справа № 208/3561/20
№ провадження 1-кс/208/1051/20
УХВАЛА
Іменем України

09 червня 2020 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, внесеного в ЄРДР за №0000962 від 08.06.2020 року за ч.1 ст.115 КК України:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-17.10.2008року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.76 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, звільнено з залу суду;

-08.04.2009 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати строк 3 дні по вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.10.2008 р., до відбуття 4 роки 3 дні;

-30.07.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць;

-06.11.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 186 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 30.07.2012 року, до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

-22.08.2019 року Соборним ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області направлено обвинувальний акт до суду за ст. 186 ч. 2 КК України кримінальне провадження № 0001823 від 20.07.2019 року;

-Чечелівське ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено ждо ЄРДР кримінальне провадження № 0001141 від 31.07.2019 за ст. 185 ч. 2 КК України, за вказаним провадженням 03.03.2020 року оголошено в розшук.

встановив:
09.06.2020 року слідчий звернувся із даним клопотанням, яким просить застосувати у рамках кримінального провадження №0000962 від 08.06.2020 року за ч.1 ст.115 КК України у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 08.06.2020 року приблизно о 17.00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебував на ділянці місцевості, розташованій поблизу магазину «Гастрономчик» за адресою вулиця Сергія Слісаренко, будинок № 9-а у місті Кам`янське, Дніпропетровської області, де також знаходився малознайомий йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт,

в результаті якого у ОСОБА_6 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , знаходячись 08.06.2020 року о 17.05 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановленона ділянці місцевості, розташованій поблизу магазину «Гастрономчик» за адресою вулиця Сергія Слісаренко, будинок № 9-а у місті Кам`янське, Дніпропетровської област, підійшов до ОСОБА_8 , та тримаючи у своїй правій руці кухонний ніж, який перебував при ньому, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом завдання удару ножем в область розташування життєво важливих органів людини можливо спричинити її смерть, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, наніс ОСОБА_8 один удар ножом в ліву область грудної клітини, після чого з місця вчинення злочину втік.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 670 від 09.06.2020 року, заподіяно тампонаду серця, гемоперикард, травму серця з крововиливом у навколосерцеву сумку, від яких 08.06.2020 року приблизно о 17.15 год. настала смерть ОСОБА_8 .

Органом досудового розслідування, 09.06.2020 року пред`явлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозру в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який не оспорював правову кваліфікацію та фактичні обставини події.
Повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовується протоколом огляду місця події; показання свідка ОСОБА_9 , показання свідка ОСОБА_10 , показання свідка ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи ОСОБА_6 для впізнання свідкам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; постановою про визнання речовими доказами; лікарським свідоцтвом про смерть № 670.В обґрунтування клопотання зазначено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , підтримав клопотання у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_6 є особою раніше засудженою, не зробивши висновків для себе вчинив новий особливо тяжкий злочин. Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працює, доходу не має, не має постійного місця проживання, мав обраний запобіжний захід в межах кримінального провадження, яке перебуває на розгляді у суді міста Дніпра, але від обов`язків покладених на нього ухилився, також відносно нього є нерозглянуті кримінальні справи у судах м. Дніпра за ознаками ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. А тому заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України, обґрунтовують ризик можливого ухилення підозрюваного від слідчого, прокурора та суду, та дають підстави стверджувати що ризики впливу на свідків дані яких йому відомі, є реальними, як і можливість скоєння нового кримінального злочину, враховуючи незняті та непогашені судимості в передбаченому законом порядку, та скоєння ряду злочинів за якими не закінчені судові провадження. А тому єдиним можливим запобіжним заходом, який унеможливить підозрюваного продовжити свою злочинну діяльність та вчинити нові злочини, перешкодить впливу на свідків, та не дозволить ухилитися від органу досудового слідства, та суду, є тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 підтримав клопотання, посилаючись на обставини викладені в ньому та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як підозра у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою, та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Ризики передбачені ст.177 КПК України обґрунтовані, з врахуванням особи підозрюваного, його ставлення до скоєного, спосіб життя та заробітку, відсутності осіб на утримані, сталих соціальних зв`язків, відсутність бажання виправлення та припинення асоціального способу життя.

Підозрюваний ОСОБА_12 в ході розгляду не оспорюючи фактичні дані події викладені у підозрі, зазначив що дата, час та місце події відповідають дійсності, щодо його причетності до заподіяння ножового поранення загиблому на ім`я ОСОБА_13 , все зазначено вірно. Він не проживає за реєстрацією, мешкав у м. Кам`янське зі співмешканкою. Також відносно нього є три справи у судах м. Дніпро, раніше відносно нього обирався запобіжний захід домашній арешт, але строк його застосування сплив. Не заперечує щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 , враховуючи позицію підзахисного, вважав, зазначити, що підозрюваний ОСОБА_12 своєю процесуальною поведінкою підтверджує розкаяння у скоєному, та сприяє встановленню істині по справі, що його позитивно характеризує.

Вислухавши сторони, дослідив клопотання, матеріали кримінального провадження, підстави та обґрунтування покладені в його обґрунтування, приходжу до наступного:

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення особливо тяжкого ступеню, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, орган досудового розслідування підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами у їхній сукупності, в тому числі протоколом огляду місця події; показання свідка ОСОБА_9 , показання свідка ОСОБА_10 , показання свідка ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи

ОСОБА_6 для впізнання свідкам ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; постановою про визнання речовими доказами; лікарським свідоцтвом про смерть № 670.

Як встановлено ОСОБА_6 є особою затриманою, в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, 08.06.2020 року о 20.00 годині.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_6 , в ході розгляду клопотання встановлено, що заявлені ризики є обгрунтованими та такими що найшли своє підтвердження матеріалами клопотання, так як підозрюваний ОСОБА_6 , маючи незняті та непогашені в передбаченому законом порядку судимості, будучи обізнаним про наслідки які можуть наступити за злочин передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким злочином, не маючи сталих соціальних зв`язків, постійного та офіційного місця проживання у м. Кам`янське, роботи; як особа яка порушила обов`язки покладені на нього в межах іншого провадження в межах домашнього арешту, та будучи оголошеною особою згідно до ухвали від 03.03.2020 року у державний розшук, не маючи на утриманні будь яких осіб, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може впливати на свідків, які йому відомі з метою зміни показів та ухиленням від можливого покарання, або вчинити інший злочин, так як будучи неодноразово судимим ОСОБА_6 на шлях виправлення не став.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При прийнятті рішення щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваного, який не має будь-яких захворювань, які б мали значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному як позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

А тому, дослідивши матеріали кримінального провадження, підтверджені ризики передбачені ст.177 КПК України.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Враховуючи, що санкція ч. 4 ст. 152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, слідчий суддя не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.

Наведені захисником позитивні характеристики підозрюваного, посилання на наявність постійного місця роботи та проживання не переважають встановлені у судовому засіданні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовану підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ЄСПЛ у рішеннях від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Виходячи із приписів ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Окрім того жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з примусовим позбавленням волі підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі й домашній арешт, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного, а тому, враховуючі характеризуючи данні на особу, його стан здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи наведені вище ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підозру у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підстав для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу, який би забезпечив виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, на час розгляду клопотання не встановлено та не вбачається.

З досліджених слідчим суддею матеріалів клопотання вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

На підставі вище зазначеного, оцінивши в сукупності встановлені в ході розгляду клопотання обставини, а також доведеність слідчим та прокурором заявлених ризиків (п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України), доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання слідчого судді, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. А тому враховуючи підозру за ч. 1 ст. 115 КК України, відсутні підстави для застосування застави.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст.ст.176-179, 184, 186, 193, 194, 196, 207, 211 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, рахувати з часу його фактичного затримання, а саме з 20.00 години 08 червня 2020 року, та визначити строком по 04 серпня 2020 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1