Справа № 489/5787/19
Провадження № 1-кп/477/112/20
УХВАЛА

(повний текст)

13 квітня 2020 року м.Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

представник потерпілої ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

під час судового засідання в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області по розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000033, по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Під час судового засідання захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотаннями про визнання очевидно недопустимими доказами - протокол огляду предмету від 25.02.2019 року та протокол додаткового огляду предмету від 02.10.2019 року в частині огляду CD-RW диску «Verbatim» 700 МВ та стенограм розмов №№1, 2 та припинити їх дослідження.

Свої клопотання захисник обґрунтовував тим, що доказ - протокол огляду предмету від 25.02.2019 року та протокол додаткового огляду предмету від 02.10.2019 року в частині огляду CD-RW диску «Verbatim» 700 МВ та стенограм розмов №№1, 2 є очевидно недопустими доказами, оскільки отримані без дотримання вимог КПК України, а саме здійснено втручання у приватне спілкування невідомих осіб, яких слідчий з невідомих причин ідентифікував їх ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , без ухвали слідчого судді. При цьому сторона обвинувачення не довела належними доказами законність своїх дій щодо втручання у приватне спілкування осіб, щодо якого було складено вищезазначений протокол, зокрема не було надано для ознайомлення ухвалу слідчого судді, яка б давала дозвіл на проведення вказаної слідчої дії.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подані клопотання.

Прокурор та представник потерпілої заперечували щодо задоволення цього клопотання.

Вислухавши домку учасників процесу, вивчивши клопотання, колегія дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 86 цього Кодексу визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Статтею 14 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, інших форм спілкування. Втручання у таємницю спілкування можливе лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, з метою виявлення та запобігання тяжкому чи особливо тяжкому злочину, встановлення його обставин, особи, яка вчинила злочин, якщо в інший спосіб неможливо досягти цієї мети. Інформація, отримана внаслідок втручання у спілкування, не може бути використана інакше як для вирішення завдань кримінального провадження.
Частиною 2 статті 89 КПК України визначено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Як вбачається із вищезазначених протоколів під час здійснення кримінального провадження було оглянуто CD-RW диск «Verbatim» 700 МВ, вилучений з сумки чорного кольору, яка в свою чергу вилучена під час огляду місця події, належна потерпілій ОСОБА_11 , та з якого в подальшому було зроблено стенограми розмов №№1, 2.
Колегія дійшла висновку, що оглядаючи диск, який містить розмову двох осіб, складаючи стенограми та відповідні протоколи, слідчий здійснив втручання у приватне спілкування цих осіб.
Вказане втручання в таємницю приватного спілкування було здійснено слідчим без ухвали слідчого судді. В судовому засіданні прокурор доказів, що підтверджують правомірність цього втручання не надала.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що протокол огляду предмету від 25.02.2019 року та протокол додаткового огляду предмету від 02.10.2019 року в частині огляду CD-RW диску «Verbatim» 700 МВ та стенограм розмов №№1, 2 є явно недопустимими доказами.

В зв`язку з чим, на підставі ч.2 ст. 89 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне припинити дослідження цих доказів.

Керуючись ст.89 КПК України,

УХВАЛИЛА:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.

Визнати очевидно недопустимими доказами - протокол огляду предмету від 25.02.2019 року та протокол додаткового огляду предмету від 02.10.2019 року в частині огляду CD-RW диску «Verbatim» 700 МВ та стенограм розмов №№1, 2 та припинити їх дослідження.

Повний текст ухвали складений 17 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3