Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1984/19
Провадження № 1-в/553/411/2019
У Х В А Л А
Іменем України

12.12.2019м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника- адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за клопотанням ІпатенкоІгора ОСОБА_5 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить зарахувати в строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком суду, строк попереднього ув`язнення, а саме період з 23.05.2018 року по 31.05.2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 та представник ПВК № 64 в судове засідання не з`явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їх участі.

Захисник адвокат ОСОБА_4 підтримував клопотання засудженого ОСОБА_6 та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість.

Суд, дослідивши матеріали заяви, матеріали особової справи, заслухавши думку прокурора,приходить до таких правових висновків.

Судом встановлено, що 12.04.2019 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихст.389 ч. 2, ст.185 ч.2 та ч.2 ст. 186 КК України. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до вищевказаного покарання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19.09.2017 року у виді 4 років 6-ти місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; та вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 08.12.2017 року до 100 годин громадських робітт, а остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 5 років 3 днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з 28 липня 2018 року, тобто з дати обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської областівід 12.04.2019 року набрав законної сили 13.05.2019 року.

Крім того відповідно до ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 липня 2019 року, уточнено початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2019 року засудженого за ч.2 ст.389,ч.2 ст. 185, ч. ст. 186, 70 КК України та вважати вірним початок строку відбування покарання з 23 травня 2018 року.

Згідно з ч.1ст.1 Закону України "Про попереднє ув`язнення"попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбаченихКПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Згідно з ч. 5ст. 72 КК України(в редакціїзакону №838-VIII від 26 листопада 2015 року, чинній до 20.06.2017 р.), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України № 2046-VІІІ від 18.05.2017 р., який набув чинності з 21.06.2017 р., частину п`яту статті 72 КК України викладено в новій редакції, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з вимогами ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1). Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі (ч. 2). Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4).

Частиною ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлена обов`язковість судових рішень, зокрема висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, які є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить відповідну норму права.

Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові суду від 29 серпня 2018 року, закріплює, що якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Крім того, відповідно до вказаного Правового висновку Великої Палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Щодо застосування окремих положень Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Незалежно від процесуального порядку (діючого КПК чи КПК 1960 р.) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Отже, як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_6 під час досудового та судового слідства, до набрання вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.09.2017 року законної сили не перебував під вартою, був затриманий 23.05.2018 року, тобто, після вступу вироку в законну силу, а тому немає підстав для перерахування його терміну тримання під вартою, крім того відповідно до останнього вироку, а саме вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2019 року вбачається, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення (злочини) після набрання чинності Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення».

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_6 необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1