ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справи: 766/3064/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/511/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
від відбування покарання
У Х В А Л А
іменем України
12 травня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валентин Лазовського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
засудженого: 10.04.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.187, ч.3 ст.289, ст.69, ч.1 ст.70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
початок строку: 24.11.2014 року, кінець строку: 22.10.2020 року,

в с т а н о в и л а:

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції послався на те, що за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_8 має 4 заохочення та 9 стягнення, з яких 1 у виді догани та 8 у виді поміщення в ДІЗО, які на даний час хоча і погашені та не мають юридичного значення, проте характеризує особу засудженого як схильного до порушення умов відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст.107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого. Крім того, суд встановив, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема й за тяжкий злочин проти власності. Також до нього раніше застосовувалась заохочувальна норма у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Він знову вчинив умисні особливо тяжкі злочини, покарання за які відбуває на даний час, а отже матеріали провадження не містять достатніх даних для прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає ухвалу суду необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обгрунтування доводів указує, що судом не надано належної оцінки характеристиці на особу засудженого, оскільки ОСОБА_8 характеризується позитивно, має чотири заохочення, застосовані до нього стягнення протягом 2015-2018 років погашені у встановленому законом порядку, засуджений працює добровільно, але без оплати праці, залучається до робіт з благоустрою, а тому сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь засудженого ОСОБА_8 в апеляційному розгляді, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні вимоги в інтересах засудженого ОСОБА_8 , просила їх задовольнити, думку прокурора про залишення апеляційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до сформованої судової практики «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання дотримано зазначених вище вимог закону в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої характеристики, за весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності притягувався 9 разів, має 4 заохочення за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки. На даний момент не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження захисника, викладені в апеляційній скарзі про те, що засуджений ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики, засуджений ОСОБА_8 за весь час відбування покарання має лише 4 заохочення, які датовані 2019 та 2020 роком, тобто отримані напередодні настання пільги на умовно-дострокове звільнення. Встановлене не дає жодних підстав вважати, що позитивна поведінка засудженого є стійкою, а кількість та вид отриманих ним заохочень не свідчить про доведення ним свого виправлення.

Не приймаються до уваги доводи захисника про те, що ОСОБА_8 працевлаштований, стягнення, які застосувались до нього погашені у встановленому законом порядку, оскільки це не вказує на дотримання ним встановленого порядку відбування покарання за весь час відбування покарання. Допущені ним порушення є значними за кількістю та свідчать про його схильність до порушення умов відбування покарання.
Факт працевлаштування засудженого безоплатно, про що наголошує апелянт, не спростовує відсутність сумлінної поведінки у засудженого ОСОБА_8 , що є обов`язковою обставиною для застосування вимог ст.81 КК України.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 неодноразово судимий, зокрема й за тяжкий злочин, раніше до нього застосовувалась заохочувальна норма у виді звільнення від відбування покарання з випробуванням, проте це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.Він належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисні особливо тяжкі злочини, за які зараз відбуває покарання, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Вказівки апелянта про сумлінну поведінку та ставленням до праці,зокрема, що ОСОБА_8 працює добровільно, але без оплати праці, залучається до робіт з благоустрою, за що ним отримано заохочення, не свідчать про те, що він довів своє виправлення, та, зважаючи на характеристику його особи в цілому, не мають достатнього ступеня доведеності обставин, які мають бути прийняті до уваги для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Наведені вище обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своє виправлення, є обґрунтованим, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія судів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3