вимог КПК України просив також скасувати вирок суду та закрити провадження у справі. В обґрунтування зазначив, що вину свою визнає у нанесенні потерпілій тільки 4-х ударів, що підтверджують у своїх показаннях свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , завдання ним інших ударів потерпілій не підтверджуються доказами. Вказав, що суд безпідставно відмовив захиснику у клопотанні про проведення перевірки можливої причетності до даного злочину інших осіб. Зазначив, що суд необґрунтовано відмовив у його клопотанні про відвід судді та визнання не допустимим доказом слідчого експерименту від 11.05.2019.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимого кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд суді першої інстанції та при скасуванні вироку продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

В обґрунтування вимог зазначив, що формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним щодо механізму та кількості завдання обвинуваченим потерпілій ударів, не відповідає висновкам експертизи.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з викладених в них підстав та не заперечили проти апеляційної скарги прокурора.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора та не заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого в частині скасування вироку суду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. Наведені обставини, а саме подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчиненого правопорушення, у відповідності до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають бути встановлені та зазначені у вироку суду.

Положення ч.1 ст.337 КПК України мають на меті забезпечити особі можливість знати точний обсяг висунутого обвинувачення, від якого він повинен захищатися (включаючи як фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими та які будуть предметом доказування в суді, так і відповідну правову кваліфікацію).

Проте у повній мірі суд зазначених вимог закону не дотримався та ухвалив вирок, зміст якого не відповідає вимогам ст.370,374 КПК України.

Так, під час судового розгляду у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково щодо кількості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень та наслідку від їх дій.

Як видно із вироку, суд встановив, що ОСОБА_7 в період часу з 22 год. 00 хв. 06 травня 2019 року по 04 год. 00 хв. 07 травня 2019 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 не менше дев`яти ударів руками та ногами в область грудей та живота, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді одного синця на правому плечі, трьох саден та одного синця в ділянці грудної клітки справа, одного синця в ділянці крижа, одного синця між лопатками, які мають ознаки легких тілесних, ушкоджень, а також наніс потерпілій не менше дев`яти ударів руками та ногами в область голови, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, саден в лобних ділянках, синців та рани в ділянці обличчя, субдурального та субарахнаїдальних крововиливів, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння та від яких в період часу з 00 год. 00 хв. до 04 год. 00 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла у будинку за вищевказаною адресою.

Разом з тим, як вбачається із дослідженого судом першої інстанції висновку судово-медичної експертизи № 476 від 05.07.2029, у ОСОБА_9 зокрема виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субдурального крововиливу зліва, субарахноїдальних крововиливів по випуклим поверхням лобної, тім`яної долей справа та скроневої, потиличної долей зліва, 6 саден в ділянці голови та обличчя; 5 синців на обличчі, одна рана на нижній губі. Даний комплекс тілесних ушкоджень утворився внаслідок дії тупого предмету за механізмом удару (синці, субдуральний та субарахноїдальні крововиливи, рана) та тертя (садна), та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, а також один синець на правому плечі, три садна та один синець в ділянці грудної клітки справа, садна ти синці в ділянках сосків справа та зліва, чотири синці під лівою реберною дугою, один синець в ділянці крижа та одного синця між лопатками, які утворились внаслідок дії тупого предмету за механізмом удар та тертя (садна), та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Виявлені тілесні ушкодження утворились не менше ніж від 26 (двадцяти шести) травмуючих дій, заподіяних тупим предметом, в тому числі: в ділянку голови: не менше 9 (дев`яти) травмуючих дій, в ділянку грудей: не менше 12 (дванадцяти) травмуючих дій, в ділянку живота: не менше 5 (п`яти) травмуючих дій.

Згідно показань експерта ОСОБА_13 на ведених у вироку, останній підтвердив висновки проведеної ним експертизи.

Разом з тим, суд першої інстанції незважаючи на наявність наведених у обвинувальному акті та у висновку експертизи суперечливих фактичних даних щодо обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кількості та локалізації виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень, ці суперечності не усунув, а прокурор у кримінальному провадженні, незважаючи на очевидну невідповідність викладеного обвинувачення наданим ним доказам, продовжив підтримувати обвинувачення в обсязі наведеному обвинувальному акті.

Колегія суддів зауважує, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на вищевказане, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин скоєного ОСОБА_14 кримінального правопорушення викликає сумнів, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону, зокрема ст.370 КПК України, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що вирок суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог КПК, оскільки судом не було встановлено обставини, які підлягають доказуванню згідно ст.91 КПК, суд апеляційної інстанції наперед не вправі робити свої висновки на предмет допустимості, належності та достатності доказів, тому апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають задоволенню частково.

При новому розгляді необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити докази у провадженні з точки зору їх належності, допустимості та достатності, перевірити доводи сторін кримінального провадження, зокрема які викладені в апеляційних скаргах та ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

За вказаних обставин апеляційні скарги обвинуваченого та захисника слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

З огляду на те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано ОСОБА_7 вироком суду до набрання ним законної сили і цей вирок підлягає скасуванню із призначенням провадження до нового розгляду в суді першої інстанції, то запобіжний захід, обраний вироком, втрачає свою чинність з дати скасування вироку.

В апеляційній скарзі прокурор просив про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким, і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, на думку колегії суддів, є обґрунтованим ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду.

Отже, з метою забезпечення подальшого судового розгляду, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на строк 60 діб.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково, а апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03.01.2020, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 діб.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4