ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/603/20 Справа № 210/1843/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
представника апелянта ОСОБА_6 ,

представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноважених представників акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Криворізького районного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , подане у кримінальному провадженні № 0000171 від 23.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно.
Накладено арешт на майно, визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: залізної арматури загальною вагою 44260 кілограм, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.
Передано залізну арматуру загальною вагою 44260 кілограм на відповідальне зберігання потерпілому Публічному акціонерному товариству «Арселор Міттал Кривий Ріг» та призначено його відповідальним за зберігання вказаного речового доказу до вирішення справи по суті.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що вилучена органом досудового розслідування залізна арматура загальною вагою 44260 кілограм відповідає критеріям ч. 2 ст. 98 КПК України, тобто вилучене майно має ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні та є об`єктом дослідження в рамках проведення необхідних судових експертиз, оскільки є предметом злочину.
Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого в частині передачі вказаної залізної арматури загальною вагою 44260 кілограм на зберігання на територію Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича, 161, оскільки це може призвести до зупинення та надмірного обмеження права потерпілого, як власника вказаної арматури та буде суперечити практиці Європейського суду з прав людини та положенням ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини.
В апеляційній скарзі:
- уповноважені представники АТ Українська залізниця просять поновити строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали, скасувати ухвалу в частині передачі залізної арматури загальною вагою 44260 кілограм на відповідальне зберігання потерпілому - Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг із призначенням його відповідальним за зберігання вказаного речового доказу до вирішення справи по суті.
Щодо поновлення строку, апелянти зазначають, що про судове засідання, яке відбулось 01.04.2020 року щодо розгляду судом першої інстанції питання про арешт майна (арматури) та визначення особи, якій повинно бути передано майно на відповідальне зберігання, Акціонерне товариство «Українська залізниця» не повідомлялось і, відповідно, участі у розгляді зазначеного питання не приймало. Про вказану ухвалу апелянтам стало відомо лише 15.04.2020 року з повідомлення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Тому вважають, що строк для оскарження ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.04.2020 року у справі № 210/1843/20 апелянтами не пропущений.
Апелянти зазначають, що постановою слідчого СВ Криворізького РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 27.03.2020 року тимчасово вилучене майно, а саме залізна арматура вагою 44260 кілограм, визнано в якості речового доказу. Залізну арматуру загальною вагою 44260 кілограм, передано на відповідальне зберігання в.о. начальника Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця» ОСОБА_10 та зберігатиметься на території Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича, 161.
Вважає, що судом безпідставно вирішено питання про передачу залізної арматури загальною вагою 44260 кілограм на відповідальне зберігання потерпілому - Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг» поза межами заявленого слідчим клопотання.
Апелянти також зазначають, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали безпідставно застосовано п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, яка визначає можливість передачі речових доказів, які на підставі ч. 2 ст. 100 КПК України надані добровільно та зберігаються у сторони кримінального провадження, якій вони надані на відповідальне зберігання власника (законного володільця), яким, на думку апелянтів, не є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Апелянти вважають, що стороною, яка заявила клопотання, не наведено жодних підстав та доказів неможливості зберігання зазначеного майна на території АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця», яке передано останній згідно постанови слідчого СВ Криворізького РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 .
Також апелянти звертають увагу на той факт, що у відповідності до положень ст. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству. За таких обставин, до моменту встановлення дійсного власника майна, про яке йдеться, із відповідним підтвердженням права власності належними та допустимими доказами, таке майно має залишатись у перевізника - Акціонерного товариства «Українська залізниця», якому таке майно і було передано відповідно до постанови слідчого СВ Криворізького РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 .

Крім цього посилаються на технічний стан вагонів, в яких знаходились сталеві прутівки в пачках, та складено відповідні акти.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Дані про поважність неявки до суду не надходили. Тому, враховуючи думки представника АТ Українська залізницяОСОБА_6 та представника ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»- адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності прокурора, відповідно до вимог ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника апелянта ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, адвоката ОСОБА_7 , яка просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до пунктів 1, 2, 5 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 23.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 185 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 23.03.2020 року до чергової частини Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт оперуповноваженого СКП Криворізького РВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, про те, що 19.03.2020 року на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» стало відомо, що на залізничній станції Кривий Ріг-Сортувальний, яка розташована у с. Новопілля, Криворізького району, Дніпропетровської області, невідома особа, шляхом вільного доступу, таємно здійснила крадіжку арматури різного діаметру, які ймовірно належать ПАТ «АрсеролМіталл Кривий Ріг. Сума завданих збитків та обставини події встановлюються (ЄО № 1688 від 23.03.2020)
Під час проведення невідкладної слідчої дії - огляд місця події, 19.03.2020 року в період часу з 14:00 годин по 16:50 годин в ході проведення огляду місця події слідчим було виявлено на ділянці місцевості, яка розташована на станції Кривий Ріг-Сортувальний, за адресою с. Новопілля, вул. Залізнична 15. На вказаній ділянці місцевості на залізничній колії знаходяться вагони № 67659524 та № 67910851. В середині вказаних вагонів знаходиться залізна арматура довжиною 12 метрів.
Після чого вагони № 67659524 та № 67910851 було направлено до Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича 161, для подальшого зважування арматури.
26.03.2020 року в період часу з 16:20 годин по 18:10 годин було проведено огляд предмету, а саме залізної арматури, довжиною 12 метрів, загальна вага якої становить 44260 кілограм, яка розташована на території Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича 161. В ході проведення огляду предмету було вилучено залізну арматуру загальною вагою 44260 кілограм.
27.03.2020 року постановою слідчого СВ Криворізького РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 тимчасово вилучене майно, а саме залізна арматура вагою 44260 кілограм, визнано в якості речового доказу. Залізну арматуру загальною вагою 44260 кілограм, надано на відповідальне зберігання в.о. начальника Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця» ОСОБА_10 та зберігатиметься на території Криворізького відділу МТЗ РФ «Придніпровська залізниця», який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Серафімовича 161.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.

Аналізуючи матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується питання поновлення строку на апеляційне оскарження оскаржуваної ухвали, про що зазначають апелянти в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає наступне.
Оскільки Акціонерне товариство «Українська залізниця» не повідомлялось і, відповідно, участі в суді першої інстанції не приймало, про вказану ухвалу апелянтам стало відомо лише 15.04.2020 року, тому колегія суддів вважає, що строк для оскарження ухвали апелянтами не пропущений, а отже клопотання підлягає задоволенню.
Що стосується посилань апелянтів на безпідставність вирішення питання про передачу залізної арматури загальною вагою 44260 кілограм на відповідальне зберігання потерпілому - Публічному акціонерному товариству «АрселорМіттал Кривий Ріг», то вони є їх особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному злочину, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим і відсутні підстави для його скасування, при цьому доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені.
Водночас, колегія суддів зазначає, що увипадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у строки, розумні в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт (власник майна) не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.

Ухвала слідчого судді є вмотивованою, належно обґрунтованою та законною.

Тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу представників акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання уповноважених представників акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_8 та ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року, - задовольнити та поновити його.

Апеляційну скаргу уповноважених представників акціонерного товариства Українська залізниця ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2020 року про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4