Справа № 472/271/20
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2020смт Веселинове

Веселинівській районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 10.03.2020 року, № 0000109 від 07.04.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верби, Нижньосірогозького району, Херсонської області, не працюючого, з середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України,

У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор Веселинівського відділення Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 умисні легкі тілесні ушкодження, та вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, за наступних обставин.

09.03.2020 приблизно о 17:00 годині, точний час досудовим розслідуванням встановити не вдалося, ОСОБА_3 , перебуваючи в своєму домоволодінні, яке розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження невизначеного ступеню тяжкості своїй матері ОСОБА_5 , умисно наніс один удар рукою в обличчя останній, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці лівого ока.

Внаслідок протиправних та незаконних дій ОСОБА_3 у ОСОБА_5 мали місце: крововилив в ділянці лівого ока. Крововилив виник від дії тупого предмета до звернення в лікарню, куди звернулася 09.03.2020 року.

Згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5 крововилив відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію крововиливу, крововилив міг виникнути від однієї травматичної дії.

Також, відповідно до вимог ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», передбачено, що домашнє насильство діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають ( не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

ОСОБА_3 , в порушення вищевказаних вимог законодавства, безпричинно, умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , з якою він проживає в одному будинку, що призвело до фізичних та психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілої особи, у тому числі негативних переживань.

Так, 03.02.2020 року ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашньою насильства, ображав словами нецензурної лайки свою матір ОСОБА_5 , погрожував їй фізичною розправою, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю. Внаслідок чого, ОСОБА_5 втратила повноцінний сон та відпочинок.

Крім того, 08.03.2020, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашньою насильства, ображав словами нецензурної лайки свою матір ОСОБА_5 , погрожував їй фізичною розправою, штовхав у груди, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю. Внаслідок чого, ОСОБА_5 втратила повноцінний сон та відпочинок.

Також, 16.03.2020, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашньою насильства, ображав словами нецензурної лайки свою матір ОСОБА_5 , погрожував їй фізичною розправою, штовхав у груди, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю. Внаслідок чого, ОСОБА_5 втратила повноцінний сон та відпочинок.

За вчинення вказаних дій на ОСОБА_3 складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та постановами Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2020 ОСОБА_3 було визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав частково, дав показання, які відповідають обвинувальному акту та підтвердив факт скоєння ним злочинів при викладених вище обставинах. Він визнав, що своїми діями вчинив злочини та щиро розкаюється в скоєному. Разом з тим, суду вказав, що його матір ОСОБА_5 його весь час провокує на сварки, що і призводить до конфліктних ситуацій, яких на час розгляду справи у суді вже стало значно менше, оскільки він вдень працює на громадських роботах.

Не дивлячись на часткове визнання своєї вини у вчинених злочинах, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні легкого тілесного ушкодження підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні вказала, що обвинувачений вже тривалий час зловживає спиртними напоями та, перебуваючи в нетверезому стані, вчиняє з нею сварки, які у більшості випадків переходять у форму фізичного та психологічного насильство щодо неї, а також 09.03.2020 року у вечірній час ОСОБА_3 наніс їй один удар рукою в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці лівого ока;

- висновком експерта судово-медичної експертизи № 111 від 11.03.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 мали місце: крововилив в ділянці лівого ока; крововилив виник від дії тупого предмета до звернення в лікарню, куди звернулася 09.03.2020 року; згідно наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, пункт 2.3.5 крововилив відноситься до легких тілесних ушкоджень; враховуючи локалізацію крововиливу, не виключається вірогідність утворення крововиливу внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню; не виключається вірогідність утворення крововиливу від удару рукою, ногою, іншим предметом; крововилив міг виникнути від однієї травматичної дії;

За таких обставин вина ОСОБА_3 в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження доказана і він підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України.

Також, не дивлячись на часткове визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених в судовому засіданні, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні вказала, що обвинувачений вже тривалий час зловживає спиртними напоями та, перебуваючи в нетверезому стані, вчиняє з нею сварки, які у більшості випадків переходять у форму фізичного та психологічного насильство щодо неї, та такі його дії відбулися, зокрема 03.02.2020 року, 08.03.2020 року та 16.03.2020 року;

- постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2020 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робі;

- постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2020 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 30 (тридцяти) годин громадських робі;

- постановою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 06.04.2020 року, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 60 (шістидесяти) годин громадських робі.

За таких обставин вина ОСОБА_3 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення фізичного, психологічного насильства щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, доказана він підлягає відповідальності за ст. 126-1 КК України.
При призначенні покарання для обвинуваченого, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив злочини, який відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено, оскільки ОСОБА_3 , як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду не вчинив будь-яких дій, які б вказували на щире його каяття, матеріальну допомогу на лікування потерпілої не надавав, пробачення у потерпілої під час судового розгляду попросив, але в судовому засіданні не висловив критичну оцінку своєї злочинної поведінки шляхом повного визнання вини і готовності нести відповідальність за вчинене протиправне діяння, оскільки вказував на те, що потерпіла весь час його провокує.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку (при призначенні покарання за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України) та вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (при призначенні покарання за ч. 1 ст. 125 КК України).
Вивчаючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом встановлено, що він на обліку в лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не одружений, на утримані неповнолітніх дітей не має. Згідно досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_3 оцінюється як середній та виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе.

Разом з тим, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчинених злочинів, даних про особу обвинуваченого, обтяжуючих обставин, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження скоєння ним нових злочинів необхідно призначити покарання у виді арешту.

Суд вважає, що інші, більш м`які види покарання, передбачені санкціями ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, не сприятимуть перевихованню обвинуваченого та становленню його на шлях виправлення.

Суд дійшов висновку, що обмеження або позбавлення волі буде занадто суворим покаранням для обвинуваченого, а тому найбільш справедливим видом покарання для обвинуваченого, який необхідно йому призначити, буде покарання у виді арешту, яке є достатнім і необхідним для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Судом встановлено, що у даних кримінальних провадженнях речових доказів, процесуальних витрат не має, запобіжний захід, як під досудового розслідування, так і в ході судового розгляду не обирався, клопотання від прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 66, 67 КК України, ст. ст. 368-371, 373 - 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 100 годин громадських робіт;

- за ст. 126-1 КК України у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання, з моменту затримання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Веселинівського районного

суду Миколаївській області ОСОБА_1