Справа № 206/2292/20
Провадження № 1-в/206/207/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника ДУ "ІВЦ (№133)": ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, раніше судимого: 01.01.1997 року Жовтневим р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст.140 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочити виконання вироку на 2 роки; 02.03.2000 року Тернівським р/с м. Кривого Рогу за ч.1 ст.229-6 КК України до 1 року та 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 43 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого р/с м. Кривого Рогу від 22.11.1999 року до остаточного покарання строком на 2 роки 6 місяців позбавлення волі; 20.08.2002 року Тернівським р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст.309, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік на підставі ст. 71 КК України частково приєднати покарання по вироку Тернівського р/с м. Кривого Рогу від 11.02.2000 року до остаточного покарання строком на 1 рік та 6 місяців позбавлення волі; 13.12.2005 року Жовтневим р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки; 24.09.2009 року Жовтневим р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати вирок Жовтневого р/с м. Кривого Рогу від 13.12.2005 року до остаточного відбуття покарання строком на 5 років 6 місяців позбавлення волі; 20.04.2015 року Жовтневим р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі; 24.06.2015 року Жовтневим р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 307, ст. 71 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано вирок Жовтневого р/с м. Кривого Рогу від 20.04.2015 року; 05.10.2015 року Довгинцевським районним судом м. Кривого рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 12.10.2015 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі; згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.12.2015 року остаточно визначено покарання на підставі ст. 71 КК України у вигляді 6 років 2 місяців 1 дня позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2017 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2020 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 зклопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , мотивоване тим, що останній довів своє виправлення, у строк відбуття покарання зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день за два, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, таким чином фактично відбутий строк складає вже більше 2/3 частин призначеного строку покарання, постійно підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною, мають двох дітей.
Захисник-адвокат та засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили задовольнити посилаючись на те, що засуджений за час відбування покарання довів своє виправлення, працює, є соцільні зв`язки, має захворювання.
Представник ДУ "ІВЦ (№133)" в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
Розглянувши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, представника виправної установи, засудженого та захисника-адвоката, суд вважає, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.
В силу ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 відбув 2/3 призначеного строку покарання. Відповідно до наданої адміністрацією установи інформації ОСОБА_7 в місцях виконання покарання з 23.04.2015 року, під час перебування в УВП № 3 м. Кривий Ріг режим утримання порушував, мав 1 стягнення (погашено), заохочень не мав. З 02.12.2015 року відбував покарання в СВК № 94, режим утримання не порушував, характеризувався позитивно, мав 2 заохочення, стягнень не мав. Згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2016 року, зараховано період з 20.04.2015 року по 10.11.2015 року включно, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України. Згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08.12.2017 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі, згідно ст. 82 КК України. У ДУ "ІВЦ (№ 133)" засуджений відбуває покарання з 16.01.2018 року, має 3 заохочення та 1 стягнення (25.03.2019 року), яке погашено за плином часу, залучається до робіт з благоустрою установи, відділення СПС та прилеглої території, до роботи ставиться добре. ОСОБА_7 є інвалідом 3 групи. Також надано позитивну характеристику з ТОВ "Спецліт`є", клопотання БФ "Оазис" в якому зазначено, що згодні працевлаштувати ОСОБА_5 у разі його звільнення.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду, так як умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, при цьому суд враховує не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Так, відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд дійшов висновку, що клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 є суто формальне. Разом з тим, сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень (які зняті та погашені), та наявність загалом 5 заохочень, ще не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_7 зазнає позитивних змін. На даний час відбутий проміжок часу є недостатнім терміном для того, щоб твердо впевнитися, що засуджений довів своє виправлення та досяг такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, об`єктивно згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , які досліджені в судовому засіданні, він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність заохочень поряд із отриманням стягнень, які хоча і погашені та все одно мали місце, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки. Доводи засудженого та захисту про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими. Крім того, суд звертає увагу на те, що ст. 81 КК України застосовується якщо засуджений саме сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а посилання на наявність у засудженого тяжкої хвороби може бути предметом розгляду клопотань в порядку ст. 84 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України ст. 537, 539, ч. 2 ст. 376 Кримінально процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1