Дата документу 19.05.2020 Справа № 311/2821/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 311/2821/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/961/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія 610 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Василівського районного суду Запорізької областівід 11 вересня 2018 року (з урахуванням ухвали Василівського районного суду Запорізької областівід 09 грудня 2018 року),

якою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України; приведено у відповідність із законодавством України вирок Нагатинського районного суду м. Москви від 15 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Нагатинського районного суду м. Москва від 15 листопада 2017 року за ч.2 ст.228 Кримінального кодексу Російської Федерації до 4 років позбавлення волі з відбуттям основного покарання у виправній колонії суворого режиму.
ОСОБА_7 ухвалено вважати засудженим за ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у вигляді 4-х (чотирьох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 відповідно до вироку Нагатинського районного суду м. Москви від 15 листопада 2017 року, відраховувати з 15 листопада 2017 року. Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Згідно зі змістом ухвали, до Василівського районного суду Запорізької області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Нагатинського районного суду м. Москви від 15 листопада 2017 рокуприведено у відповідність із законодавством України.

Клопотання мотивоване тим, що 25 червня 2018 року наказом Міністерства юстиції України № 1995/5 прийнято рішення про прийняття в Українузасудженого вироком російського суду громадянина УкраїниОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 Кримінального процесуального кодексу України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 03.04.2018 за №06-44785/18.

ОСОБА_8 засуджено вироком Нагатинського районного суду м. Москва від 15 листопада 2017 року до 4 років позбавлення волі, за вчинення злочину передбаченого, ч.2 ст.228 (незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства Українипро кримінальну відповідальність.

ОСОБА_9 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 5 УФСВП Pociї по Белгородській області» кінець відбуття строку покарання - 02.08.2021.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_8 в Україні: АДРЕСА_1 .

При визначенні строку покарання, який підлягатиме відбуванню у разі передачі ОСОБА_7 в Україну, просив суд враховувати вимоги частини першої статті 10 та частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених oci6 1983 року щодо максимального врахування покарання, визначеного вироком російського суду, з метою створення належних підстав для реалізації засудженим права бути переданим в Україніяк державу свого громадянства для подальшого відбування покарання.

Ухвалою суду від 09.12.2018 задоволено клопотання в.о. начальника установи Державної установи «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» ОСОБА_10 , про вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку в порядку ст.539 КПК України відносно засудженого ОСОБА_7 ; уточнено ухвалу Василівського районного суду Запорізької області від 11.09.2018; резолютивну частину, викладено наступним чином:

«Зарахувати в строк відбутого покарання строк тримання ОСОБА_7 під вартою у період з 03.08.2017 по 14.11.2017». У іншій частині ухвалу залишено без змін.

Зі змісту апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 випливає, що визначений судом строк покарання у виді 4 років позбавлення волі є суворим, тому він просить пом`якшити йому покарання і розрахувати строк перебування під вартою.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, ухвала суду відповідає вказаним вимогам та вони були дотримані судом першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що процедура розгляду судом вказаного питання (приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України), судом першої інстанції дотримана.

Дії ОСОБА_7 за вчинення яких останнього засуджено вироком суду РФ за ч.2 ст.228 КК РФ (незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, у великому розмірі), за Українським законом про кримінальну відповідальність кваліфіковані правильно за ч.2 ст.309 КК України.

Частиною 1 статі 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 р. (далі Конвенція) визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно із положеннями статті 11.

З аналізу положень Конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 21 березня 1983 (ст.ст.10, 11) випливає, що покарання за своєю тривалістю не може бути більш чи менш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку; у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Підсумовуючи вказане, колегія суддів вважає правильними висновки місцевого суду про необхідність визначення покарання ОСОБА_7 саме у виді 4 років позбавлення волі, адже суд першої інстанції не вправі переглядати вирок суду іноземної держави, про що фактично йдеться у доводах апелянта.
Питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі положень ч.5 ст.72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 №838-VIII (ст.539 КПК України), охоплюється положеннями розділу VIII КПК України - ВИКОНАННЯ СУДОВИХ РІШЕНЬ, і не є предметом розгляду провадження в рамках розділу IХ КПК України - МІЖНАРОДНЕ СПІВРОБІТНИЦТВО ПІД ЧАС КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ при вирішенні питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України (ст.610 КПК України).
Крім цього ухвалою Василівського районного суду Запорізької областівід 09 грудня 2018 року зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання строк його тримання під вартою у період з 03.08.2017 по 14.11.2017 з додержанням вимог КПК України, отже підстав для перерахунку чи то розрахунку строку перебування засудженого під вартою не має.

З огляду на вказані обставини колегія суддів вважає, що доводи апелянта не є підставою для скасування прийнятого судом рішення.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів також не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 (з урахуванням доповнень), залишити без задоволення.
Ухвалу Василівського районного суду Запорізької областівід 11 вересня 2018 року про приведення вироку РФ у відповідність до законодавства України щодо ОСОБА_7 , у відповідність із законодавством України, (з урахуванням ухвали Василівського районного суду Запорізької областівід 09 грудня 2018 року), залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4