Номер провадження: 11-сс/813/1042/20
Номер справи місцевого суду: 947/7418/20 1-кс/947/7864/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10 червня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000525 від 22 травня 2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10 червня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасуванню, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя необґрунтовано зазначив про недоведеність факту оголошення ОСОБА_8 в міжнародний розшук, оскільки зазначене підтверджується матеріалами кримінального провадження та є підставою для обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_8 , будучи обізнаним про кримінальне провадження відносно нього понад три роки ухиляється від органів досудового розслідування і суду.

Слідчим суддею не взято до уваги належне повідомлення ОСОБА_8 про підозру та постанову про оголошення його у міжнародний розшук.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4) ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутності, мотивуючи свої вимоги тим, що він вчинив умисні тяжкі та особливо тяжкі злочини, за які відповідно до Кримінального кодексу України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Слідчий зазначив, що на теперішній час існують ризики, що використовуючи свій майновий стан і соціальні зв`язки ОСОБА_8 може незаконно впливати на осіб, допитаних у кримінальному провадженні в якості свідків, та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, маючи міцні ділові зв`язки на території України, через невстановлених осіб може знищити речі та документи, які на даний час не встановлені слідством, однак мають суттєве значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя належним чином не дослідив обставини провадження, у зв`язку з чим дійшов до помилкових висновків про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутністю.

Так, відповідно до ч.6 ст.193 слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оголошено у міжнародний розшук і при вирішенні зазначеного питання законодавець вимагає дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність сукупності 2-х факторів:

-наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу;

-оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Відповідно до клопотання слідчого на теперішній час органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 у період 2011-2014 роки входив до складу злочинної організації та був її співорганізатором. В своїй злочинній діяльності ОСОБА_8 підпорядковувався безпосередньо ОСОБА_10 та здійснював координацію діяльності структурних підрозділів злочинної організації. У відповідності до плану діяльності злочинної організації, на нього було покладено наступні функції: організувати здійснення ввезення на територію України нафтопродуктів підконтрольними іншому організатору підприємствами-нерезидентами та їх подальшу реалізацію підприємствам-резидентам України без сплати митних платежів і зборів; організувати оформлення правочинів, пов`язаних з придбанням ПАТ «Одеський НПЗ» та забезпечити на території м.Одеси вербування службових осіб для їх участі в організації незаконної діяльності, пов`язаної з документальним оформленням незаконного ввезення, фіктивної переробки на ПАТ «Одеський НПЗ» і фіктивного вивезення нафтопродуктів; організувати взяття в оренду або придбання підприємств на території м.Рені і м.Ізмаїл Одеської області, які мають дозволи на здійснення перевантаження нафтопродуктів в акваторії морських портів зазначених міст; організувати агентування суден, набір команд на судна, проведення з ними переговорів щодо укладення фіктивних договорів з цього питання; організувати виготовлення підроблених документів щодо цих операцій; підібрати керівників та працівників придбаних підприємств та команди суден; організовувати контроль документального оформлення фіктивного вивезення нафтопродуктів за межі митної території України та складення підроблених документів з цією метою.

З метою здійснення контролю за діяльністю створеного злочинного холдингу ГК «СЄПЕК», ОСОБА_10 визначив себе Головою наглядової ради, а ОСОБА_8 - виконавчим директором групи компаній «СЄПЕК» та організував доведення цієї інформації до зацікавлених осіб через відповідні публікації на спеціально створеному офіційному сайті ГК «СЄПЕК».

Для виконання плану злочинної організації, ОСОБА_8 та інші співучасники злочинної діяльності, залучили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (якого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 засуджено за ч. 1 ст.255; ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.212; ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.366; ч.5 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України), які ознайомившись із загальним планом вчинення злочинів, з корисливих мотивів погодились на пропозицію співучасників злочинної діяльності вчиняти особливо тяжкі та інші злочини у склад злочинної організації.

Згідно розробленого злочинного плану, доведеного до відома ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та інших членів злочинної організації, діяльність структурного підрозділу злочинної організації під назвою - « ІНФОРМАЦІЯ_1 » мала здійснюватися наступним чином: на ПАТ «Одеський НПЗ» від підконтрольних організатору офшорних компаній «KSANDRO ENTERPRISE» (Британські Віргінські Острови) та «FREMINGHAM INVESTMEN CORP» (Республіка Панама) надходили нафтопродукти, а від компанії «SOPREMA TRADING LTD» (Британські Віргінські Острови) сира нафта та присадки (МТБЕ) для їх переробки начебто як давальницької сировини, з подальшим фіктивним вивезенням продуктів переробки за межі митної території України в митному режимі реекспорт, через ТОВ «Лагуна-Рені» в порту Рені, а також через морський порт Ізмаїл.

В період з 07 грудня 2012 по 28 лютого 2014 підприємствами резидентами документально оформлювалась не існуюча доставка автомобільним автотранспортом до ТОВ «Лагуна-Рені» (м. Рені), нафтопродуктів, які начебто перевантажувались прямим способом на нафтоналивні судна «Atlantic Carrier», «Bianka-K», «Maria-K», «Brigitte-К», «Ingul», а також несамохідні баржі «Tank-57», «Tank-58», «Eiltank-547», для подальшої відправки вантажоодержувачу за межі митної території України підприємствам-нерезидентам «ZEVIDON TRADING LIMITED», «SOPREMA TRADING LTD», «KSANDRO ENTERPRISE», «FREMINGHAM INVESTMEN CORP».

Фактично вказані судна у баласті (без вантажу) відходили з причалу ТОВ «Лагуна-Рені» та прямували в район 61 милі, де перебували на якірній стоянці. Після цього прямували в порту Рені до терміналу ТОВ «Лагуна-Рені» для наступного фіктивного навантаження.

Насправді ж, нафтопродукти до терміналу ТОВ «Лагуна-Рені» не надходили, в дійсності ці нафтопродукти реалізовувались на території України за допомогою підприємств групи компаній «ВЕТЕК», ТОВ «Газ Україна-2020», «Східно-європейська паливно-енергетична компанія» та інших, без сплати обов`язкових митних платежів і зборів, шляхом виготовлення підроблених документів про нібито вивезення їх за межі митної території України в режимі реекспорт або взагалі без здійснення реекспорту та зміни митного режиму.

В результаті вказаних злочинних дій членами злочинної організації, створеної у тому числі ОСОБА_8 , за період з 07 грудня 2012 по 28 лютого 2014 спричинено Державі України збитки у виді не сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) на суму 2 620 276 531,15 грн.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_8 29 травня 2017 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.28, ч.3 ст.212; ч.1 ст.255; ч.4 ст.28, ч.1 ст.366 КК України, яка була вручена згідно вимог КПК України.

У зв`язку з отриманням додаткових доказів злочинної діяльності, у тому числі і ОСОБА_8 , йому 15 липня 2019 року було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нової підозри за ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України.

Разом з тим, до СУ ГУ НП в Одеській області надійшла заява підозрюваного ОСОБА_8 , якою він повідомив слідчого про те, що перебуває за межами України на території Російської Федерації, але обізнаний про притягнення його до кримінальної відповідальності правоохоронними органами України та повідомив адресу мешкання у м.Москва Російської Федерації.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не було повідомлено про нову підозру апеляційний суд визнає необґрунтованими, оскільки 15 липня 2019 року повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру направлено (вручено) у відповідності до вимог КПК України шляхом надіслання відповідного запиту про надання міжнародно-правової допомоги компетентним органам Російської Федерації для його вручення ОСОБА_8 .

Крім того, у відповідності до статей 111, 135 КПК України письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 вручено під розпис та відеозапис керівнику комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» за останнім відомим місцем реєстрації (проживання) ОСОБА_8 в Україні АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_8 достеменно обізнаний про здійснення досудового розслідування відносно нього правоохоронними органами Одеської області у кримінальному провадженні №0000525, але він свідомо ухиляється від органів досудового розслідування та суду на протязі вже більш 3 років.

Згідно обліків Державної прикордонної служби України ОСОБА_8 , 18 вересня 2014 року перетнув державний кордон України в пункті перетину «Бориспіль» авіарейсом № 575 «Київ-Москва» та вилетів до Російської Федерації. Відомості про його повернення на територію України з 2014 року по теперішній час відсутні.

У зв`язку з переховуванням ОСОБА_8 від органу досудового розслідування старший слідчий слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 своєю постановою від 15 липня 2019 року оголосила підозрюваного ОСОБА_8 у міжнародний розшук.

Апеляційний суд погоджується з доводами викладеними в клопотанні слідчого про те, що на теперішній час у даному кримінальному провадженні існують ряд ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, на теперішній час не всі учасники злочинної організації встановлені і ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на таких осіб, у тому числі перебуваючи за межами України, а також може незаконно впливати на осіб, допитаних у кримінальному провадженні в якості свідків, та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, маючи міцні ділові зв`язки на території України, через невстановлених осіб може знищити речі та документи, які на даний час не встановлені слідством, однак мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд зазначає, що слідчий суддя відмовивши в задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутності послався на те, що органом досудового розслідування не було надано належних доказів перебування підозрюваного ОСОБА_8 в міжнародному розшуку, а в базах даних Інтерполу інформація щодо перебування ОСОБА_8 в міжнародному розшуку відсутня.

Апеляційний суд вважає такий висновок слідчого судді необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В матеріалах провадження міститься постанова старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 15 липня 2019 року про оголошення підозрюваного ОСОБА_8 у міжнародний розшук. (том.1 а.п.96-98).

Посилання слідчого судді на норми, які вимагають запиту НЦБ Інтреполу та рішення Генерального секретаріату Інтерполу або Національного центрального бюро Інтреполу відповідної країни є помилковими, оскільки стосуються не процедури оголошення особи у міжнародний розшук, яка регулюється положеннями ст.281 КПК України, а стосується процедури здійснення міжнародного розшуку з використанням можливостей НЦБ Інтерполу в Україні, яка вже відбувається на підставі постанови про оголошення в міжнародний розшук відповідно до положень Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним Наказом №3/1/2/5/2/2 від 09 січня 1997 року.

Відповідно до п.4.4 даної Інструкції підставою для міжнародного розшуку є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ.

Таким чином, слідчий суддя не вірно визначив термін та порядок здійснення такої негласної слідчої (розшукової) дії як «оголошення у міжнародний розшук», що не є тотожним процедурі «міжнародного розшуку з використанням можливостей НЦБ Інтерполу в Україні», яка являє собою комплекс розшукових інформаційних довідкових та інших заходів, що здійснюються НЦБ Інтерполу на території держав-учасниць МОКП- Інтерпол відповідно до норм міждержавного права, а також відповідно до норм чинного законодавства України з метою отримання інформації про місцезнаходження, виявлення, арешту і видачі (екстрадиції) осіб, які переховуються від слідства, суду.

За таких обставин, враховуючи наведені правові норми, апеляційний суд вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_8 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, є достатньою підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутністю в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому, згідно з ч.6 ст.193 КПК України у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 281, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 410, 411, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 10 червня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000525 від 22 травня 2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.255; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.212; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.366; ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.364 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

За відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Казань Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, в порядку передбаченому ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_8 не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця розслідування кримінального провадження доставити ОСОБА_8 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4