Справа № 462/6759/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1238/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 462/6759/16-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 2690 грн 76 коп. відшкодування майнової шкоди та 5000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди.
Згідно з вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 17 вересня 2016 року о 10.30 год. перебуваючи на вул. Вигоди, 62/3 у м. Львові, з метою заподіяння умисного тілесного ушкодження, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , наніс декілька ударів зігнутою у кулак рукою в ділянку голови та шиї, внаслідок чого, заподіяв ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи №1885 від 29 вересня 2016 року легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 покликається на такі доводи: суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 на підставі пояснень потерпілої ОСОБА_9 та показань свідка ОСОБА_10 , при цьому, судом не взято до уваги показань самого ОСОБА_5 про те, що він був розлучений з потерпілою, між ним були неприязні стосунки, а в той день він не завдавав побоїв потерпілій; між ним на потерпілою була сварка і він намагався виштовхати ОСОБА_9 з кухні, щоб вона не користувалася газовою плитою; свідок ОСОБА_10 не була присутня під час сварки; судом безпідставно задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 , оскільки остання не надала належних доказів того, що понесені нею витрати на лікування пов`язані з діями ОСОБА_5 і що саме неправомірні дії підсудного потягнули негативні для неї наслідки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційну скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , яка вважає вирок суду законним, проте зазначила, що оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше трьох років, обвинуваченого ОСОБА_5 , слід звільнити від призначеного покарання, потерпілу ОСОБА_9 , яка заперечила апеляційну скаргу захисника, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_5 подав письмове клопотання від 10 лютого 2020 року про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності. ОСОБА_5 повідомив суду, що він погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і вмотивованим.
Винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України є доведеною.
Водночас, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Колегія суддів, перевіривши обставини, які дають підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з матеріалами кримінального провадження подія кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце 17 вересня 2016 року, тобто на даний час минуло більше трьох років з дня його вчинення. Крім того злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та на даний час у зв`язку із апеляційним оскарженням вирок місцевого суду не набрав законної сили. Також, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 не ухилявся від слідства та суду та за вказаний період нових злочинів не вчиняв.
Отже щодо ОСОБА_5 , за наявності його згоди, слід застосувати вимоги п.2 ч. 1 ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення особою злочину невеликої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки і обвинувачений надав згоду на це.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Таким чином колегія суддів вважає, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому обвинувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо нього закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.
Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_9 цивільного позову, апеляційний суд звертає увагу та таке.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 05 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4