Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/206/20
провадження № 1-кп/624/17/20
ВИРОК
іменем України

смт. Кегичівка 11 червня 2020 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду смт. Кегичівка, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000219 відповідно до якого:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Комунарка Кегичівського району Харківської області, українець, громадянин України, освіта середня, не одружений, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:

1). 28 липня 2006 року Київським районним судом м. Харкова ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України 2001 року звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2). 10 липня 2007 року Кегичівським районним судом Харківської області ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці;

3). 11 січня 2011 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 307, ч. 5 ст. 107, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 8 місяців, із конфіскацією 1/2 майна,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебував на своїй земельній ділянці, яка розташована в с. Козацьке Кегичівського району Харківської області, в цей час на своїй земельній ділянці, яка перебуває поряд з земельною ділянкою ОСОБА_4 , поралися ОСОБА_5 зі своєю дружиною ОСОБА_6 , під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, раптово наніс йому один удар правою рукою в обличчя, а саме в ніс.

В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-23/21-КР/19 від 20 грудня 2019 року, потерпілому ОСОБА_5 було спричинено наступні тілесні ушкодження «закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, перелом кісток носу, синці на обличчі», що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, в термін та способом, вказаним як освідуваним, так і свідком ОСОБА_8 , в протоколах допитів та протоколах слідчих експериментів за їх участю.

По ступеню тяжкості тілесні ушкодження відповідно п.п. 2.3.2.б, 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Остаточно кримінальне провадження кваліфіковане за ч. 2 ст. 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю та підтвердив факти та обставини вчинення злочину, викладені вище, їх не оспорював, у скоєному кається, запевним про недопущення подібного в майбутньому.

Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що з обвинуваченим не примирився та зазначив, що останній дійсно наніс йому травму, йому було погано.

Визначаючи обсяг досліджуваних доказів, з`ясувавши думку учасників та відсутність заперечень, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням документів про дані щодо особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат. При цьому з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин і не мають сумнівів у добровільності своєї позиції, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні, згідно з визначеним обсягом, досліджені документи кримінального провадження: копія паспорта та ІПН, з підтвердженням анкетних даних обвинуваченого; довідки про те, що ОСОБА_4 на обліках у наркологічному, психіатричному кабінетах Кегичівської ЦРЛ, Кегичівському РВК не перебуває; посередня характеристика з місця проживання; вимога про судимості.

Також у судовому засіданні досліджена досудова доповідь відносно ОСОБА_4 , відповідно до якої орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як високий, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої суспільної небезпеки для суспільства.

Зазначені документи сумнівів у їх достовірності не викликали, викладені чи посвідчені в них відомості є такими, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Кожний з доказів визнається і оцінюється судом як належний та допустимий, а всі вони у сукупності достатніми та взаємозв`язаними для прийняття процесуального рішення.

Заслухавши усі показання, дослідивши докази, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення у судовому засіданні доведене повністю.

Суд вважає доведеним, що викладені в обвинуваченні діяння мали місце і містять склад кримінального правопорушення.

Встановлено, що 24 жовтня 2019 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебував на своїй земельній ділянці, яка розташована в с. Козацьке Кегичівського району Харківської області, в цей час на своїй земельній ділянці, яка перебуває поряд з земельною ділянкою ОСОБА_4 , поралися ОСОБА_7 зі своєю дружиною ОСОБА_6 , під час конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, раптово наніс йому один удар правою рукою в обличчя, а саме в ніс.

В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-23/21-КР/19 від 20 грудня 2019 року, потерпілому ОСОБА_5 було спричинено наступні тілесні ушкодження «закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, перелом кісток носу, синці на обличчі», що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вказані тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок неодноразової ударної дії тупих твердих предметів, в термін та способом, вказаним як освідуваним, так і свідком ОСОБА_8 , в протоколах допитів та протоколах слідчих експериментів за їх участю».

По ступеню тяжкості тілесні ушкодження відповідно п.п. 2.3.2.б, 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 охоплюються складом злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а тому вони вірно кваліфіковані за ч. 2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 12 КК України діяння вчинені обвинуваченом відноситься до злочинів середнього ступеня тяжкості.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, характеристику відносно нього та досудову доповідь органу пробації.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, беручи до уваги конкретну обставину у справі, сторони не помирились, визнану судом пом`якшуючою та відсутність обтяжуючих покарання обставин за скоєне, думку прокурора щодо доцільності призначення покарання у виді штрафу, та думку потерпілого, який, щодо запропонованого виду і розміру покарання не висловився, суд визнає за можливе призначити покарання запропоноване прокурором, оскільки обвинувачений з ним погодився.

Суд визнає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Кегичівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження.

Суддя ОСОБА_1