Справа №150/308/20
Провадження по справі №1-кс/150/73/20
УХВАЛА
08 липня 2020 року с. Мазурівка

Слідчий суддя Чернівецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою,

неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

- 17.03.2014 вироком Чернівецького районного суду Вінницькоїобласті за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 103, 104 КК України від відбування покарання звільнений з

випробуванням строком 1 рік;

- 12.11.2014 вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення полі;

- 19.12.2014 вироком Чернівецького районного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі;

- 30.01.2019 вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі (звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю

строку покарання)

в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 06.07.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000055 від 06.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за незаконні заволодіння транспортним засобом на шлях виправлення не став та знову скоїв новий умисний злочини, зокрема, 06 липня 2020 року біля 01:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 , помітив транспортний засіб легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

У подальшому, маючи умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом, ОСОБА_5 , переконавшись у відсутності власника та інших осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, через незачинені на замок двері автомобіля, проник до салону, де за допомогою ключа запалення запустив двигун автомобіля, після чого розпочав рух. Рухаючись по вул. Вишнева в с. Мазурівка ОСОБА_5 , не впоравшись із керуванням, допустив зіткнення із парканом в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, у подальшому ОСОБА_5 залишив автомобіль на узбіччі вул. Вишнева неподалік домоволодіння №87 та з місця події зник.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

06 липня 2020 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України та 07.07.2020 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного злочину підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом огляду місця події від 06.07.2020, під час якого проведено огляд та вилучення викраденого автомобіля; речовим доказом легковий автомобіль марки ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 ; допитом потерпілого ОСОБА_8 ; допитом та проведеним слідчим експериментом з підозрюваним ОСОБА_5 .

Представник Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області - старший слідчий СВ ОСОБА_4 просить задоволити клопотання та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовуючи це тим, що згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2020 щодо ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд та відповідні обмеження, зокрема, заборонено вихід з будинку за місцем проживання з 22 год. вечора до 06 год. ранку. Проте, ОСОБА_5 порушено правила адміністративного нагляд, а саме заборону виходу з будинку у нічний час та вчинено інкримінований злочин, який вчинено у нетривалий час після звільнення 29.05.2020 з ДУ «Райківецька виправна колонія № 78» по відбуттю міри покарання у виді позбавлення волі. Зауважив, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, і на даний час інкримінований злочин є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечують проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обґрунтовуючи свої заперечення проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилається на те, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_5 у 2014 році встановлено третю групу інвалідності по 2015 рік, однак, в подальшому не продовжено, оскільки, 29.08.2014 року почав відбувати покарання в місцях позбавлення волі. Вказує на відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які б були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підтримує клопотання, подане матір`ю його підзахисного ОСОБА_9 про передачу на особисту поруку ОСОБА_5 .

Прокурор наголосив на необхідності застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зауважив, що у підозрюваного відсутнє постійне місце роботи, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, що дає законні підстави вважати, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою схиляння їх до зміни показів. Заперечує проти задоволення клопотання ОСОБА_9 та передачу підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку, оскільки, ОСОБА_9 не надано жодного доказу того, що вона є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
ОСОБА_9 матір`ю підозрюваного ОСОБА_5 через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про передачу ОСОБА_5 на особисту поруку, яку підтримано в судовому засіданні. Обгрунтовуючи своє клопотання, ОСОБА_9 посилається на те, що ОСОБА_5 проживає біля неї по АДРЕСА_1 , тому вона зобов`язується забезпечувати своєчасне прибуття ОСОБА_5 за викликами органу досудового розслідування та суду. Окрім того, ОСОБА_9 посилається на те, що її син хворіє епілепсією.

Вислухавши думку представника Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого слідчого СВ ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Матір`ю підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_9 через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про передачу ОСОБА_5 на особисту поруку, яку підтримано в судовому засіданні. Обгрунтовуючи своє клопотання, ОСОБА_9 посилається на те, що ОСОБА_5 проживає біля неї по АДРЕСА_1 , тому вона зобов`язується забезпечувати своєчасне прибуття ОСОБА_5 за викликами органу досудового розслідування та суду. Окрім того, ОСОБА_9 посилається на те, що її син хворіє епілепсією.

Особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу (ч.1 ст.180 КПК України).
Частиною 2 статті 180 КПК України встановлено, що кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.
Заяву про передачу підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку подано однією особою його матір`ю ОСОБА_9 , якою не надано жодного належного, достатнього та достовірного доказу того, що вона є особою, яка заслуговує на особливу довіру. Відтак, в силу положень ч.2 ст.180 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про передачу сина ОСОБА_5 , на особисту поруку.
ОСОБА_9 посилається на те, що її син ОСОБА_5 хворіє епілепсією, тому відносно нього не може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Так, із оглянутої в судовому засіданні медичної документації відносно ОСОБА_5 , встановлено, що згідно епікризу діагноз останнього: епісиндром, генералізовані напади невідомого ґенезу, у зв`язку із чим ЛКК Чернівецької ЦРЛ ОСОБА_10 направлявся у Вінницьку обласну ДКЛ на консультацію обл. ЛКК.
Суд критично ставиться до тверджень ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_5 хворіє епілепсією, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки, наявність вказаної хвороби не охоплюється змістом положень чинного КПК України, що було би підставою для незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Окрім того, слідчим суддею не приймаються до уваги твердження адвоката ОСОБА_6 про наявність у його підозрюваного ОСОБА_5 встановленої у 2014 році по 2015 рік третьої групи інвалідності, яку в подальшому не продовжено у зв`язку із перебуванням у місцях позбавлення волі, оскільки, вони жодним чином документально не підтверджені і як слідує з пояснень ОСОБА_6 на даний час ОСОБА_5 не встановлено інвалідність.
Частиною 4 статті 176 КПК України встановлено, що запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачуєтьсяє.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане старшим слідчим Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , відповідає вимогам статті 184 КПК України, підстав для його повернення ініціатору не встановлено.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , враховую те, що надані старшим слідчим Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, зокрема, те, що підставою вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є те, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі реально та був звільнений 29.05.2020 з ДУ «Райківецька виправна колонія № 78», після чого у нетривалий період вчинив інкримінований злочин.
Ураховуючи негативну характеристику та кримінальне минуле ОСОБА_5 , а також його небажання бути притягнутим до кримінальної відповідальності та відбувати реальну міру покарання, він може змінити місце проживання.
Крім того, про наявність ризику переховування свідчить і той факт, що згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.05.2020 щодо ОСОБА_5 встановлено адміністративний нагляд та відповідні обмеження, зокрема: зборонено вихід з будинку за місцем проживання з 22 год. вечора до 06 год. ранку. Однак, ОСОБА_5 порушено правила адміністративного нагляд, а саме заборону виходу з будинку у нічний час та вчинено інкримінований злочин.

Слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків в зазначеному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від показів.
Окрім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчать відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, не зняту та непогашену судимість.

ОСОБА_5 після незаконного заволодіння транспортним засобом, 06.07.2020 вчинив новий умисний корисливий злочин. За даним фактом у кримінальному провадженні №0000056 від 06.07.2020 за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України ОСОБА_5 08.07.2020 повідомлено про підозру.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покаранням у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Оцінюючи в сукупності всі вище наведені обставини, в силу статей 177, 178, 183 КПК України приходжу до висновку, що з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слід застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України не зможуть запобігти вищезазначеному ризику, що й доведено прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, суд виходить з того, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Під час розгляду клопотання старшого слідчого судом встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 зможе незаконно вплинути на свідків та потеропілого.
У рішенні по справі «Wпроти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
При розгляді клопотання старшим слідчим та прокурором доведено об`єктивне існування підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 та встановлено наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Отже, для запобігання ризикам, вказаним у ст.177 КПК України, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст.2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, слідчий суддя вважає виправданим застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Частиною 4 статті 197 КПК України встановлено обов`язок суду визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого КПК України.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України).
Частиною 3 статті 183 КПК України встановлено обов`язок суду при постановленні ухвали про застосування (продовження) запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обовязків, передбачених КПК України.
Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14.11.2019 року, №294-IX встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102 гривні 00 копійок.
В ухвалі суду зазначаються обов`язки, перелік яких визначено статтею 194 КПК України, які будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні (ч.3 ст.183 КПК України).
З огляду на характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , та з урахуванням особи останнього, який підозрюється у скоєнні умисного корисливого тяжкого злочину, не має місця роботи та самостійного заробітку, тому заставу слід визначити у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42040 грн. 00 коп.
Крім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, визначені п.п.2, 3 ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст., ст. 40, 131, 132, 170, 176-178, 183 184, 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Чернівецького ВП Могилів Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 задоволити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали відповідно до вимог ч.1 ст.197 КПК України встановити терміном 60 (шістдесят) діб, який рахувати з 08 липня 2020 року до 05 вересня 2020 року включно.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

У випадках, передбачених ч.ч.3, 4 ст. 183 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 має право у будь-який момент внести заставу. Розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину складає двадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 42040 (сорок дві тисячі сорок) гривень 00 копійок (одержувач коштів - ТУ ДСАУ в Вінницькій області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26286152, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0000401, призначення платежу: застава, Чернівецький районний суд Вінницької області).

У випадку внесення застави у встановленому судом розмірі ОСОБА_5 зобов`язаний з`являтися за кожною вимогою до суду, не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
У випадку, якщо ОСОБА_5 після внесення застави, будучи належно повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого та/або суду без поважних причин чи не повідомить причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
При зверненні застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до ОСОБА_5 застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу із застосуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.309, п.3 ч.2 ст.395 КПК України на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні під час досудового розслідування може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1