Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2020 року колегія суддів Подільського районного суду міста Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду міста Києва кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00003365, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, неодруженого, середньо-спеціальна, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, розлученого, маючого 2 малолітніх дітей, останній раз вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна в дохід держави,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

31 липня 2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 , маючи при собі предмет, схожий на пістолет, перебував біля будинку АДРЕСА_2 , де на першому поверсі будинку побачив магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП ОСОБА_9 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, що зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у сховище, а саме грошових коштів, що могли знаходитись у касовому апараті вказаного магазину.
Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 зайшов до приміщення магазину «Море пива», та впевнившись, що окрім касира ОСОБА_10 у приміщенні нікого немає, тобто ніхто не може перешкодити його діям, швидко підійшов до прилавку, де дістав із-за ременя предмет, схожий на пістолет, та направив його у ОСОБА_10 із вимогою надати грошові кошти, що перебували у касі.
ОСОБА_10 , сприймаючи погрозу для свого життя та здоров`я як реальну, внаслідок погрози зі сторони ОСОБА_8 , дістав з касового апарату, що знаходився під прилавком, грошові кошти на загальну суму 1 380 гривень дрібними купюрами, та передав їх йому.
Заволодівши вказаними грошовими коштами, ОСОБА_8 вийшов з магазину «Море пива», та зник у невідомому напрямку, таким чином завдавши ФОП ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 1 380 (тисяча триста вісімдесят) гривень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 , свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, визнав частково та дав показання, що приблизно о 17 годині того дня він зайшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований в АДРЕСА_2 , маючи намір придбати там пива. У зазначеному магазині відвідувачів окрім нього не було. В той час, коли він був у вказаному магазині, він вирішив заволодіти грошовими коштами, які зберігались у касі. Вирішив він це зробити, оскільки продавець магазину був невеликого зросту і він міг з ним впоратися у разі необхідності. Реалізуючи задумане, він дістав стартовий пістолет і, погрожуючи ним, став вимагати у продавця передати йому грошові кошти, що той і зробив. Обвинувачений стверджував, що пістолет не направляв на продавця, а лише поклав руку з пістолетом на прилавок. Він усвідомлює, що продавець міг злякатися пістолету і віддати гроші. Продавець передав йому приблизно 590 гривень, а не 1 380 гривень. Звертав увагу, що умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом розбійного нападу, в нього виник у той час, коли він перебував у магазині, а не раніше. Вважає, що його дії не вірно кваліфіковані, вважаючи зайвою кваліфікацію "проникнення до приміщення", оскільки магазин, на який він вчинив розбійний напад, - це об`єкт загального користування і доступ до нього необмежений.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 , винуватість останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, повністю підтверджується дослідженими колегією суддів доказами.

Так, допитаний під час судового розгляду справи свідок ОСОБА_10 дав показання про те, що до цих подій він обвинуваченого не знав, підстав обмовляти останнього не має. 31 липня 2017 року він працював продавцем у магазині "Море пива". Магазин, де він продавав пиво, знаходився у м. Києві по вулиці Кирилівській, 127. Приблизно о 17 годині до магазину, де він торгував, зайшов обвинувачений ОСОБА_8 , якого він до цього не знав. Він думав, що це звичайний покупець, однак той дістав пістолет, та направив на нього і почав вимагати гроші. Побоюючись зброї, він видав ОСОБА_8 гроші з каси, а саме трохи більше, чим 1 300 гривен, і одразу викликав по тривожній кнопці охорону. Свідок звертав увагу суду, що обвинувачений ОСОБА_8 за прилавок не заходив, а забравши грошові кошти, вийшов з магазину. У подальшому було викликано поліцію. Під час розслідування йому пред`являлись особи і він впізнав нападника. У суді підтвердив, що нападником був ОСОБА_8 .

Окрім показань обвинуваченого та свідка вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, також підтверджується наступними дослідженими судом письмовими доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 липня 2017 року, з якого вбачається, що в цей день до Подільського УП ГУ НП у м. Києві звернувся ОСОБА_10 , який повідомив, що 31 липня 2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні магазину «Море пива», який розташований за адресою: м.Київ, вул. Кирилівська, 127, із використанням предмету схожого на пістолет, та погрозою його застосувати, вчинила напад та заволоділа грошовими коштами.

Протоколом огляду місця події від 31 липня 2017 року, відповідно до якого було оглянуто приміщення магазину «Море пива», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 127. У вказаному приміщенні є прилавок та каса, яка розташована за прилавком. Вказане приміщення обладнане камерами відео спостереження.

Протоколом огляду від 16 серпня 2017 року з фототаблицею, який повністю узгоджується з переглянутим в судовому засіданні відеозаписом з камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 127, та який під час досудового розслідування був наданий потерпілим, з якого вбачається, що о 17:19:58 до приміщення зі сторони входу, а саме з права відносно відеозапису, заходить чоловік, одягнутий у чорну кепку, чорні окуляри, чорну футболку із застібками на грудній клітині, чорні штани та чорні кросівки. Особа підходить до прилавку, та о 17:20:02 годині дістає спереду із-за поясу предмет, схожий на пістолет, після чого о 17:20:04 спрямовує предмет, схожий на пістолет на особу касира ОСОБА_10 . О 17:20:16 касир ОСОБА_10 на якого спрямовано предмет, схожий на пістолет, передає останньому грошові кошти. О 17:20:29 чоловік кладе гроші у лівий карман штанів, після чого повертається у напрямку виходу, та ховає предмет, схожий на пістолет за пояс штанів за спиною, після чого виходить з магазину.

Довідкою ФОП ОСОБА_9 про те, що сума спричинених злочином збитків становила 1 380 гривень.

Колегія суддів, дослідивши надані докази, прийшла до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд звертає увагу, що показання обвинуваченого, свідка отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому фактичні обставини, які вони містять, є допустимими.

Належними і допустимими як джерело доказу є долучені до справи документи, а також наданий стороною обвинувачення відеозапис з камер відеоспостереження, оскільки судом не встановлено порушення вимог КПК України під час їх отримання.

Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, колегія суддів прийшла до висновку про достатність доказів для визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Аналізуючи досліджені докази, колегія суддів звертає увагу, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 частково визнав свою вину, давши показання про те, що 31 липня 2017 року приблизно о 17 годині він зайшов до магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", який розташований в м. Києві по вулиці Кирилівській, 127. У зазначеному магазині відвідувачів, окрім нього, не було. Продавець магазину був невеликого зросту і він розумів, що міг би з ним впоратися у раз необхідності. Потім він дістав стартовий пістолет і, погрожуючи ним, став вимагати у продавця передати йому грошові кошти, що той і зробив.
Вказані показання обвинуваченого повністю узгоджуються з пред`явленим йому обвинуваченням, а також підтверджуються і іншими доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 послідовно і логічно повідомив суду обставини подій, які відбувалися у вказаний в обвинуваченні день та час, та безпосереднім свідком яких він був, зокрема те, як 31 липня 2017 року приблизно о 17 годині до магазину, де він працював, зайшов обвинувачений ОСОБА_8 , якого він до цього не знав. Він думав, що це звичайний покупець, однак той дістав пістолет, та направив на нього і почав вимагати гроші. Побоюючись зброї, він видав ОСОБА_8 гроші з каси, а саме трохи більше, чим 1 300 гривен, і одразу викликав по тривожній кнопці охорону.
Показання вищезазначеного свідка ОСОБА_10 повністю узгоджуються з фактичними даними, відображеними у протоколі огляду місця події, протоколі огляду диску з відеозаписами з камер спостереження магазину «Море пива», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 127, самим відеозаписом, який був переглянутий колегією суддів під час судового розгляду справи, та відповідно до якого о 17:19:58 до приміщення зі сторони входу, а саме з права відносно відеозапису, заходить чоловік, одягнутий у чорну кепку, чорні окуляри, чорну футболку із застібками на грудній клітині, чорні штани та чорні кросівки. Особа підходить до прилавку, та о 17:20:02 годині дістає спереду із-за поясу предмет, схожий на пістолет, після чого о 17:20:04 спрямовує предмет, схожий на пістолет на особу касира ОСОБА_10 . О 17:20:16 касир ОСОБА_10 на якого спрямовано предмет, схожий на пістолет, передає останньому грошові кошти. О 17:20:29 чоловік кладе гроші у лівий карман штанів, після чого повертається у напрямку виходу, та ховає предмет, схожий на пістолет за пояс штанів за спиною, після чого виходить з магазину.

Колегія суддів відхиляє як неналежні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про невірну кваліфікацію вчиненого ним злочину, яка повинна бути здійснена за ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки магазин, на який він вчинив розбійний напад - це об`єкт загального користування і доступ до нього необмежений.
Приймаючи таке рішення, колегією суддів враховується правова позиція, викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №569/1111/16-к від 18 квітня 2018 року, відповідно до якої «вирішальним при визначенні законності/незаконності входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою, є режим доступу до об`єкта (вільний/обмежений). Наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном. Інша кримінально-правова кваліфікація має бути надана діям особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо). Такі дії мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище».
Обвинувачений ОСОБА_8 шляхом вчинення розбою заволодів майном, яке перебувало в касовому апараті, тобто місці, доступ до якого було обмежено, тому кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 187 КК України є правильною, оскільки його злочинні дії були поєднані з проникненням у сховище.

Так само, колегією суддів відхиляються доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що умисел на вчинення злочину у нього виник вже в самому приміщенні магазину, оскільки зібрані стороною обвинувачення докази вказують на те, що ОСОБА_8 при вчиненні злочину використав саме те знаряддя вчинення злочину (предмет, схожий на пістолет), яке заздалегідь мав при собі, а не застосовував предмети, підібрані на місці вчинення злочину, чи інші підручні засоби.
Окрім цього, з поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 , зафіксованої камерами відео спостереження, вбачається, що після того, як він зайшов до магазину, він не приділяв уваги полицям з товаром, не вивчав його, жодним чином не поводив себе як покупець, а діяв без вагань, роздумів, первинної оцінки обстановки, не звертався до продавця з метою придбати товар, одразу продемонструвавши зброю, та висловивши вимогу передати йому грошові кошти.
Про відсутність раптовості виникнення його умислу на здійснення розбійного нападу з метою заволодіння грошовими коштами, що могли знаходитись у касовому апараті вказаного магазину, на думку колегії суддів, вказує також те, що обвинувачений зайшов у магазин в той момент, коли із нього вийшли інші відвідувачі і ніхто сторонній не міг завадити йому вчинити злочин, він не тільки не вчинив спроб заволодіти іншим майном, доступ до якого був необмежений, а й не вчинив таких спроб по відношенню до особистого майна свідка ОСОБА_10 .

Також були спростовані під час допиту свідка ОСОБА_10 і доводи обвинуваченого, що він заволодів грошовими коштами в меншому розмірі аніж інкримінували органи слідства.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у сховище, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у відповідності зі ст. 65 КК України, колегія суддів ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, непрацює, характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , передбачених ст. 66 КК України, колегією суддів не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, колегія суддів визнає рецидив злочинів.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид основного покарання передбачений санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, на думку колегії суддів, зможе виправити обвинуваченого ОСОБА_8 та попередити вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про те, який строк, покарання слід призначити обвинуваченому ОСОБА_8 для відбуття покарання, колегія суддів бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, та приходить до висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливі при відбутті не максимального терміну покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 187 КК України.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин 31 липня 2017 року, тобто до ухвалення 19 грудня 2018 року вироку Шевченківським районним судом м. Києва, якими його засуджено до покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає за необхідне застосувати при призначенні йому остаточного покарання положення ч. 4 ст. 70 КК України.
Питання долі речового доказу вирішити, згідно з ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст.187 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 5 лютого 2020 року, зарахував період, який обвинувачений відбув за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України, речовий доказ, а саме диск, з відеозаписами з камер відео спостереження, який долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2