Справа № 192/486/17
Провадження № 1кп/201/41/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000163 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське, Верхньодніпровського району, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2009 р.н., не працюючий, раніше мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 11.12.2000 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 229-6, ст.44 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки. Звільнений із зали суду;

- 23.01.2002 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано 1 рік за вироком від 11.12.2000 року, до відбуття 3 роки позбавлення волі. 04.01.2003 року звільнений по ст. 81 КК України умовно-достроково на підставі ухвали Широківського районного суду Дніпропетровської області, не відбутий строк 1 рік 5 місяців 15 днів;

- 19.03.2003 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 15, ч.3 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком від 23.01.2002 року, до відбуття 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.09.2004 року після відбуття покарання;

- 11.05.2007 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 198 КК України до 2 років 5 місяців 25 днів позбавлення волі. Звільнений із зали суду по відбуттю покарання;

- 11.05.2011 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 307, ч.2 ст.309, ч.1 ст. 263, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 12.08.2014 року звільнений по відбуттю покарання;

- 10.03.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 29.03.2017 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309,71 КК України затверджено угоду про визнання винуватості та призначено узгоджене покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України

В підготовчому судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 засуджений 29.03.2017 Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 309 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднано 7 місяців за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.03.2016, остаточно до 4 років 1 місяця позбавлення волі, знаходячись в місцях позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, та в період відбуття покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія №21» Південно-Східного межрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі Солонянська колонія), здійснив нове кримінальне правопорушення.

Так, 20.10.2017 ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області за допущене 11.10.2017 порушення режиму утримання ОСОБА_3 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), строком на два місяці. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання, а саме: 13.03.2018 близько 09-00 години в приміщенні відділення СПС № 16 Солонянської ВК-21, розташованої за адресою: с. Аполонівка, військове містечко, 37, Солонянського району, Дніпропетровської області, начальником відділення СПС № 16 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , який являється представником адміністрації Солонянської ВК-21, засудженому ОСОБА_3 в присутності інших працівників Солонянської ВК-21, було оголошено, що згідно графіка двогодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС № 16, з яким ОСОБА_3 ознайомлено 01.03.2018 під підпис, у відповідності до ч.3 ст. 118 КВК України, засуджений зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання коридору відділення СПС № 16. Для цього ОСОБА_3 був наданий увесь необхідний господарський інвентар, а саме: віник, совок та перчатки, після чого був вказаний обсяг роботи, підмітання коридору відділення СПС № 16, на що засуджений ОСОБА_3 маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, відповів категорично відмовою. Після чого начальник відділення СПС № 16 ОСОБА_8 вдруге звернувся з вимого до засудженого ОСОБА_3 приступити до підмітання коридору відділення СПС № 16, на що засуджений ОСОБА_3 публічно, в присутності працівників Солонянської ВК-21, повторно відповів категоричною відмовою.

Потім засудженому ОСОБА_3 начальником відділення СПС № 16 ОСОБА_8 були роз`яснені положення кримінального законодавства викладені в ст. 391 КК України та він був попереджений про кримінальну відповідальність по вказаній статті за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, після чого начальник відділення СПС № 16 ОСОБА_8 втретє звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення СПС № 16, на що засуджений ОСОБА_3 знову відповів категоричною відмовою.

Далі засуджений ОСОБА_3 доставлений в медичну частину Солонянської ВК-21 для медичного обстеження, де він був обстежений лікарем-терапевтом ОСОБА_9 та виданий медичний висновок, що засуджений ОСОБА_3 , практично здоровий, працездатний, прибирання приміщень виконувати може.

По прибутті у чергову частину Солонянської ВК-21 начальник відділення СПС № 16 ОСОБА_8 ще кілька разів звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення СПС № 16, на що засуджений ОСОБА_3 відповідав категоричною відмовою, хоча міг та зобов`язаний був виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань, у відповідності з ч.3 ст. 107 КВК України, яка встановлює обов`язок засудженого виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, а саме, злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині не визнав та пояснив, що коли він прибув до виправної колонії для відбуття покарання у нього склались неприязні відносини з адміністрацією колонії, зокрема з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , так як відразу по прибутті у нього вилучили без будь-яких документів 200 грам дорогоцінних металів, телевізор і приставку Т2. Після цього працівники колонії прискіпливо до нього відносились і притягали до відповідальності за незначні порушення режиму, чим створили уяву того, що він злісний порушник. Обвинувачений має травму отриману до прибуття в колонію, а саме, вогнепальне поранення долоні правої руки, внаслідок якого пошкоджений нерв і рука не працює. ОСОБА_12 можна зжати лише без великого і вказівного пальця. Це пошкодження не дає йому можливості працювати, але адміністрація колонії наполягала на тому, щоб він працював і складала відносно нього матеріали щодо порушення режиму утримання. Йому відомо, що в колонії існує графік роботи засуджених і він з цим графіком був ознайомлений. 13.03.2018 співробітники колонії прийшли до нього, розклали папери і запропонували сфотографуватись з відром та шваброю, щоб викласти відео в мережу Інтернет з метою оприлюднення інформації про те, що він прибирає за засудженими, які по злочинній ієрархії нижче нього. При цьому інвентар для виконання робіт фактично не видавався. Обвинувачений відмовився, посилаючись на травму руки на що працівники колонії запросили лікаря, який не дав жодного висновку щодо стану здоров`я обвинуваченого. Після цього засудженому більше не пропонували працювати, а порушили дану кримінальну справу. Вважає, що в його діях не було умислу на відмову від виконання вимог адміністрації, так як він фізично не міг виконати ці вимоги.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його вина знайшла своє підтвердження у зібраних сторонами кримінального провадження і досліджених в судовому засіданні доказах, а саме.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює старшим оперуповноважений СВК 21. Засуджені по прибуттю ознайомлюються під підпис з правилами відбуття показання, їм роз`яснюється ст. 391 ККУ. Також щомісячно начальник відділення ОСОБА_8 за погодженням з оперпрацівниками у відділенні затверджує графік чергування засуджених про що останні повідомляються під розписку. На той час чергування виражалось у прибиранні приміщення і обвинувачений мав відпрацювати дві години. В той день обвинуваченому роз`яснили необхідність дотримання правил відбуття покарання і виконання графіку чергування, йому дали відро, віник, воду і швабру і запропонували почати прибирання коридору, на що обвинувачений в присутності начальника відділення ОСОБА_14 відмовився виконувати прибирання, на зауваження реагував зухвало. Після відмови обвинуваченого було доставлено до лікаря, де він був оглянутий і лікар надав висновок про те, що стан здоров`я обвинуваченого дозволяє працювати, однак ОСОБА_3 продовжував відмовлятись від роботи, посилаючись на те, що за звичаєм він не має права прибирати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником відділення СПС СВК-21 і в його обов`язки входить складання графіку чергування згідної якого кожен засуджений має дві години працювати на потреби благоустрою і з цим графіком ознайомлюються всі засуджені. Він був свідком коли 13.03.2018 ОСОБА_3 згідно графіку мав відпрацювати в СПС і йому було запропоновано приступити до підмітання для чого надано відповідний інвентар, але обвинувачений відмовився в присутності ОСОБА_14 і ОСОБА_13 про що було складено відповідні матеріали. Після попередження про кримінальну відповідальність обвинувачений відмовився приступити до роботи і його направили до медчастини, де черговий лікар його оглянув і надав висновок про можливість розпочати прибирання. Після цього засудженому пропонувалось почати прибирання, однак останній відмовився, не надавши пояснень.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що працює начальником відділення СПС СВК-21. У відділенні складається графік чергування, згідно якого засуджені мають відпрацьовувати дві години в день, про що останні ознайомлюються під підпис. ОСОБА_14 був свідком того як в березні 2018 ОСОБА_3 було запропоновано приступити до відпрацювання та надано відповідний інвентар, на що останній відмовився в присутності начальника відділення. Після цього обвинуваченого попередили про кримінальну відповідальність, однак останній відмовився виконувати прибирання. Далі ОСОБА_3 направили до лікаря де останній надав свій висновок про можливість виконувати роботи. Потім вони всі зайшли до чергової частини і запропонували обвинуваченому повторно здійснити прибирання але він відмовився без пояснень.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він лікар терапевт медчастини № 21. ОСОБА_3 приводили на обстеження до медчастини для того щоб перевірити його на стан здоров`я в зв`язку з відмовою прибирати приміщення. Стан здоров`я при огляді встановлений як задовільний і він може виконувати 2-х годину відпрацювання незважаючи на скарги на захворювання другого пальця лівої кисті, які об`єктивно не підтвердились.

Копія вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.03.2017 (172-173), згідно якого ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст. 309,71 КК України та затверджено угоду про визнання винуватості , з призначенням узгодженого покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Розпорядження про набрання вироком законної сили (а.с.174) згідно якого вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 29.03.2017 набрав законної сили 10.08.2017 та направлення вироку суду на виконання до «Дніпровської установи виконання покарань № 4».

Копія розписки ОСОБА_3 від 12.08.2016 (а.с.182), згідно якої засуджений ОСОБА_3 ознайомлений з вимогами КВК України, КПК України, КК України, що регламентують порядок та умови відбування покарання засудженими до позбавлення волі, попереджений про кримінальну та адміністративну відповідальність у разі порушення правил відбування покарання та ознайомлений під підпис з встановленим розпорядком дня відділень ресоціалізації СВК-21.

Графік двогодинного залучення засуджених відділення № 16 до робіт відповідно до ч.5 ст. 118 КВК України за січень 2018 від 31 грудня 2017 року (а.с.125), згідно якого засудженому ОСОБА_3 встановлено по графіку 31 січня 2018 року день коли засуджений ОСОБА_3 зобов`язаний в порядку черги приступити до двогодинного відпрацювання, про що останній був повідомлений під підпис.

Графік двогодинного залучення засуджених відділення № 16 до робіт відповідно до ч.5 ст. 118 КВК України за березень 2018 від 01 березня 2018 року (а.с.165), згідно якого засудженому ОСОБА_3 встановлено по графіку 13 березня 2018 року день коли засуджений ОСОБА_3 зобов`язаний в порядку черги приступити до двогодинного відпрацювання, про що останній був повідомлений під підпис.

Згідно графіків на травень та квітень 2018 року (а.с.126-127) засуджений ОСОБА_3 не був залучений до робіт.

Копія заяви засудженого ОСОБА_3 (а.с. 180) про те, що засуджений просить не виводити його на роботу під час відбування покарання в ПКТ та заяви про видачу йому особистих речей.

Копія ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20.10.2017 (а.с.170 ) про те, що до засудженого ОСОБА_3 застосовано захід стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу (одиночної камери) строком на два місці за порушення режиму утримання.

План індивідуально-виховної роботи із засудженим ОСОБА_3 від 10.10.2017 (а.с.179), згідно якого ОСОБА_3 на період утримання в ПКТ були вжиті заходи щодо роз`яснення засудженому вимог режиму утримання в ПКТ, роз`яснений порядок отримання та зберігання особистих речей в ПКТ, роз`яснені вимоги розділу ІІІ ПВР, роз`яснені ст.132, 134 КВК, попереджено засудженого про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 391, 392 КК України, намічені плани засудженого після звільнення з ПКТ.

Довідка з особової справи про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 від 13.03.2018 (а.с.171) згідно якої заохочень у засудженого ОСОБА_3 не має, проте в період з 05.08.2016 по 07.03.2018 засуджений систематично порушував режим відбування покарання з винесенням попереджень, доган та суворих доган, а саме: за порушення розпорядку дня, за вилучення заборонених предметів, не виконання команди: «Підйом», порушення форми одягу, порушення локалізації, вживання алкоголю, паління на спальному місці, відмова від 2-х годинного відпрацювання (09.02.2018 та 23.02.2018).

Довідка з особової справи про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 від 20.10.2017 (а.с.178) згідно якої заохочень у засудженого ОСОБА_3 не має, проте в період з 05.08.2016 по 18.10.2017 засуджений систематично порушував режим відбування покарання з винесенням попереджень, доган та суворих доган, а саме: за вилучення мобільного телефону, за порушення форми одягу, за вилучення електроспіралі, за вилучення карта пам`яті, за недоповідь кількості засуджених при чергуванні в камері ДІЗО, Н/СВК, за вилучення заборонених речей, не виконання команди: «Підйом».

Виписка з медичної карти засудженого ОСОБА_3 від 13.03.2018 (а.с.164) згідно якої ОСОБА_3 прибув в ДУ «Солонянська ВК №21» 11.08.2016 та по прибутті був оглянутий лікарями медичної частини з діагнозом: «Практично здоровий, працездатний». В подальшому був оглянутий:

- ФГ ОГК від 21.07.2016., 01.09.2017 без особливостей;

-06.09.2017 р., 11.10.2017 р., 14.02.2018 р. оглянутий лікарем-терапевтом. Діагноз: «Практично здоровий, працездатний. Виконувати 2-годинне прибирання приміщень може»;

-08.09.2017 р., 20.09.2017 р., 29.09.2017 р., 12.01.2018 р., 26.01.2018 р., 23.02.2018 р. оглянутий черговим медичним працівником. Діагноз: Практично здоровий. Без тілесних ушкоджень в ДІЗО утримувати може;

-15.11.2017 р. оглянутий лікарем-терапевтом в ДІЗО. Діагноз: Абсцес лівої сідничної області. Призначене амбулаторне лікування;

-31.01.2018 р. звернувся до лікаря-терапевта зі скаргами на біль у лівій верхній кінцівці. Призначена консультація хірурга Солонянської ЦРЛ.

Консультація хірурга Солонянської ЦРЛ від 01.02.2018 діагноз: посттравматична контрактура ІІ пальця лівої кисті. Призначена консультація невропатолога. Консультація невропатолога Солонянської ЦРЛ від 01.02.20187 Діагноз: посттравматична неврологія лівого променевого нерва. Призначене амбулаторне лікування.

13.03.2018 р. оглянутий лікарем-терапевтом. Діагноз: Практично здоровий. Працездатний. Виконувати 2-годинне прибирання приміщень може.

Медична довідка від 13.03.2018 (а.с.185), згідно якої засуджений ОСОБА_3 при медичному огляді скарг на стан здоров`я не висловлював, загальний стан задовільний. Діагноз: практично здоровий, працездатний.

Медична довідка від 11.11.2019 № 228 у відповідь на запит суду, згідно якої ОСОБА_3 прибув до ДУВП № 4 22.07.2016. Згідно медичної документації а саме Медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_3 при надходженні в установу має місце запис лікаря УЗ «ДМЛШЛМД» ДОР від 20.07.16. Діагноз: «Інфікована рана лівої кісті». 21.07.16 р. запис лікаря КЗ «Дніпропетровська клінічна лікарня № 16»: скарг не висловлює. Висновок: Інфікована рана лівої кісті». За час перебування в установі ОСОБА_3 неодноразово був оглянутий лікарем-хірургом. Діагноз: «Посттравматична контрактура ІІ пальця лівої кісті», лікарем-невропатологом. Діагноз: «Посттравматична неврологія лівого лучевого нерву». Дани рекомендації по лікуванню. На даний час загальний стан ОСОБА_3 стабільний, жалоб активно не висловлює. Знаходиться під наглядом медичних працівників Дніпровської міської медичної частини № 4.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Заперечення обвинуваченого щодо того, що він не міг працювати внаслідок травми руки спростовуються медичними довідками, які досліджені в судовому засіданні та підтверджують можливість ОСОБА_3 виконувати роботи з прибирання.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_3 не був ознайомлений з графіком чергування спростовується самим графіком в якому є підпис ОСОБА_3 , а питання про те виконаний він ОСОБА_3 чи іншою особою не ставилось перед судом жодним учасником кримінального провадження, а тому не вирішувалось.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який судимий, негативно характеризується з виправної колонії (а.с.183), на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 2009 р. знаходиться під профілактичним наглядом у лікаря нарколога з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин зі шкідливими наслідками F19.1 відповідно міжнародної класифікації хвороб-10 «Психічні розлади та розлади поведінки».

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретних його їх обставинам, даним про особу обвинуваченого.

Так як на момент ухвалення вироку ОСОБА_3 відбув покарання призначене Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 29.03.2017, то підстав застосовувати ст. 71 КК України не має.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив злочин середнього ступеню тяжкості під час відбуття покарання, на сьогоднішній день покарання відбув, намагається соціалізуватись у суспільстві, суд вважає, що незастосування звільнення від відбуття покарання не сприятиме виправленню обвинуваченого в той час як таке звільнення з іспитовим строком дисциплінує останнього і дозволить стати на шлях виправлення від контролем органу пробації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, призначивши іспитовий строк два роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1