ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3897/20
провадження № 1-кс/753/1093/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Гюмрі, Вірменія, громадянин Вірменії, з середньою освітою, офіційно не працюючий, не зареєстрований на території України, без постійного місця проживання на території України, (тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ), раніше не судимий на території України, не одружений, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0001123 від 19.02.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28 лютого 2020 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, а прокурор у судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 повторного, таємного викрадення чужого майна (крадіжка), підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

Також мають місце ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення слідчим мотивовано тим, що підозрюваний ОСОБА_5 будучи притягнутим до кримінальної відповідальності Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин на території Дарницького районну в м. Києві. Крім того, ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та джерела доходу, на які кошти проживає невідомо. Тому можливо припустити той факт, що ОСОБА_5 займався таємним викраденням чужого майна, із метою отримання коштів на проживання та для власних потреб. Вказаний ризик продовжує існувати та сприятиме вчиненню підозрюваним ОСОБА_5 нових злочинів.

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду слідчим мотивовано тим, що ОСОБА_5 не має на території України місця реєстрації та постійного місця проживання, родини, тобто не має міцних соціальних зв`язків. ОСОБА_5 громадянин Вірменії, в будь який час може залишити межі України, повернутися до Вірменії. Наведене свідчить про можливість, з урахуванням усвідомлення підозрюваним ОСОБА_5 невідворотності покарання, яким передбачено зокрема і позбавлення волі, переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення злочину ОСОБА_5 , тяжкість вчинення злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, відсутність постійного місця роботи та джерела доходу, можливість вчинення нового злочину, слідчий вказує на те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

28 лютого 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у скоєному визнав, обставин викладених у підозрі не оспорював, проте просив обрати запобіжний захід не пов`язаний із тимчасовим позбавленням волі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується зібраними доказами на даній стадії досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а саме: змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.02.2020; змістом протоколу огляду місця події від 18.02.2020, за адресою: м. Київ, пр. М. Бажана, 8; змістом протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 21.02.2020; змістом протоколів допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 20.02.2020; ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 25.02.2020, іншими доказами у їх сукупності, доданими до клопотання і дослідженими під час судового засідання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, джерелом якої є рішення, що будуть наведені далі, обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що на час розгляду клопотання остання є обґрунтованою.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

У судовому засіданні слідчим суддею вивченням особи підозрюваного було встановлено, що ОСОБА_5 уродженець міста Гюмрі, Вірменія, громадянин Вірменії, з середньою освітою, працює не офіційно, на території України не зареєстрований, без постійного місця проживання на території України, (тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий на території України, не одружений.

Відносно нього Київською місцевою прокуратурою № 9 до Солом`янського районного суду м. Києва направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 187 КК України, запобіжних захід судом не обирався.

Таким чином, зважаючи на тяжкість покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, оскільки будь-які стримуючи фактори, такі як міцні соціальні зв`язки, дружина, діти, офіційна робота, зареєстроване місце проживання на території України тощо у підозрюваного відсутні. У свою чергу зазначене в подальшому унеможливить та/або утруднить проведення досудового розслідування та притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в разі доведеності його вини. Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України має надзвичайно високий ступінь.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 будучи притягнутим до кримінальної відповідальності Солом`янським УП ГУ НП у м. Києві за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин на території Дарницького районну в м. Києві, разом із тим на категорію злочину в якому останній підозрюється (проти власності), мета яких завжди є власне збагачення, ризик вчинення ОСОБА_5 , іншого кримінального правопорушення може мати місце проте, ступінь останнього не є високим. У свою чергу інших обґрунтувань ступеня даного ризику прокурор не надав.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи відсутність у підозрюваного офіційного джерела доходу, соціальних зв`язків та інших обставин зазначених вище, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпечення кримінального провадження, оскільки інші запобіжні заходи для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, будуть не дієвими і обґрунтовані підстави для їх застосування відсутні.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

Слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України (ч.4 ст.197 КПК України).

При обґрунтуванні строку тримання під вартою шістдесят днів, прокурор у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України лише 28.02.2020, тоді як по даному кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій та виконати вимоги ст. 290 КПК України, а тому строк шістдесят днів визначений процесуальним законом, є об`єктивно виваженим та достатнім для завершення досудового розслідування і направлення обвинувального акту до суду.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Проте на думку слідчого судді прокурором не доведено необхідність застосування такого запобіжного заходу у максимальних строках, оскільки, прокурором не обґрунтовано необхідність, та не конкретизовано які саме слідчі дії залишилось провести слідчому для завершення досудового розслідування, а тому, із метою дотримання балансу інтересів досудового розслідування та прав підозрюваного слідчий суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою на строк 30 днів, тобто у межах строків, встановлених процесуальним законом.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на кваліфікацію дій підозрюваного, слідчий суддя заставу підозрюваному не визначає.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську місцеву прокуратуру № 2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: