03.02.2020
справа №642/599/20
провадження №1-кс/642/224/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна
03 лютого 2020 року Ленінський районний суд міста Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

Слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

слідчого: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харків клопотання ст. слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 02.03.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування слідчим зазначено, що У провадженні СВ Холодногірського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 02.03.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.02.2020 до Холодногірського ВП наділа заява ОСОБА_4 , за фактом того, що 02.02.2020 близько 03 год. 00 хв., невстановлена особа перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 34 шляхом проникнення до автомобілю ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 намагалася таємно викрасти магнітолу, однак по незалежним від його волі обставинам довести свій умисел до кінця не зміг, так як його дії були припинені очевидцями.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України відомості про кримінальне правопорушення внесено старшим слідчим СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 02.03.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 дав свідчення, що у нього у власності є автомобіль марки «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому він 01.02.2020 припаркував вказаний автомобіль поблизу будинку №34 по вулиці Великій Панасівській в місті Харкові. 02.02.2020 близько о 05.00 він на вказаному автомобілі виявив в салоні вказаного автомобіля авто магнітолу марки «Pionneri».

02.02.2020 в період часу з 05.40 до 06.30 в ході огляду місця події біля будинку №34 по вулиці Велика Панасівська в місті Харкові автомобіля марки «ВАЗ-21063» державний номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено один відрізок липкої стрічки зі слідами рук. Також під час огляду був присутній громадянин, який представився як ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та вилучено: рюкзак чорного кольору, в якому знаходилися: два електропроводи в обмотці чорного кольору; один електропровід в обмотці темно-жовтого кольору та авто магнітола марки «Pionneri».
Вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, так як вказані предмети є матеріальними об`єктами, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слідчий клопотання підтримав.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Суд вважає можливим розглянути клопотання у відсутності власника майна на підставі ч.1 ст.172 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання ст. слідчого СВ Холодногірського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 02.03.2020 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України задовольнити.
Накласти арешт на:

-один відрізок липкої стрічки зі слідами рук; рюкзак чорного кольору; два електропроводи в обмотці чорного кольору; один електропровід в обмотці темно-жовтого кольору; авто магнітола марки «Pionneri».
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1