Справа № 282/208/20
Провадження № 1-кс/282/53/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 рокусмт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Любар, клопотання слідчого СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 18.01.2017 року Любарським районним судом за ч.2 ст.185; ч.1, 4 ст.70 та ч.5 ст.72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі (вироком апеляційного суду Житомирської області від 04.04.2017 року в частині призначення покарання змінено та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України у виді 5 років та 1 місяць позбавлення волі); 05.04.2019 року умовно-достроково звільненого із ДУ «Ковельська виховна колонія» за ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2019 року на невідбуту частину покарання 1 рік 10 місяців 22 дні, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч.1 ст. 152 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000041 від 22.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням у якому зазначає, що у провадженні СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000041 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивував тим, що 22 лютого 2020 року близько 03 год. 40 хв. у ОСОБА_4 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та знаходився на вул.Андрія Мельника у с.Стрижівка Любарського району Житомирської області, виник злочинний умисел, направлений на вчинення зґвалтування ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті природнім способом, розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи правом на статеву недоторканість, волю, честь і свободу особи, ОСОБА_4 всупереч бажанню ОСОБА_7 , застосовуючи фізичну силу повалив останню на землю, ліг на неї та долаючи опір потерпілої, яка почала кричати про допомогу та відбиватись, застосовував фізичне насильство, яке виразилось у закритті рота ОСОБА_7 долонями рук та долаючи її опір зняв верхній одяг потерпілої, а саме: куртку з метою проведення насильницького статевого акту природним способом.

Однак, ОСОБА_4 не довів свій злочинний намір по зґвалтуванню ОСОБА_7 до кінця з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку із тим, що дії ОСОБА_4 були викритті сторонніми особами.

22.02.2020 о 12 год. ОСОБА_4 був затриманий уповноваженими працівниками Любарського ВП в порядку ст.208 КПК України.

22.02.2020 року о 16 год. 05 хв. слідчими Любарського відділення поліції відповідно до ст.ст.42, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру в незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України. Його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.02.2020 року, під час якого потерпіла ОСОБА_7 вказала на місце по вул.А.Мельника в с.Стрижівка Любарського району де ОСОБА_4 повалив її на землю та намагався зґвалтувати;

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 від 22.02.2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання із потерпілою ОСОБА_7 від 22.02.2020 року;

- показаннями свідка ОСОБА_8 від 22.02.2020 року;

- показаннями свідка ОСОБА_9 від 22.02.2020 року;

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_4 присутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України - необхідність запобігти підозрюваному спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, чи свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не має наміру перешкоджати провадженню і в разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, буде його дотримуватися.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 , вказав про відсутність підстав для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на відсутність та недоведеність ризиків, які можуть бути підставою для застосування такого запобіжного заходу. Просив відмовити у задоволенні даного клопотання, обравши інший вид запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання, матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1); незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п.3); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4).

Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Органом досудового розслідування 22.02.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини законним є арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Окрім цього, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86; 26 червня 1991).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Феррарі- Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37,15) зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме, злочин, передбачений ч.1 ст.152 КК України відноситься до тяжких злочинів, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, враховуючи його вік, стан здоров`я, факт того, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні даного злочину в період умовно-дострокового звільнення, не працює, а тому враховуючи стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів інших осіб у кримінальному провадженні, суд вважає, що існує реальний ризик можливості підозрюваного переховатися від органів досудового розслідування та/або суду і впливати на покази потерпілої чи свідків з метою їх зміни, а також недостатністю застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави у зв`язку з підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, тобто з 12 год. 00 хв. 22 лютого 2020 року.

Строк дії ухвали - до 12 год. 00 хв. 22 квітня 2020 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1