Справа № 469/79/20
Провадження № 1-кп/483/134/2020
У Х В А Л А
26 березня 2020 року м. Очаків

Колегія суддів Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Березанського районного суду Миколаївської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000005 від 13 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

19 лютого 2020 року до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В ході підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, справа підсудна Очаківському міськрайонному суду Миколаївської області.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
При цьому захисник зазначила, що не погоджується з кваліфікацією злочину.
Вислухавши думки учасників процесу, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України. Зокрема, відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт перевіряється на відповідність саме вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно обвинувального акту, 12 січня 2020 року приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 зайшов до приміщення магазину «Вікінг-24» за адресою: Миколаївська область Березанський район смт. Березанка. вул. Суворова, 72.

Перебуваючи у приміщенні магазину у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів.

Приблизно о 22 год. 05 хв., він, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, висловив вимогу в бік продавця ОСОБА_8 щодо передачі йому грошових коштів, намагаючись при цьому перелізти через прилавок продавця, тим самим потрапити до місця з обмеженим доступом для сторонніх осіб, а саме робочого місця продавця, однак продавець ОСОБА_8 , не усвідомлюючи реальних намірів ОСОБА_7 , повідомила останньому про відсутність грошових коштів та відштовхнула його від прилавку.

В цей же час, ОСОБА_7 , реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вчинення нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, задля подолання опору ОСОБА_8 , дістав із-за ременя ніж, взяв його у праву руку і почав знову перелазити через прилавок продавця, намагаючись таким чином потрапити до місця з обмеженим доступом для сторонніх осіб, а саме робочого місця продавця.

Вказані дії ОСОБА_7 було сприйнято ОСОБА_8 як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, через що остання відійшла на безпечну відстань, що дало ОСОБА_7 можливість потрапити на робоче місце продавця, після чого останній переліз через прилавок та потрапив до місця з обмеженим доступом для сторонніх осіб, а саме робочого місця продавця.

У подальшому, приблизно о 22 год. 10 хв., точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати раптово виниклий злочинний умисел, направлений на вчинення нападу, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з метою заволодіння чужим майном, приставив ніж до спини ОСОБА_8 та наказав їй вийти з приміщення магазину, при цьому супроводжував останню до виходу та продовжував тримати ніж біля спини.

Далі, ОСОБА_7 вивівши ОСОБА_8 з приміщення магазину, стоячи біля вхідних дверей магазину ззовні, ставши збоку від останньої, взяв ніж в ліву руку та правою рукою з правої кишені фартуху дістав грошові кошти в сумі 650 грн., чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з проникненням у інше приміщення, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України.

При цьому, у формулюванні обвинувачення не зазначено, з якою метою ОСОБА_7 зайшов до приміщення магазину, момент виникнення у зв`язку із цим умислу на здійснення нападу, не викладено обставин перебування ОСОБА_7 за прилавком та мету проникнення туди, не вказано форму вини щодо проникнення до іншого приміщення, а зазначено лише, що він переліз через прилавок, після чого вивів продавчиню на вулицю і з кишені її фартуха взяв гроші в сумі 650 грн, завдавши саме продавчині матеріальну шкоду на суму 650 грн.

Отже у формулюванні обвинувачення не конкретизовано, чи потрапив ОСОБА_7 за прилавок з метою виявлення каси та чи вчиняв він дії на пошук грошових коштів, отриманих від продажу товарів, чи він переліз за прилавок з метою дістатися до продавчині та викрасти належні їй грошові кошти та чи сприймав у зв`язку із цим сам ОСОБА_7 перебування за прилавком як потрапляння до місця з обмеженим доступом, виходячи з того, що жодних дій, які він вчинив, перебуваючи за прилавком, в обвинувальному акті не викладено.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року №13-14кс18 надано правовий висновок щодо застосування ч.3 ст.187 КК України під час кваліфікації розбою, поєднаного з проникненням у приміщення. При цьому, зазначено, що вирішальним при визначенні законності/незаконності входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення або перебування в ньому під час вчинення розбою є режим доступу до об`єкта (вільний/обмежений), тому вказані обставини мають бути відображені в обвинувальному акті.

Правовий висновок про застосування норми права щодо кваліфікації розбою, поєднаного з проникненням у приміщення, яке відбувається формально безперешкодно (вхід у торговельний зал, кафе, відділення банку, музей тощо під час роботи названих закладів та установ), ВСУ висловив у постанові від 15 листопада 2012 року в справі №5-15кс12. В цій постанові ВСУ зазначив, що ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні розбою є встановлення того, з якою метою особа ввійшла (потрапила) у приміщення.

Відповідно до даного правового висновку, якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місце знаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з вчиненням наступних дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.

Для правильної кримінально-правової кваліфікації дій особи за ч. 3 ст. 187 КК України також важливим є встановлення спрямованості умислу особи. Так, для основного складу розбою характерним є наявність в особи умислу на заволодіння чужим майном. Саме тому, вирішуючи питання про наявність у діях особи ознаки «проникнення» при вчиненні розбою, слід звертати увагу на наявність умислу на заволодіння чужим майном. Дана кваліфікуюча ознака має місце лише тоді, коли проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища здійснювалося з метою заволодіння чужим майном. Проте не можна кваліфікувати як такі, що вчинені з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, дії особи, яка потрапила до житла, іншого приміщення чи сховища без умислу заволодіти чужим майном, однак заволоділа ним.

З викладеного слідує, що обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України не сформульовано належним чином, воно не ґрунтується на обставинах кримінального провадження, є неконкретним, а тому зазначені суттєві недоліки обвинувального акту не дають можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як зазначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, в обвинувальному акті важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Відсутність викладу зазначених вище обставин унеможливлює розгляд такого обвинувального акту судом, оскільки останній перевіряє висунуте прокурором обвинувачення на підставі наданих сторонами доказів, але самостійно не проводить розслідування.

Виходячи з того, що абстрактність висунутого обвинувачення, відсутність викладу обставин вчинення злочину унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження, судова колегія дійшла висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 293, 314, 369-372 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0000005 від 13 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, - повернути прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: