Справа № 202/1715/20
Провадження № 1-кс/202/3670/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

15 травня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській областіперебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051від 11 лютого 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється прокуратурою Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області.
14 травня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051.
Дане клопотання, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 14 травня 2020 року.

Відповідно до матеріалів клопотання, до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області надійшла інформація з УКР ГУНП в Дніпропетровській області про те, що група невстановлених осіб, діючи за попередньою змовою, здійснюють заволодіння нерухомим майном на території міста Дніпра.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 18.06.2013 року державний реєстратор реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про правона спадщину, серія та номер ВВМ207767 виданого 04.09.2004 року, вніс запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо приватної власності 1/2частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що на початку літа 2019 року в районі житлового масиву «Тополь-3» познайомився з раніше невідомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , який в ході розмови пригостив алкогольними напоями та запропонував роботу на будівництві. В подальшому до грудня місяця 2019 року ОСОБА_6 працював при будівництві приватного будинку на території АДРЕСА_2 разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 та у м. Харків в будинку рідні ОСОБА_7 . Паспорт громадянина України ОСОБА_6 в зазначений період знаходився у ОСОБА_7 , якого було встановлено, як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_9 познайомив ОСОБА_10 з раніше засудженою ОСОБА_11 . Протягом двох тижнів грудня 2019 року ОСОБА_12 стала мешкати разом з ОСОБА_6 за адресою його мешкання.

29.12.2019 року ОСОБА_7 під приводом списання заборгованостей на комунальні послуги та складання договору, щодо офіційного працевлаштування,привіз ОСОБА_13 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння до приватного нотаріуса ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_3 . В офісі нотаріуса їх зустрів чоловік на ім`я ОСОБА_15 , на прізвисько « ОСОБА_16 », який пояснив, що ОСОБА_10 необхідно підписати документи на працевлаштування і тоді він віддасть йому паспорт, що останній і зробив. В подальшому було встановлено, що підписаний документ був договором дарування частиниквартири АДРЕСА_1 на ОСОБА_17 , 1966 року народження. При допиті ОСОБА_6 також вказав, що ОСОБА_17 у нотаріуса не бачив, а розмовляв лише з зазначеним ОСОБА_15 та нотаріусом ОСОБА_14 , які надали йому заздалегідь підготовлені документи.

23 березня 2020 року ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .

В ході проведення подальшого досудового розслідування кримінального провадження прокурором було надано письмове доручення співробітникам СКП Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо встановлення інших можливих об`єктів нерухомості, правами на які незаконно заволоділи, а також щодо встановлення осіб, причетних до вищевказаних дій з метою систематизування отриманої в рамках кримінального провадження інформації та співставлення фактів кримінально-караної діяльності щодо незаконного заволодіння об`єктами нерухомості на території м. Дніпра та/або іншими речовими правами на майно.

Проведеними оперативно-розшуковими та іншими заходами було встановлено, що група невстановлених осіб, шляхом вчинення сумнівних реєстраційних операцій заволоділи правом власності на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно отриманої інформації встановлено, що договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , між ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був укладений 17.01.2019 року та засвідчений приватним нотаріусом Головою ОСОБА_20 . Підставою для продажу майна ОСОБА_18 являвся договір дарування від 21.03.2007 року № 5-1901, засвідчений державним нотаріусом ОСОБА_21 . Однак, згідно отриманої відповіді із Сьомої Дніпровської державної нотаріальної контори, 21.03.2007 року за реєстром № 5-1901 вказано іншу нотаріальну дію. Також, згідно отриманої інформації з КП ДМБТІ, станом на 31.12.2012 року право власності на вищевказану квартиру належало ОСОБА_22 .

На теперішній час, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_5 на праві власності належить ОСОБА_19 , однак перебуває як застава у договорі іпотеки № 219 від 30.01.2019 року, посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_23 . Іпотекодавець ОСОБА_19 , іпотекодержатель: ОСОБА_24 .

12.05.2020 року слідчим винесено постанову про визнання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , речовим доказом у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що з метою збереження речового доказу та запобігання ризикам можливого відчуження чи розпорядження майном, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді арешту майна.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: - збереження речових доказів; - спеціальної конфіскації; - конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 КПК України.

В той же час, до матеріалів клопотання в обґрунтування необхідності накладення арешту слідчим не надано належного та допустимого доказу на підтвердження вимог клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, про необхідність повернення клопотання прокурору із встановленням йому строку для усунення недоліків строком в сімдесят дві години.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000051 повернути прокурору для усунення недоліків у строк, протягом семидесяти двох годин з моменту отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1