Справа № 308/6071/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2019 за № 0000727, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури області ОСОБА_4 , про арешт майнау рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2019 за № 0000727, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
У клопотанні вказано, що ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом спрямованим на особисте збагачення, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, зловживаючи довірою, заснованою на особистих дружніх відносинах з ОСОБА_6 , а також шляхом обману, що виявилося у повідомленні останній неправдивих відомостей та приховування певних обставин, під приводом розрахунку по усній домовленості щодо правочину у вигляді продажу останній кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого являвся ОСОБА_5 , шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 на суму 65 000 доларів Сполучених Штатів Америки, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.04.2013 становило 519 545 гривень та 270 000 гривень на загальну суму 789 545 гривень, за наступних обставин.
Так в 2013 році ОСОБА_5 умисно, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на особисте протиправне збагачення, увійшов у довіру до ОСОБА_6 , яку під приводом купівлі кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, наперед маючи намір не виконувати взяті на себе зобов`язання, схилив ОСОБА_6 до усної домовленості щодо купівлі кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_5 на той момент являвся.
20.04.2013 ОСОБА_6 будучи помилково впевненою у добросовісності ОСОБА_5 та в тому, що він як продавець нерухомого майна виконає усі умови усної домовленості щодо продажу кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого ОСОБА_5 на той момент являвся, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 65 000 доларів США, що станом на 20.04.2013 відповідно до офіційного курсу НБУ становило 519 545 гривень. ОСОБА_5 з метою створення хибного враження у ОСОБА_6 про виконання взятих на себе зобов`язань, надав останній особисту письмову розписку про отримання від неї грошових коштів в сумі 65 000 доларів США в борг.
В подальшому, 20.12.2016 з метою повного виконання взятих на себе зобов`язань щодо усної домовленості з ОСОБА_5 на рахунок купівлі кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , будучи помилково впевненою у добросовісності ОСОБА_5 та будучи переконаною в тому, що він як продавець нерухомого майна виконає усі умови усної домовленості щодо продажу вище зазначеного кафе з офісним приміщенням, власником якого ОСОБА_5 на той момент являвся, передала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 270 000 гривень, призначення яких, зі слів ОСОБА_5 , було для оплати робіт по підключенню комунікацій до обумовленого об`єкту нерухомості. В свою чергу ОСОБА_5 з метою створення хибного враження у ОСОБА_6 про свою доброчесність надав ОСОБА_6 особисту письмову розписку про отримання від неї грошових коштів в сумі 270 000 гривень в борг. При цьому за усною домовленістю ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання оформлення права власності на кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на громадянку ОСОБА_6 у термін до 20.05.2017 року, оскільки зі слів ОСОБА_5 одразу таке оформлення здійснити було не можливо у зв`язку з необхідністю проведення деяких будівельних робіт та оформлення дозвільних документів. Уразі невиконання взятих на себе зобов`язань, гр. ОСОБА_5 повинен був повернути всю суму грошових коштів, отриманих від гр. ОСОБА_6 у термін 20.05.2017 року.
В подальшому, починаючи з 20.05.2017 ОСОБА_5 грошові кошти, ОСОБА_6 не повернув, уникав будь яких зустрічей з нею та жодних дій спрямованих на виконання своїх зобов`язань по продажу та оформленні на останню нерухомого майна у вигляді кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не виконав.
Слідчий вказує, що своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 789 545 гривень, яка перевищує шістсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян встановлених на 01 січня 2014 року. Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та обману (шахрайство) вчинене в особливо великих розмірах.
24 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому ст.ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.
Слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочини, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Як вказано у клопотанні, ОСОБА_5 достеменно знаючи, що на основі усної домовленості зобов`язався передати кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_6 , за що отримав повний розрахунок, а саме грошові кошти в сумі 65 000 доларів Сполучених Штатів Америки, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 20.04.2013 становило 519 545 гривень та 270 000 гривень на загальну суму 789 545 гривень, 11.07.2017 в м. Яворів Львівської області укладає з ОСОБА_7 договір позики та договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є наступне майно:
- земельна ділянка площею 1,00 га, що розташована в урочищі «Кошари» на території Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0026, яка належить ОСОБА_5 ;
- об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 ;
- кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, загальною площею 970,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , зареєстрована в реєстрі за №865.
Після чого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_8 , було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка під кадастровим номером :02:001:0026 площею 1,00 га, що розташована в урочищі «Кошари» на території Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області, кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, загальною площею 970,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебувають у власності ОСОБА_5 , на них накладене обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно накладеної приватним нотаріусом ОСОБА_8 на забезпечення договору іпотеки від 11.07.2016 в інтересах ОСОБА_7
09.08.2019 року зазначений вище майновий комплекс, а саме: земельна ділянка площею 1,00 га, кадастровий номер :02:001:0026, об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842,1 кв. м., та кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, загальною площею 970,7 кв. м. було визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000727 від 09.08.2019. Так, вищезазначені будівлі готельного комплексу, кафе з офісними приміщеннями, а також земельна ділянка на якій вони розташовані - є речовим доказом у кримінальному провадженні та відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, оскільки являються об`єктом вчиненого злочину та набуті кримінально протиправним шляхом.
Слідчий зазначає, що необхідність накладення арешту на зазначені будівлі готельного комплексу, кафе з офісними приміщеннями, а також земельну ділянку на якій вони розташовані викликана тим, що відсутність такого арешту надає можливість подальшого розпорядження ними, шляхом укладення відповідних нотаріально-посвідчених правочинів, спрямованих як на зміну власника так і на незаконне отримання прибутку за рахунок їх реалізації, що ускладнить або взагалі унеможливить відшкодування збитків потерпілій стороні.
На підставі викладеного, з метою збереження речових доказів та позбавлення можливості ОСОБА_5 , розпоряджатись нерухомим майном шляхом подальшого укладення нотаріально завірених правочинів та вчинення шахрайських дій, що ускладнить або взагалі унеможливить повернення зазначеного майна законним володільцям, слідчий просить слідчого суддю накласти арешт із забороною розпоряджатися та вчиняти будь які дії, спрямовані на перереєстрацію або відчуження на користь третіх осіб, на наступне майно:

- земельну ділянку площею 1,00 га, що розташована в урочищі «Кошари» на території Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0026;

- об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, загальною площею 970,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, у зв`язку із наявністю реальної загрози реалізації вказаного готельного комплексу третім особам, що унеможливить забезпечення арешту майна, слідчий просить розглянути дане клопотання у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, без виклику власника майна.

Слідчий у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву згідно з якою просить розглянути клопотання без його участі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна та враховуючи, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, клопотання розглянуто без повідомлення власника майна.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч..2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 9 серпня 2019 року за № 0000727 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
24 жовтня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановленому ст.ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.
Причетність ОСОБА_5 до вищевказаних злочинів також підтверджується висновком експерта від 26.09.2019 №4/304 та, як вказано слідчим, показаннями потерпілої ОСОБА_6 , власноручно написаними розписками про отримання коштів ОСОБА_5 від ОСОБА_6 в рахунок плати за кафе з офісним приміщенням в складі готельно-ресторанного комплексу та іншими зібраними матеріалами у кримінальному провадженні.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 від 09.08.2019 земельна ділянка площею 1,00 га, що розташована в урочищі «Кошари» на території Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0026, об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, загальною площею 970,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2019 за № 0000727.

Згідно інформаційних довідок № 214077956, №214077620, №214077153 від 26.06.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вищевказані земельна ділянка, об`єкт незавершеного будівництва та кафе на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконання, що об`єкти нерухомого майна, на які слідчий просить накласти арешт, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у даному кримінальному провадженні, є обгрунтована необхідність у їх збереженні з метою недопущення їх пошкодження, знищення, використання, перетворення чи передачі майна, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дійшов до висновку, що слідчий довів та обгрунтував наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.
За таких обставин клопотання слідчого підлягає задоволенню з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт із забороною розпоряджатися на наступне майно:

- земельну ділянку площею 1,00 га, що розташована в урочищі «Кошари» на території Сокирницької сільської ради Хустського району Закарпатської області, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0026;

- об`єкт незавершеного будівництва готельного комплексу на 50 місць, загальною площею 1842,1 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- кафе з офісними приміщеннями в складі готельного комплексу, загальною площею 970,7 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1