Справа № 129/1058/18
Провадження по справі № 1-кп/129/113/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2019 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000208, №0000043 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, несудимиго, - у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
Встановив:
1) Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу зазначеної військової частини, в порушення ст.ст. 1, 2, 3, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 126, 127, 128, 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість для своєчасного прибуття до місця проходження військової служби, у визначений розпорядком дня час не з`явився після відпустки та перебування у лікувальному закладі вчасно на службу на 08 год. 30 хв. 13.06.2017 року до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою, - АДРЕСА_1 до 23.09.2017 року - часу його доставлення до Липовецької центральної районної лікарні для невідкладного стаціонарного лікування та подальшого його лікування у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону.
2) Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 на посаді сапера саперного відділення інженерно-саперного взводу зазначеної військової частини, в порушення ст.ст. 1, 2, 3, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 126, 127, 128, 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, маючи об`єктивну можливість для своєчасного прибуття до місця проходження військової служби, у визначений розпорядком дня час не з`явився після відпустки та перебування у лікувальному закладі вчасно на службу на 08 год. 30 хв. 02.02.2018 року до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою, - АДРЕСА_1 до 02.04.2018 року - часу його добровільного прибуття до військової частини НОМЕР_1 .
Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
16.12.2019 р. між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 36, ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000208, №0000043 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами вказаної угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри (обвинувачення), всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 в за ч. 4 ст. 407 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри (обвинувачення) беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення (злочину). Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними із застосуванням ст. 69 КК України покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), а саме покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 6800 грн. та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладанні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник просили укладену ним з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в обсязі підозри викладеної в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; вказав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. ч. 5, 6, ст. 474, ч. 2 ст. 473 КПК України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання; підтвердив повністю обставини викладені у пред`явленому йому обвинуваченні, зазначеному у обвинувальних актах.
З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, вимог закону та оглянутих матеріалів кримінального провадження № 0000208, №0000043, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості з таких міркувань.
Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч.4 ст.407 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода при визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Відповідно до ст.470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:
- ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього;
- характер і тяжкість обвинувачення;
- наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового провадження;
- наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, або інших більш тяжких правопорушень.
Згідно з вимогами ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 бґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч.4 ст.407 КК України, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином; обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, то угоду між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання необхідно затвердити і ухвалити вирок відповідно до її умов.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, його активне сприяння у розкритті злочину, відсутність судимості, правдиві показання.
Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує його особу, який є осудним, несудимим, за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку в лікарів психіатра та нарколога.
До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 475 КПК України, -
Присудив:
Затвердити угоду від 16 грудня 2019 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч. 4 ст. 407 КК України у кримінальному провадженні № 0000208, №0000043.
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 16 грудня 2019 року і з застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді грошового штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.
Роз`яснити, що відповідно до ст.476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: