Справа № 456/2574/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1496/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у кримінальному проваджені №0000934 від 17.06.2018 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п?ятдесят/гривень.
Згідно з вироком ОСОБА_7 , 17.06.2018р., о 13 год. 30 хв., перебуваючи за місцем проживання в квартирі АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, під час конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_9 , з метою спричинення умисних тілесних ушкоджень, умисно наніс їй один удар кулаком лівої руки в обличчя. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді рани верхньої губи справа, що згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування покликається на те, що вищенаведений вирок є незаконним, безпідставним, оскільки такий не відповідає вимогам закону, матеріалам даного кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що дійсно наніс удар в обличчя ОСОБА_9 , однак удар був легким та нанесений долонею, а тому не міг призвести до таких тілесних ушкоджень, які зазначені у вироку.

Крім цього, підкреслює, що син не був очевидцем подій, а тому його покази безпідставно взяті судом при ухваленні вироку. Також не можуть бути взяті до уваги і протоколи слідчих експериментів з участю потерпілої, так як така оговорює його. Щодо висновку експерта №130 від 27 червня 2018 року, в якому вказано, що рани у потерпілої утворились від дії тупого предмету, то такий не містить інформації про те, що тілесні ушкодження виникли внаслідок удару кулаком.

Обвинувачений ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції вказав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення частково визнає, зокрема те, що він дійсно наніс удар кулаком в обличчя, оскільки його на це спровокувала потерпіла. Під час сварки вона тримала його однією рукою за комір, а у другій руці ополоник. Зважаючи на таку поведінку потерпілої, він вважав, що вона має намір його вдарити. Вважає, що його удар не міг спричинити такої шкоди здоров?ю потерпілої, яку вона зазначає і яка вказана у висновку експерта, а відтак не вважає себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

10 березня 2020 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_9 в якій остання просить розглянути справу без її участі, вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, при обставинах викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується покладеними в основу вироку наданими у судовому засіданні в суді першої інстанції показами потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила суду, що дійсно, 17.06.2018р. приблизно о 13 год., прийшла з міста та хотіла обідати. В цей час, на її зауваження, що він повинен був купити їй міксер для збивання, обвинувачений став скандалити і вдарив її в лице, в результаті чого в неї з обличчя потекла кров. Вона подзвонила до сина, який прибіг за 10хв., і побігла до сусідки, яка викликала швидку, а в подальшому поліцію; показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні показав, що до нього подзвонила мама і сказала, що батько її вдарив. Він приїхав до мами за 15 хв. Зайшовши до хати, батько стояв із ножем у руках, а у мами текла кров з губи рота, яка була пошкоджена. Він забрав ніж у батька та сказав, щоб мама подзвонила в поліцію і швидку. В подальшому маму забрала швидка до лікарні, де їй наклали шви. Його батько часто дозволяє собі нецензурні висловлювання і провокує маму коли приходить в гості; витягом з ЄРДР від 18.06.2018р., (а.с.43) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що 17.06.2018р., в чергову частину Стрийського ВП, звернулась ОСОБА_9 , із заявою про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , про що були внесенні відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 125 КК України; заявою ОСОБА_9 , від 17.06.2018р. (а.с.44); протоколом проведення слідчого експерименту від 20.06.2018р., (а.с.45-46) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_9 , показала, на обличчі статиста, яким чином їй було завдано удар по обличчю; протоколом проведення слідчого експерименту від 27.06.2018р., (а.с.48-49) дослідженого в судовому засіданні, з якого встановлено обставини події які мали місце 17.06.2018р., які відтворив та показав ОСОБА_7 , за участі статиста; постановою про зміну кваліфікації від 27.06.2018р., (а.с.50), з якої вбачається, що кримінальне провадження №0000934 від 17.06.2018р., із суспільно небезпечного діяння ч. 1 ст. 125 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 125 КК України; висновок експерта №130 від 27.06.2018р., (а.с.51) дослідженого в судовому засіданні, з якого вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , 1938р. народження, виявлена рана верхньої губи справа, яка утворилась від дії тупого твердого предмета, по давності спричинення може відповідати даті 17.06.2018р., і відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров?я, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним, безпідставним, оскільки такий не відповідає вимогам закону, матеріалам даного кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню, не бере до уваги як безпідставні.
У ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував усі обставини, які мали істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. На виконання вимог ст. 370 КПК України судом у вироку наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що дійсно наніс удар в обличчя ОСОБА_9 , однак удар був легким та нанесений долонею, а тому не міг призвести до таких тілесних ушкоджень, які зазначені у вироку, то такі є безпідставними, оскільки як вбачається із висновку експерта №130 від 27.06.2018 (а.с.51) при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 виявлена рана верхньої губи справа, яка утворилась від дії тупого твердого предмета, по давності спричинення може відповідати даті 17.06.2018р., і відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Також, апелянт вказує, що вищенаведена експертиза не містить інформації про те, що тілесні ушкодження виникли внаслідок удару кулаком, проте на думку колегії суддів, останнє не виключає того, що удар був нанесений сама кулаком.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що син не був очевидцем подій, а тому його покази безпідставно взяті судом при ухваленні вироку, то такі суд апеляційної інстанції до уваги не бере, оскільки у вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року вказано, що до нього подзвонила мама і сказала, що батько її вдарив, по приїзду до мами зайшовши до хати, батько стояв із ножем у руках, а у мами текла кров з губи рота, яка була пошкоджена.

Стосовно протоколів слідчих експериментів з участю потерпілої, які на думку обвинуваченого безпідставно взяті до уваги, то такі проведені на підставі чинного законодавства, зокрема кримінально-процесуального закону та не містять суперечностей з іншими доказами у справі. Крім того, під час розгляду справи в суді першої інстанції сторона захисту не ставила питання про визнання зазначеного доказу недопустимим.
Як вбачається з матеріалів справи, органи досудового розслідування і суд першої інстанції дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, а тому наведені обвинуваченим ОСОБА_7 в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими.
Суд першої інстанції при ухваленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 виконав вимоги ст. 374 КПК України, яка передбачає обов`язок суду у мотивувальній частині вироку обґрунтувати прийняте ним рішення із наведенням відповідних підстав.
Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою й доходить висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4