Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/1674/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2020 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

та учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження № 0000095по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 05.06.2008 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.121 ч.1, 263 ч.2, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 01.04.2009 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.186 ч.2, 71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі ( звільнений умовно-достроково згідно постанови Богунського районного суду м.Житомира від 26.10.2011 року на 1 рік 8 місяців); 02.12.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.190 ч.2, 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі; 24.06.2016 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.185 ч.2, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувальному акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 19.01.2019 року приблизно о 17 годині 15 хвилин перебуваючи поруч з будинком №71 по вул.Черьомушки в м.Коростені Житомирської області, маючи злочинний корисливий умисел на відкрите викрадення чужого майна та усвідомлюючи, що його дії є відкритими для потерпілого ОСОБА_6 , підійшов до останнього з переду та в подальшому, з правої кишені куртки відкрито викрав мобільний телефон марки « Gratel А7», вартістю 999 гривень в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 25 гривень, після чого тримаючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1024 гривні.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як такі, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненими повторно.

За результатами проведення судового розгляду судом встановлено, що ОСОБА_4 , 19.01.2019 року приблизно о 17 годині 15 хвилин перебуваючи поблизу будинку №71 по вул.Черьомушки в м.Коростені Житомирської області підійшов до ОСОБА_6 , який повертався з магазину до місця свого проживання, та попросив показати кишені, при цьому почав обшукувати останнього. Під час вказаних дій , з правої кишені куртки ОСОБА_6 непомітно для останнього, тобто таємно , викрав майно на загальну суму 1024 гривні , а саме мобільний телефон марки "Gratel А7", вартістю 999 гривень в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 25 гривень.

Діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України.

Встановлені судом обставини стверджуються дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами.

При судовому розгляді обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав, від дачі показань відмовився, просив виправдати за пред`явленим обвинуваченням.

Потерпілий ОСОБА_6 показав, що 19.01.2019 року йшов з магазину додому. Почув, як на його телефон надійшло СМС повідомлення. В цей час до нього підбігли 2 незнайомі хлопці, на даний час йому відомо, що одного звали ОСОБА_7 , а другий був ОСОБА_8 . Вони запитали чи є він «закладчиком» і попросили показати кишені. При цьому, ОСОБА_8 почав обшукувати його. Після цих дій хлопці пішли в напрямку магазину №44. Він відразу вирішив прочитати СМС повідомлення та виявив відсутність телефону. Побігши за цими хлопцями та наздогнавши їх попросив віддати телефон та показати свої кишені. Хлопці показали наружні кармани верхнього одягу в яких телефону не було, та показали свій телефон. Інші кишені не показували. Тоді він пішов в поліцію та написав заяву про викрадення телефону. Десь через тиждень він зустрівся з хлопцям на ім`я ОСОБА_7 , який в той день був з ОСОБА_8 , який почав питати що це за заяву він написав до поліції про викрадення телефону. Телефон йому повернув слідчий десь через два місяці після події , жодних претензій до ОСОБА_8 він не має. Вказав, що в ході проведення досудового розслідування не вказував слідчому на той факт, що викрадення належного йому майна було відкритим, при фіксації даного факту в процесуальних документах він не звертавав на це уваги, просто підписував надані йому папери.

Свідок ОСОБА_9 показав, що працює разом з ОСОБА_10 . Якось останній запропонував йому купити телефон за 1500 гривень. При цьому повідомив, що даний телефон належить його сестрі. Він запитав чи можна купити телефон в розстрочку, на що останній відповів відмовою. Він віддав ОСОБА_11 вказану суму, при цьому документів до телефону не було. Через деякий час до нього приїхали працівники поліції, які вилучили даний телефон.

Письмовими доказами, які були досліджені безпосередньо судом в судовому засіданні є: витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви ОСОБА_6 20.01.2019 року з правовою кваліфікацією дій за ч.1 ст.186 КК України ; рапорт зареєстрований за №747 від 19.01.2019 року який містить інформацію про надходження повідомлення про викрадення 19.01.2019 року у ОСОБА_6 з кишені телефону марки Гренпел з сім-карткою НОМЕР_1 ; протокол прийняття заяви від потерпілого про вчинене кримінальне правопорушення від 19.01.2019 року зміст якого містить обставини про вчинений злочин, вид та вартість викраденого майна; протокол огляду від 19.01.2019 року яким зафіксовано місце вчинення злочину, з фототаблицею до нього; довідки про вартість телефону та сім картки станом на 19.01.2019 року; протокол тимчасового вилучення майна від 07.02.2019 року яким зафіксовано видачу ОСОБА_9 мобільного телефону « Gratel А7, який він придбав у чоловіка на ім`я ОСОБА_12 ; протокол огляду предметів від 08.02.2019 року яким зафіксовано огляд вказаного мобільного телефону; постанова про визнання мобільного телефону речовим доказом; протокол впізнання потерпілим ОСОБА_6 за фотознімками ОСОБА_4 , як особу, яка викрала його майно; лист ПТ "Ломбард"Заставно-Кредитний Дім" зміст якого містить інформацію про заставу викраденого у потерпілого мобільного телефону 19.01.2019 року до вказаного товариства; речовий доказ - відеозапис з камер відеоспостереження з приміщення ломбарду «Скарбниця»; протокол огляду яким зафіксовано перегляд файлів відеозапису з приміщення ломбарду «Скарбниця» на оптичному диску , тривалістю 10 хвилин 57 секунд, з фототаблицею до нього на якій зображено ОСОБА_4 , в момент входу в приміщення, передачі документів для кредитної застави майна, підписання цього договору та залишення приміщення; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2019 року зміст якого містить інформацію про те, що ОСОБА_8 був впізнаний ОСОБА_13 , як особа, яка здала до ломбарду 19.01.2019 року мобільний телефон марки « Gratel А7; протокол проведення 20.03.2019 року слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 ; постанова про визнання предметів речовим доказом, зокрема оптичного диску з записом слідчого експерименту за участю потерпілого.

Захисником обвинуваченого зроблено заяву про визнання недопустимим доказом відеозаписів слідчого експерименту та з камери відеоспостереження з приміщення ломбарду, оскільки такі матеріали стороною обвинувачення не відкривались, тому з даного приводу були викладені зауваження в протоколі.

Прокурор проти такої заяви заперечив та пояснив, що 29.03.2019 року захиснику та обвинуваченому відкривались матеріали, в переліку наданих документів зазначено про наявність дисків, тому захисник не позбавлений був можливості з ними ознайомитись.

Суд вважає доводи сторони захисту прийнятними, оскільки з наданого прокурором протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування відсутня інформація про диски з відеозаписами, натомість в переліку наданих документів зазначено під №41 та №65 про конверти, при цьому щодо вмісту цих конвертів інформація відсутня.

Також захисником в судових дебатах зроблено зауваження про визнання недопустимим доказом протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки при проведенні такої дії були порушені вимоги ст.228 КПК України, джерело отримання фотознімків не відомо. Незважаючи на те, що телефон було повернуто потерпілому у кримінальному провадженні всупереч положень КПК не була проведена товарознавча експертиза. Обвинуваченого ОСОБА_4 просив виправдати за пред`явленим обвинуваченням за ознаками злочину, передбаченого ст.186 ч.2 КК України.

Щодо інших доказів зауважень з приводу належності та допустимості від сторін не надійшло.

Дослідженням наданих суду доказів встановлено, що в своїй сукупності, достатності та взаємозв"язку поза розумним сумнівом доводиться причетність обвинуваченого до вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, тому дії ОСОБА_4 підлягають перекваліфікації зі ст.186 ч.2 КК України на ст.185 ч.2 КК України.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Заява захисника щодо непроведення товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні не може бути безумовною підставою для виправдання обвинуваченого. В судовому засіданні жоден з учасників не був позбавлений можливості заявити відповідне клопотання. Крім того, дана обставина не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України.

Достатніх підстав для визнання недопустимим доказом протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками не має, оскільки такі докази отримані в порядку, передбаченому законом.

Прикмети, за якими впізнавалась особа, зазначені у протоколі.

Частиною 7 ст. 228 КПК України передбачено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Як убачається із згаданих протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками наведені вимоги закону були дотримані. Разом з тим, зазначена норма закону не містить вказівку на обов`язок вказувати у протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками джерело походження фотознімків, за якими здійснюється впізнання, а також прізвище, ім`я і по-батькові осіб, представлених на таких фотознімках.

Показання потерпілого не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та у своїй сукупності вказують на причетність ОСОБА_4 до злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України.

Послідуючі дії обвинуваченого, зокрема здача телефону до ломбарду через незначний проміжок часу після вчинення злочину також вказують на причетність ОСОБА_4 до даного злочину.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 працездатного віку, по місцю проживання характеризується позитивно, на спеціалізованих обліках не перебуває, не працює, раніше судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання , не встановлено.

Вчинений злочин, згідно ст.12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, а також предмет злочинного посягання, його вартість, думку потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, тому обирає покарання відповідно до санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, та відповідно до ст.75 КК України, звільняє від його відбування з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не подавався.

Процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Процесальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази : мобільний телефон «Gratel А7», який передано на зберігання ОСОБА_6 повернути останньому за належністю; оптичний диск з відеозаписами із камери відеоспостереження та проведення слідчого експерименту за участю потерпілого зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: