Справа №487/2505/20
Провадження №1-кс/487/2986/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2020 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову від 22.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000016 від 22.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05.05.2020 до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 постанову від 22.04.2020 року слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000016 від 22.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що вищевказана постанова є незаконною і безпідставною, оскільки висновки слідчого, які викладені в мотивувальній частині постанови, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і нормам діючого законодавства.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що Другим СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000016 внесеному до ЄРДР 22.03.2018 за заявою ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про умисне невиконання слідчим СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 11-и ухвал слідчого судді при розслідуванні 7-и кримінальних проваджень за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

З матеріалів зазначеного кримінального провадження вбачається, що у провадженні СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться кримінальні провадження за номерами: №0000266, №0007524, №0003462, №0006198, №0004104, №0007091, №0004919.

У вказаних кримінальних провадженнях, слідчим СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 отримано до виконання 11 ухвал слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси.

В заяві ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення зазначається, що слідчим ОСОБА_6 навмисно не виконуються ухвали слідчого судді, оскільки він вказані кримінальні провадження фактично не розслідує, а саботує.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0000016 від 22.03.2018 допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_6 , який зазначив, що він одночасно розслідував близько 200-а кримінальних проваджень, а тому не пригадує обставини кожного з них, однак вказав, що з травня 2018 він відсторонений від проведення досудового розслідування вказаних кримінальних проваджень із того часу виконати ухвали слідчих суддів не може.

В подальшому, постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 22.04.2020 кримінальне провадження №0000016 від 22.03.2018 було закрите, у зв`язку з відсутністю складу у діях слідчого СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим, прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Частина 2 цієї статті передбачає, що поміж інших особливостей основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини та змагальність сторін, свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. При цьому ст. 2 Закону вказує на те, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частина 1 ст. 6 Закону передбачає здійснення судами правосуддя самостійно. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права, та є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом.

У відповідності до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, з оглянутого в судовому засіданні кримінального провадження №0000016 від 22.03.2018 вбачається та в судовому засіданні встановлено, що протягом досудового розслідування, слідчим було встановлено відсутність у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, оскільки в зазначених ухвалах слідчих суддів не встановлені строки їх виконання, а також відсутність у КК України норми, яка передбачає кримінальну відповідальність за невиконання слідчого судді.

Що стосується посилання заявника на бездіяльність слідчого, щодо не виконання певних слідчих дій, то воно є безпідставними, оскільки згідно положень ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

За такого, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим ОСОБА_4 повно та всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, а тому дана скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-304, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 22.04.2020 року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000016 від 22.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1