Справа № 447/2375/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1674/19 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши кримінальне провадження № 447/2375/15-к про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
прокурора ОСОБА_11 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року засуджено:

ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 17.03.2015 та призначено ОСОБА_8 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Відповідно доч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш сурового покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 30.01.2018, більш суровим покаранням визначено ОСОБА_8 остаточне покарання - три роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу затримання, а саме з 30 січня 2018 року;

Маційовського за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, за ч.1 ст. 263 КК України на три роки один місяць позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_12 покарання - три роки один місяць позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.05.2017 та визначено ОСОБА_12 остаточне покарання - три роки двамісяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_12 постановлено рахувати з часу затримання, а саме з 25 січня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він

22 квітня 2015 року близько 04.00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, повторно, за попередньою змовою групою осіб, із невстановленою слідством особою шляхом проникнення у будівлю за адресою: АДРЕСА_2 , проник в приміщення літньої кухні, яка знаходиться на території вказаного домоволодіння, що належить на праві власності ОСОБА_13 , звідки вчинив крадіжку бетонозмішувача марки «ІМЕR Іnternational» вартістю 13 897,45 грн., в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_13 матеріальні збитки на зазначену суму;

25 січня 2018 року близько 04 год. 30 хв. за попередньою змовою з ОСОБА_12 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, повторно, перебуваючи па подвір`ї будинку АДРЕСА_3 , проник через вхідні двері у приміщення літньої кухні (котельні) вказаного будинку, звідки вчинив крадіжку велосипеда торгівельної марки «СОМАNСНЕ» моделі «Рraire FS Pro», велосипеда торговельної марки «РЕGASUS», електросамоката торгівельної марки «Тante Paula» моделі «Ferdinand I» та апарату (міні мийки) високого тиску торгівельної марки «КАRСНЕR» моделі «R4 Соmpact 1.637-310.0», ринкова вартість яких становить 13561,79 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього ОСОБА_12 визнаний винним у тому, що він у листопаді 2017 року (точної дати слідством не встановлено), близько 20.00 год., перебуваючи поблизу сміттєзвалища, що на вул. Д. Галицького в м. Миколаєві Львівської області, знайшов на поверхні землі (придбав) корпус гранати РГД-5 із маркуванням «Л-22-75 Т», запал типу УЗРГМ-2 із маркуванням «18-82 УЗРГМ-2 349-2», «386-189-82» та, знаючи і усвідомлюючи про заборону на носіння та зберігання вибухових пристроїв, виявлену гранату із запалом забрав та зберігав у дивані квартири за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 08 травня 2018 року, коли під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 08.05.2018 року її було виявлено та вилучено працівниками поліції.Згідно з висновками судової та комплексної вибухово-технічної експертизи Львівського НДЕКЦ МВС України № 2/87е від 22.08.2018, №2/139е від 28.09.2018 предмет ззовні схожий на корпус гранати являє собою корпус ручної наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення та предмет циліндричної форми складної конструкції являє собою підривник УЗРГМ-2 «Уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2» промислового виготовлення військового призначення - використовується для спорядження ручних гранат типу Ф-1, РГД- 5, РГ-42. Ручна наступальна граната РГД-5 відноситься до категорії вибухових пристроїв та категорії боєприпасів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок скасувати в частині призначення покарання. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: в суді першої інстанції він заявляв клопотання про застосування п. «г» ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIІ, яке проігноровано судом. Просить застосувати щодо нього положення ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIIІ та перерахувати йому один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , захисник ОСОБА_10 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просять апеляційну скаргу задоволити.
Прокурор ОСОБА_11 апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, вважає, що обвинуваченому слід зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, сторону захисту та сторону обвинувачення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.
Доведеність вини, кваліфікація дій обвинуваченого та строк призначення покарання в апеляційній скарзі не оспорюються.
Вирок суду підлягає зміні в частині зарахування ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення.

Згідно з ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається також строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п.105, п.106 постанови від 29.08.2018, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі. Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 185, ст. 71, ч.4 ст. 70 КК України за злочини, вчинені 22 квітня 2015 року та 25 січня 2018 року. Відповідно до ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 17.03.2015 та призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків у виді трьох років одного місяця позбавлення волі. Згідно з ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш сурового покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 30.01.2018, більш суровим покаранням визначено ОСОБА_8 остаточне покарання - три роки один місяць позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу затримання з 30 січня 2018 року.

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 30.01.2018 ОСОБА_8 засуджений ч. 2 ст. 309 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 30.01.2018, тобто з часу фактичного затримання
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року ОСОБА_8 тимчасово залишено у Львівському слідчому ізоляторі № 19 на час розгляду Миколаївським районним судом Львівської області обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000035 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України.

З врахуванням зазначених обставин кримінального провадження, положень ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) та правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 ОСОБА_8 (як такому, що вчинив злочин до 20 червня 2017 року та, будучи особою, яка відбуває покарання, перебуває в установах попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження) слід зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2018 року по 17 січня 2020 року (день набрання вироком законної сили) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на викладене ОСОБА_8 слід вважати таким, що станом на 17 січня 2020 року відбув призначене вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25 жовтня 2019 року покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі, та звільнити його з-під варти з залу суду негайно.

У решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково.
ВирокМиколаївськогорайонного суду Львівськоїобластівід 25 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015) зарахувати ОСОБА_15 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30 січня 2018 року по 17 січня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок залишити без змін.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти з залу суду негайно як такого, що відбув призначене покарання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4