Справа № 461/3156/18
Провадження № 1-кп/461/116/19
УХВАЛА

23.12.2019 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України.
23.12.2019 р. в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник не заперечували проти клопотання.
Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, позицію обвинуваченого та захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ст. 183 КПК України (яка знаходиться в розділі ІІ КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
ОСОБА_4 є раніше судимою особою, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, що є злочинами середньої тяжкості, за які встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Вироком Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном 1 рік. При цьому, в провадженні судді ОСОБА_1 на розгляді знаходяться сім обвинувальних актів у різних кримінальних провадженнях за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, в тому числі вчинених у 2019 році.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Прокурор довів, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень середньої тяжкості, в попередні судові засідання не з`являвся, підтверджуючих поважність причин неявки в суд документів суду не надав. До суду з періодичністю надходять обвинувальні акти, в тому числі за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень у період випробувального терміну.
Тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, тобто запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Сукупність вищеперелічених ризиків є вагомою та не може бути усунута у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою. Дані ризики не змінилися під час розгляду справи в межах судового провадження.
З урахуванням викладених ризиків, які існують, особи обвинуваченого, обставин вчинення і суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого запобіжного заходу та приходить до висновку, що застосування такого слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 331 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою в державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» до 21.02.2020 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1