ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1002/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/361/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2020 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань № 27 строком не більше 60 днів до 18 години 00 хвилин 21 березня 2020 року.
Відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано обраний запобіжний захід та раховано строк з 18 години 00 хвилин 24 січня 2020 року.
Визначено суму застави у розмірі 80000 гривень, яку можливо внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснено, що при внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_10 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_10 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування по кримінальному провадженню свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України.
Визначено 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави (а.с.48-51).
Як зазначено в ухвалі слідчим суддею 25 січня 2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В клопотанні слідчого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24 січня 2020 року в період часу з 16-05 год. до 17-50 год., ОСОБА_11 за попередньою змовою і в групі з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , 1983 р.н., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням в житло, прибули до будинку АДРЕСА_1 .
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, знаходячись за вищевказаною адресою, попередньо розподіливши ролі, відповідно до яких ОСОБА_10 та ОСОБА_13 за допомогою викрутки віджали створку метало пластикового вікна квартири АДРЕСА_2 , яка розташована на першому поверсі за вищевказаною адресою та проникли до приміщення квартири, в той час як ОСОБА_14 залишився на вулиці, та спостерігав за тим, щоб дії ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не були помічені іншими особами, та в разі появи сторонніх осіб мав сповістити про це останніх.
Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_13 продовжуючи свої злочинні дії направлені на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням в житло, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 таємно викрали ювелірні вироби, ноутбук марки «АСЕК» та грошові кошти в сумі 4200.00 гривень, які належать ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передали їх через відчинене вікно ОСОБА_14 , який знаходився на вулиці.
Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_16 через відчинене вікно покинули приміщення квартири АДРЕСА_3 та з викраденим майном зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду.
Таким чином, своїми умисними і протиправними діями ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Відомості про вказані факти: 24.01.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових реєстру досудових розслідувань за № 0000319 за ч. 3 ст. 185 КК України.
24.01.2020 року о 18-00 год. ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після скоєння кримінального правопорушення.
25.1.2020року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий в клопотанні зазначає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
У зв`язку з вищезазначеним слідчий в клопотанні просив застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що вважав встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України та визначив заставу, передбачену п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 000 грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (а.с.48-51).
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить зменшити розмір призначеної застави до 40 000 грн. та розглядати справу за участю ОСОБА_10 та перекладача.

Апеляційну скаргу захисник обґрунтовує тим, що вважає визначений розмір застави занадто великим, тому просить знизити його відповідно до рівня, який би відповідав матеріальним можливостям сім`ї.
Вимога в апеляційній скарзі щодо розгляду даної апеляційної скарги за особистої участі підозрюваного ОСОБА_10 , який утримується під вартою, не базується на вимогах КПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 401 КПК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Тиким чином, ОСОБА_10 має статус, в силу вимог КПК України не обвинуваченого, а підозрюваного, а тому його клопотання про розгляд справи за його участю, як і вимога про це захисника не підлягають задоволенню.

Між тим, апеляційна скарга не містить письмових заяв від підозрюваного про проведення судового розгляду апеляційної скарги за участі ОСОБА_10 чи шляхом забезпечення відеоконференції, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», який чітко зазначає в п. 244, що в принципі апеляційний суд може переглядати постанову щодо тримання під вартою, винесену судом нижчої інстанції, за участі лише захисника затриманої особи, але за умовами забезпечення достатніх процесуальних гарантій під час судового засідання суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, що заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років та наявності ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.3, п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання її під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Наведене вище, узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Доводи на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 177,178,182,183,193,194,196,197,199,205 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування.

Слідчим суддею виконано вимоги ч.1 ст.194 та ст.ст.182,183 КПК України.

Керуючись положеннями КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні, як альтернативний запобіжний захід.

Більш того, ч.3 ст.183 КПК України чітко регламентує, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

При призначенні слідчим суддею застави у розмірі 80 000 грн., вірно зазначено, що застава у межах, визначених п.2 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушень покладених на нього обов`язків (а.с.49).
В зазначеним вище погоджується і колегія суддів.

Посилання адвоката в апеляційній скарзі, що ОСОБА_10 має громадянську дружину, яка на даний час вагітна, малолітню доньку від першого шлюбу, якій допомагає матеріально, не має офіційного працевлаштування та працює неофіційно - не спростовують висновки слідчого судді.

Крім того, захисником в апеляції зазначено підозрюваний страждає на епілепсію, а також нещодавно переніс оперативне втручання, та потребує подальшого обстеження та лікування, що неможливо проводити в умовах слідчого ізолятора.
Судові матеріали не містять медичного висновку про стан здоров`я підозрюваного та про те, що ОСОБА_10 не може утримуватися під вартою.
Також, не надано вищевказаних документів і під час апеляційного розгляду.
Ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Судова колегія звертає увагу захисника на те, що при викладенні апеляційних вимог необхідно враховувати, які процесуальні рішення має право винести апеляційний суд у відповідності до ч.3 ст.407 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляції колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2020 року щодо застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в межах строку досудового розслідування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: