Єд. унік. № 243/6736/17
Провадження № 1-кп/243/99/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судового засідання Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001582 від 08.06.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пристанційне Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)31.08.2004 року вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 186, ст. ст.69, 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнений умовно достроково 25.05.2006 року, невідбутий строк покарання 10 місяців 15 днів,

2)28.09.2007 року вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці із конфіскацією частини його майна у власність держави;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 2 місяці, оскільки термін дії запобіжного заходу спливає, в той же час посилаючись на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, і на теперішній час, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали що прокурором не доведено наявність ризиків та просили суд застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, відбувши реальну міру покарання обвинувачується у вчиненні діяння, яке містить ознаки тяжкого злочину.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Аналогічна правова позиція викладена і у рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 09.06.2017 року, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 до затримання мешкав у м. Слов`янську за однією адресою з потерпілими, іншого житла не має, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Окрім того, застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не спроможне запобігти доведеному ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, оскільки обставини, встановлені судом, з високим ступенем ймовірності свідчать про можливість ОСОБА_4 переховуватися від суду.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих, які є малолітніми особами, оскільки зазначені особи не дали показань у судовому засіданні, у зв`язку з чим недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід для запобігання цим ризикам, з моменту обрання запобіжного заходу і до теперішнього часу ризик переховування від суду не зменшився, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження терміну дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що для запобігання вищезазначеним ризикам, які продовжують існувати станом на теперішній час, недостатньо застосовувати відносно нього більш м?який запобіжний захід, тому наявні законні підстави для продовження обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України, строк тримання під вартою в Бахмутській УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, на 60 діб, тобто до 25 червня 2020 року включно.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Бахмутської УВП № 6 Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її постановлення.
Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Повний текст ухвали виготовлений 27.04.2020 року.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1