Ухвала
Іменем України
05 березня 2020 року
м. Київ
справа № 344/2513/19
провадження № 51-235ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
04 березня 2020 року до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , яка згідно відбитку штемпелю на конверті була направлена засобами поштового зв`язку 02 березня 2020 року. Скаржник у своїй касаційній скарзі виклав вимогу про скасування вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року і призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Просить задовольнити його клопотання та поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень, зазначивши про те, що копію вироку суду першої інстанції він отримав лише 24 лютого 2020 року, що вважає поважною причиною пропуску строку для подачі касаційної скарги на зазначені судові рішення.
Суд, перевіривши доводи клопотання, викладені у касаційній скарзі про поновлення строку касаційного оскарження, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
За приписами ч. 2 ст. 113 цього Кодексу процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будьякому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у встановлений КПК строк також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.
Відповідно до положень, передбачених ч. 2 ст. 426 КПК, відрахування строку подання касаційної скарги з дня вручення копії судового рішення передбачено лише для засудженого, який тримається під вартою.
Як убачається із копії рішення доданої до касаційної скарги, Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 15 жовтня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , що діяв в інтересах ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року залишив без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції без зміни.
ОСОБА_4 касаційну скаргу на судове рішення подав до Верховного Суду 02 березня 2020 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), тобто поза межами визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження, який минув 15 січня 2020 року.
На думку Суду, зі змісту поданого клопотання не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення скаржнику строку касаційного оскарження судових рішень, оскільки ним не вказано переконливих обґрунтувань на підтвердження доводів про неспроможність подати вчасно касаційну скаргу на судове рішення. З урахуванням положень, передбачених ч. 2 ст. 426 КПК, сам факт отримання копії оскаржуваного вироку суду першої інстанції лише 24 лютого 2020 року, на думку Суду, не є безумовною і поважною причиною поновлення строку на касаційне оскарження.
Інших поважних причин пропуску строку, які позбавили скаржника реальної можливості у порядку та строки, передбачені законодавством, реалізувати свої права на подання касаційної скарги, у поданому клопотанні не наведено.
Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країнчленів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
З урахуванням наведеного, касаційна скарга ОСОБА_4 підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.
На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
У поновленні строку касаційного оскарження вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_4 відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2019 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року із усіма доданими до неї матеріалами, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3