єдиний унікальний номер справи 531/1710/19
номер провадження 1-кп/531/16/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, освіта повна загальна середня, не працюючого, не військовозобов`язаного, не депутата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 червня 2001 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до трьох років шести місяців позбавлення волі;

-20 вересня 2005 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263 КК України до трьох років позбавлення волі;

-19 травня 2010 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 395, ст. 70 КК України, до трьох років восьми місяців позбавлення волі, 30 липня 2010 року вирок переглянуто апеляційним судом Полтавської області та призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 04 грудня 2012 року на невідбутий термін дев`ять місяців вісімнадцять днів;

-24 червня 2014 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 08 серпня 2016 року на невідбутий термін одинадцять місяців тринадцять днів;

-13 січня 2017 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до трьох років двох місяців позбавлення волі;

-22 лютого 2017 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі, 25 липня 2017 року вирок переглянуто апеляційним судом Полтавської області та призначено покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, звільнений 31 травня 2019 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 27 липня 2019 року, близько 16 години, перебуваючи з дозволу ОСОБА_5 в її господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , та маючи вільний доступ до приміщень господарства, з гаражу, користуючись тим, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, викрав належний потерпілій ОСОБА_6 бувший у використанні велосипед марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору, вартістю 500 грн. В подальшому, ОСОБА_4 вищевказаний велосипед реалізував ОСОБА_7 як своє власне майно за 100 грн., таким чином викраденим майном розпорядився на власний розсуд в повному обсязі, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на вище вказану суму.

Крім того, 03 серпня 2019 року, близько 13 години, ОСОБА_4 , перебуваючи з дозволу ОСОБА_8 в його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , помітив мішок цукру. Після чого, у останнього виник умисел на заволодіння вищевказаним цукром та, користуючись тим, що потерпілий міцно заснув і його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, викрав 30 кг. цукру, вартістю 13 грн. за 1 кг., поклав до трьох господарських сумок, які знаходились в будинку, вартістю 7 грн. кожна, та в подальшому реалізував ОСОБА_9 як своє власне майно за 50 грн., таким чином викраденим майном розпорядився на власний розсуд в повному обсязі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 411 грн.

Також, 05 серпня 2019 року, близько 19 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , проходячи біля будинку №4 по вул. Кузнечній в м. Карлівка Полтавської області, через вхідні двері під`їзду №2 під сходинковою площадкою помітив бувший у використанні велосипед марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору, що належить ОСОБА_10 . Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння вищевказаним велосипедом та, користуючись тим, що його ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, викрав належним потерпілому ОСОБА_10 бувший у використанні велосипед марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору, вартістю 500 грн. В подальшому, ОСОБА_4 вищевказаний велосипед реалізував ОСОБА_11 як своє власне майно за 50 грн., таким чином викраденим майном розпорядився на власний розсуд в повному обсязі, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вище вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення злочинів. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, до суду не з`явились. Від ОСОБА_5 та ОСОБА_10 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Причини неявки ОСОБА_8 не відомі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковані правильно.

Вина ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні: постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 08 серпня 2019 року, а саме велосипеду марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору; заявою потерпілої ОСОБА_5 про отримання від працівників поліції викраденого у неї велосипеду; постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 08 серпня 2019 року, а саме велосипеду марки «Україна», жіночого типу, зеленого кольору; заявою потерпілого ОСОБА_10 про отримання від працівників поліції викраденого у нього велосипеду; постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 09 серпня 2019 року, а саме цукру вагою 3,354 кг.; заявою потерпілого ОСОБА_8 про отримання від працівників поліції викраденого у нього цукру.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, суд враховує рецидив злочину.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога, раніше неодноразово судимого, в тому числі і за корисливі злочини, посередню характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 14 квітня 2020 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочинів, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речові докази бувші у використанні велосипеди марки «Україна» та цукор вагою 3,354 кг., які передані на відповідальне збереження потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відповідно, вважати повернутими законним власникам.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя