Справа №127/9981/20
Провадження №1-кс/127/4433/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів для здійснення заходів з управління ними, -

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020 року в провадження суду надійшло зазначене клопотання слідчого ОСОБА_3 , в якому він просить передати НАУ з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0007, площею 0.4680 га, оскільки СУ ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000094 від 20.02.2019, за фактом зловживання службовим становищем службовими особами Вінницької РДА, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Установлено, що з 2003 року в користуванні ТОВ «Гранітний парус» перебувала земельна ділянка площею 0.4680 га, на території Вінницько-Хутірської сільської ради, на якій розташовані споруди, що були придбані товариством відповідно до договору купівлі-продажу від 24.01.2003 року. З 20.07.2011 року, дану земельну ділянку передано ТОВ «Гранітний парус» в оренду на 49 років, під розміщення матеріально-технічного складу площею 0.4680 га, кадастровий номер :01:008:0007.
В 2016 році гр. ОСОБА_4 , відповідно до статуту нової редакції ТОВ «Гранітний парус», увійшов до складу співвласників даного товариства та запропонував директору розірвати договір оренди земельної ділянки 0.4680 га, з метою її викупу, так як орендна плата за рік складала 50 тисяч гривень, що було збитковим для товариства.
Навесні цього ж року ОСОБА_4 зловживаючи довірою директора ТОВ «Гранітний парус» ОСОБА_5 підробив розпорядження Вінницької РДА № 1507 від 15,12.2012 року, відповідно до якого ніби то йому надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки 0.4680 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надано у власність та користування на території Вінницько-Хутірської сільської ради, за межами населеного пункту.
Крім того, відповідно до довідки архівного відділу Вінницької РДА № 414/01-29 від 17.12.2018, розпорядженням Вінницької РДА № 1507 від3 грудня 2012 року передано у власність громадянці ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення садівництва на території Агрономічної сільської ради, за межами населеного пункту площею 0.0600га. Розпорядження № 1507 від 15.12.2012 року щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_4 в архіві відсутнє.
На підставі підробленого розпорядження Вінницької РДА № 1507 від15.12.2012 року, про надання дозволу на отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, проектною організацією ТОВ ЮЗС «Альянс», в порушення чинного законодавства розроблено проект відведення земельної ділянки площею 0.4680 га, на підставі якого ділянку передано у власність ОСОБА_4 .
Зокрема, в серпні 2017 року ОСОБА_4 шахрайським шляхом приватизував на себе будівлі ТОВ «Гранітний парус», загальною площею 431,1 кв. м., які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рахуються за ним на праві приватної власності, та земельну ділянку площею 0,4680 га, кадастровий номер :01:008:0007.
Відповідно до звіту незалежного аудитора ОСОБА_4 в наслідок незаконного відчуження майна завдав збитків ТОВ «Гранітний парус» та особисто директору ОСОБА_7 в сумі 1 120 948 грн., та в наслідок незаконного отримання у власність земельної ділянки площею 0,4680 га на території Вінницько-Хутірської сільської ради за межами населеного пункту державі завдано збитків в сумі 1 961 659 грн.
У зв`язку з цим, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/10020/19) від 10.04.2019 накладено арешт на об`єкт нерухомості, що перебуває у власності ОСОБА_4 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), а саме: земельну ділянку кадастровий номер:01:008:0007, площею 0.4680 га., цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Розглянути це клопотання вважається за потрібне без ОСОБА_4 оскільки є ризик того, що вказана особа, дізнавшись про внесення та розгляд цього клопотання, почнуть здійснювати перешкоди, що унеможливлять передачу в управління Національному агентству відповідного майна, просив задовольнити клопотання.
В судове засідання слідчий не з`явився, однак останнім було подано заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав за обставин, викладених у ньому.
Суд, дослідивши матеріали клопотання слідчого, дійшов висновку, що клопотання є доведеним, а тому підлягає задоволенню.
Згідно з абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді чи суду Національному агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їх економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
У частині сьомій статті 100 КПК України говориться, що у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно зі статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановления ухвали слідчого судді чи суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству зі зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству.
Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні (частина перша статті 2 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» [далі - Закон]).
Заснування Національного агентства є результатом:
?імплементації у правову систему України положень Директиви ЄС від 03.04.2014 № 2014/42/Еи про арешт і конфіскацію предметів злочинної діяльності та доходів від неї, а також Рішення Ради ЄС № 2007/845/ ША від 06.12.2007 про співробітництво у сфері повернення активів;
?виконання Україною Плану дій з лібералізації візового режиму з ЄС (який наразі вважається виконаним);
?дотримання вимог Конвенції про відмивання, пошук, арешт і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції, Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією, Конвенції Ради Європи про відмивання, пошук, арешт і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму;
?впровадження 38 рекомендації Міжнародної групи з протидії відмиванню брудних грошей та Кращих практик щодо адміністрування арештованих активів, затверджених 27.04.2018 у межах підгрупи з кримінально-правових питань «Великої вісімки» (08);
?виконання приписів Закону України «Про засади державної антикорупційної політики (Антикорупційна стратегія)» на 2014-2017 рр. та Державної програми щодо реалізації засад державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційної стратегії) на 2015-2017 рр.
Так, зокрема, «Великою вісімкою» (G8) в межах підгрупи з кримінально- правових питань 27 квітня 2005 р. схвалено Кращі практики щодо адміністрування арештованих активів (G8 Best Practices for the Administration of Seized Assets). Як зазначено у відповідних рекомендаціях, вони спрямовані, зокрема, на допомогу державам у збереженні вартості арештованих активів. Водночас одна з ключових рекомендацій полягає в тому, що в судовому провадженні, відповідно до національного законодавства, має бути дозволено продаж активів до винесення остаточного рішення суду у справі та застосування заходів конфіскації або стягнення активів у дохід держави, передусім тих, які швидко псуються або швидко знижуються у вартості, наприклад, судна, літаки, автомобілі, тварини, ферми з вирощування сільськогосподарських культур тощо. Держава має забезпечити розгляд питання про надання дозволу на продаж до винесення остаточного рішення суду у справі активів, надто обтяжливих для управління. У свою чергу отримані від реалізації доходи мають бути збережені згідно з національним законодавством до винесення остаточного рішення суду та застосування заходів конфіскації або стягнення активів у дохід держави.
Основна мета заснування та діяльності Національного агентства полягає у сприянні процесуальній діяльності слідчого, детектива, прокурора, слідчого судді, суду, спрямованій, зокрема, на забезпечення збереження речових доказів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, а також збільшення їх вартості, особливо тих, які підлягають конфіскації, спеціальній конфіскації (стягненню в дохід держави у кримінальному провадженні).
Повноваження Національного агентства з управління арештованим (до конфіскації) майном визначені статтями 1, 9, 10, 19-24 Закону та статтею 100 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).
Так, в управління Національному агентству можуть бути передані лише активи, які відповідають таким умовам:
вони визнані речовим доказом;
на них накладено арешт у кримінальному провадженні;
арешт має передбачати заборону розпорядження (обов`язково), або користування майном (бажано);
їх сукупна вартість становить понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
це не завдає шкоди кримінальному провадженню.
Управління активами за Законом є відповідальною діяльністю, що має на меті зберегти економічну вартість активу протягом кримінального провадження, а також примножити її (за можливості).
Закон та КПК України не містять обмежень щодо типів, видів активів, які можуть передаватися в управління Національному агентству, так само як і обмежень щодо видів злочинів, у кримінальних провадженнях з розслідування яких були арештовані відповідні активи.
Приймаючи активи в управління, Національне агентство самостійно не управляє ними (інакше як у спосіб їх реалізації шляхом передання відповідному реалізатору), натомість обирає професійного управителя конкретним типом активу і передає йому актив в управління, контролює діяльність з управління, або ж передає актив на реалізацію, якщо він підлягає реалізації згідно з Законом та прийнятим на його виконання підзаконним актом.
У статті 19 Закону визначено дві альтернативні підстави передання активів в управління Національному агентству:
ухвала слідчого судді чи суду про передання активів в управління Національному агентству;
згода власника активів на їх передання в управління Національному агентству.
За змістом статей 19-24 Закону Національне агентство самостійно не здійснює управління активами (інакше як у спосіб їх реалізації). У разі передання Національним агентством активу в управління професійному управителеві за договором, послуги з такого управління можуть бути оплачені виключно з доходів від управління (частини друга і третя статті 21 Закону).
Отже, за загальним правилом, управління за Законом у спосіб передання активу в управління за договором управителеві можливе, якщо воно здатне приносити дохід.
За таких обставин Закон не передбачає можливості управління майном, як Національним агентством самостійно, так і обраним управителем за договором, у спосіб суто його зберігання (оскільки зберігання призводить лише до витрат без одержання доходів). Водночас, Національне агентство може організувати деякі заходи зі зберігання арештованого майна, та лише для цілей подальшого передання такого майна в управління професійному управителеві і лише на строк, необхідний для організації такого передання в управління, таке тимчасове (короткотермінове) зберігання також не може передбачати витрачання коштів Державного бюджету України.
Згідно з Законом головна мета діяльності Національного агентства за напрямом управління майном - забезпечувати (генерувати) надходження до Державного бюджету України, а не видатки з нього.
Саме тому Національне агентство не має повноважень і прав витрачати кошти Державного бюджету України і самостійно організовувати охорону, відповідальне зберігання, обслуговування, підтримання у належному стані, оперативно управляти і вчиняти інші дії стосовно активів, окрім їх передачі для реалізації або в управління за договором. Натомість, відповідні заходи можуть організовуватися управителем, обраним у порядку, встановленому Законом, й оплачуватися виключно з доходів від управління, отримуваних управителем у процесі комерційного використання активу.
Згідно з приписами частини першої статті 9 Закону, Національне агентство здійснює заходи з проведення оцінювання активів (пункти 3, 4). У зв`язку з чим обов`язково, отримавши в управління майно, Національне агентство першочергово проводить його оцінювання (встановлює ринкову вартість).
Частиною першою статті 21 Закону встановлено, що управління рухомим і нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.
Відповідно до абзацу сьомого частини шостої статті 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді чи суду Національному агентству України для здійснення заходів з управління ними для забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Частиною четвертою статті 21 Закону передбачено, що майно, зокрема у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами, щонайменш не нижчими від ринкових. Примірний перелік такого майна затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 685 (далі
-Примірний перелік).
У частині п`ятій статті 21 Закону встановлено, що активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду, копію котрої надсилають Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора. Передача для реалізації активів може також здійснюватися за згодою їх власника, копію котрої надають Національному агентству з відповідним зверненням прокурора. Реалізація здійснюється визначеними на конкурсних засадах юридичними особами.
Порядок відбору таких юридичних осіб і порядок реалізації активів визначено постановами Кабінету Міністрів України «Про відбір на конкурсних засадах юридичних осіб, які здійснюють реалізацію арештованих активів» від 09.08.2017 № 558 та «Про затвердження Порядку реалізації арештованих активів на електронних торгах» від 27.09.2017 №719.
Наразі Національним агентством на конкурсних засадах відібрано юридичну особу, яка здійснює реалізацію арештованих активів (на аукціоні ОрепМагкеї;) - державне підприємство «СЕТАМ» ().
Відповідно до частини першої статті 21 Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління (за договором).
Активи, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінюванню, яке здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оцінної діяльності та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям, у порядку, встановленому законодавством про публічні закупівлі.
Управління активами згаданими особами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених Законом.
Управління активами, зазначеними у частині першій статті 21 Закону, здійснюється на умовах ефективності, а також збереження та збільшення їх вартості.
Управитель має право на плату (винагороду), а також на відшкодування необхідних витрат, понесених ним у зв`язку з управлінням активами, що відраховуються безпосередньо з доходів від використання прийнятих в управління активів.
Управитель не має права відчужувати активи, прийняті ним в управління. За приписами статті 24 Закону, надходження від здійснюваного Національним агентством управління активами, а також кошти, одержані на підставі міжнародних угод щодо розподілу та повернення активів в Україну, перераховуються до Державного бюджету України.
Отже Закон, зокрема у статті 21, встановлює дискреційні повноваження Національного агентства, які полягають у компетенції Національного агентства самостійно встановлювати належність або неналежність активів до видів майна, визначених у Примірному переліку (затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 № 685), та залежно від цього визначати, з урахуванням принципу верховенства права, який шлях управління активами найбільш ефективний, тобто дозволяє найбільшою мірою забезпечити збереження вартості активів, а також її збільшувати (за можливості).
Дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Абзацом другим частини першої статті 19 Закону передбачено дві альтернативні підстави управління Національним агентством арештованими активами:
ухвала слідчого судді або суду;
згода власника.
У зв`язку з чим Національне агентство не має власної дискреції вирішувати, чим йому управляти, а чим - ні.
Абзацом першим частини першої статті 19 Закону встановлено, що Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема як захід забезпечення позову - тільки щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, зі встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами.
Управління активами - діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні (пункт 4 частини першої статті 1 Закону).
Тобто, винесення відповідної ухвали чи передання Національному агентству активу в управління за згодою власника свідчить про появу в Національного агентства окремого майнового права управління арештованим активом. Це - спеціальне строкове речове право на майно, подібне до інших майнових прав на чуже майно, визначених цивільним законодавством.
Національне агентство під час виконання відповідного судового рішення має керуватися нормами Закону з урахуванням того, що ним має бути забезпечено виконання цього судового рішення таким шляхом (реалізація або управління за договором), за якого буде максимально досягнуто мети управління, вказаної в Законі.
У разі виконання такого судового рішення для досягнення зазначеної в Законі мети управління, Національне агентство має право, зокрема передбачене статтею 21 Закону, самостійно на власний розсуд обирати шлях управління активом (реалізація або передача в управління [за договором]), тобто діяти у межах своєї дискреції.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення та виконуючи дії, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за цих обставин справи.
Однак під час здійснення таких повноважень у будь-якому разі Національне агентство має враховувати, приймаючи рішення або виконуючи дії, у межах наявних дискреційних повноважень, зокрема передбачених статтею 21 Закону, що має бути досягнуто визначеної Законом мети управління такими активами, з якою власне таке управління до них було застосовано.
Адже мета є першочерговою, а шляхи її досягнення - похідними від неї.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає необхідним передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» майно: земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0007, площею 0.4680 га.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотаннястаршого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 - задовольнити.
Передати Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статей 1, 9, 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» майно: земельну ділянку кадастровий номер :01:008:0007, площею 0.4680 га., цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, вдо розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Вінницькій Хутори, вул. Незалежності, 1-В, на яку накладено арешт ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області (справа № 127/10020/19) від 10.04.2019.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000094 від 20.02.2019 року.
На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя