КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_3.,

суддів - ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

секретаря - ОСОБА_6.,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7.,

адвоката, яка діє в

інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., на ухвалу слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000244 від 04.09.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

26 листопада 2019 року до Сквирського районного суду Київської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9., погоджене начальником Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_7., про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження №0000244 від 04.09.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме: на виявлені та вилучені в ході обшуку 25.11.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 04.09.2019 року, документи під час обшуку домоволодіння в яких проживає та користується ОСОБА_1, а саме:

- аркуш із блокнота, із надписом 1845 та рукописним текстом, що виконаний кульковою ручкою синього кольору з однієї сторони та 4 відтисками печатки П'ятигорської сільської ради та рукописними надписами «Єдиний +90, Пенсійний+100, тонну кукурудзи»; - довідку №1917, від 15.08.2018 року з відтиском печатки з надписами П'ятигорська сільська рада та підписом ОСОБА_2; - довідку №1918, від 15.08.2018 року з відтиском печатки з надписами П'ятигорська сільська рада та підписом ОСОБА_2; - довідку №_б/н_, від 2019 року з відтиском печатки з надписами П'ятигорська сільська рада та підписом ОСОБА_2 в 3-х екземплярах; - довідку №_б/н_, від 2019 року від імені голови П'ятигорської сільської рада ОСОБА_2 в 2-х екземплярах; - копію розпорядження Тетіївської РДА №449, від 04.07.2012 року; - акт приймання - передачі водного об'єкта від 04.07.2012 року.

Ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 10 грудня 2019 року вказане клопотання слідчого задоволено.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що вилучене під час обшуку майно є речовим доказом у кримінальному провадженні №0000244, та арешт тимчасово вилученого майна необхідний з метою збереження речового доказу.

На вказану ухвалу слідчого судді адвокат, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8. подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій не погоджується з винесеною ухвалою, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки викладені в ній висновки не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що обшук приміщення проведено без ухвали слідчого судді, адже дозволу на обшук у домоволодінні в с. П'ятигори слідчий суддя не надавав, при цьому слідчим під час обшуку вилучено документи, які не мають значення доказів у кримінальному провадженні, походження деяких з них ставиться під сумнів і на їх вилучення дозвіл не надавався. Водночас слідчим в клопотанні не доведено яке зазначені документи мають значення для предмету доказування у даному кримінальному провадженні щодо незаконного отримання дозволу на спеціальне водокористування на підставі нібито підробленого договору.

Також звертає увагу, що в порушення ч.ч.6, 7 ст.173 КПК України клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею майже через пів місяці після надходження клопотання до суду.

В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що 21.12.2019 року на її заяву про повернення тимчасово вилученого майна, яка вона подала до Сквирського ВП ГУНП в Київській області, отримано відповідь №6448/109/1006/3112 від 16.12.2019 року за підписом начальника Сквирського ВП ГУНП в Київській області де зазначено, що 28.11.2019 року у кримінальному провадженні винесено постанову про його закриття, і таким чином застосування заходу забезпечення кримінального провадженні у вигляді арешту майна є порушенням КПК України.

Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді від 10 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги;

- адвоката, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., яка підтримала свою апеляційну скаргу,

- ознайомившись з матеріалами клопотаннята обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що надійшли до суду апеляційної інстанції, та ухвали слідчого судді, до Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло звернення голови Київської обласної державної адміністрації про те, що під час розгляду документів, що знаходяться в розпорядженні Київської обласної державної адміністрації, встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 надав недостовірну інформацію Державному агентству водних ресурсів України для отримання дозволу на спеціальне водокористування, зокрема в договорі фронди від 28.11.2012 року, укладеному Тетіївською РДА з ФОП ОСОБА_1, П'ятигірське водосховище площею водного дзеркала 58,2636 га, передано в оренду на 6 років, а не на 25 років.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до договору оренди водного об'єкта від 28.11.2012 року ОСОБА_1 передано в оренду водний об'єкт - П'ятигірське водосховище, де строк, на який укладено договір, становить 25 років.

25 листопада 2019 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, в ході якого виявлено документи, що стосуються П'ятигірського водосховища.

Ухвалою слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 10 грудня 2019 року накладено арешт на виявлені та вилучені в ході обшуку 25.11.2019 року документи.

Разом з цим, постановляючи ухвалу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, ще встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя взагалі не врахував вищезазначених обставин та не встановлював достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, як на це посилається орган досудового розслідування у клопотанні.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на виявлені та вилучені в ході обшуку 25.11.2019 року, документи, що стосуються П`ятигірського водосховища та ставу №7, які вилучені під час обшуку домоволодіння в яком проживає та користується ОСОБА_1, слідчий повинен був навести об'єктивні дані, які б підтверджували, що вищезазначені документи зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Проте жодних об'єктивних даних матеріали клопотання не містять.

Крім того, приймається до уваги, що 28.11.2019 року начальником слідчого відділення Тетіївського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10. прийнято постанову про закриття кримінального провадження №0000244 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Зі змісту постанови вбачається, що в ході проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_1 оригіналу підробленого договору оренди П`ятигірського водосховища не виявлено.

Також колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки в клопотанні відсутні достатні докази на підтвердження вказаних обставин.

На підставі викладених обставин, які вказують на необ'єктивність судового розгляду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000244 від 04.09.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, у зв'язку з недоведеністю необхідності арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_8., задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 10 грудня 2019 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000244 від 04.09.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме: на виявлені та вилучені в ході обшуку 25.11.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 04.09.2019 року, на документи, що стосуються П`ятигірського водосховища та ставу №7, які вилучені під час обшуку домоволодіння в яких проживає та користується ОСОБА_1, а саме:

- аркуш із блокнота, із надписом 1845 та рукописним текстом, що виконаний кульковою ручкою синього кольору з однієї сторони та 4 відтисками печатки П`ятигірської сільської ради та рукописними надписами «Єдиний +90, Пенсійний+100, тонну кукурудзи»;

- довідку №1917, від 15.08.2018 року з відтиском печатки з надписами П`ятигірська сільська рада та підписом ОСОБА_2;

- довідку №1918, від 15.08.2018 року з відтиском печатки з надписами П`ятигірська сільська рада та підписом ОСОБА_2;

- довідку №_б/н_, від 2019 року з відтиском печатки з надписами П`ятигірська сільська рада та підписом ОСОБА_2 в 3-х екземплярах;

- довідку №_б/н_, від 2019 року від імені голови П`ятигірської сільської рада ОСОБА_2 в 2-х екземплярах;

- копію розпорядження Тетіївської РДА №449, від 04.07.2012 року;

- акт приймання - передачі водного об`єкта від 04.07.2012 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9., погодженого начальником Тетіївського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_7., про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, в рамках кримінального провадження №0000244 від 04.09.2019року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, а саме: на виявлені та вилучені в ході обшуку 25.11.2019 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Сквирського районного суду Київської області від 04.09.2019 року, на документи, що стосуються П`ятигірського водосховища та ставу №7, які вилучені під час обушку домоволодіння в яких проживає та користується ОСОБА_1

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5