Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1210/19
Провадження № 1-в/553/4/2020
У Х В А Л А
Іменем України

31.01.2020м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання про умовно-дострокове засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта середньо-спеціальна, уродженця с.Петрове, Знам`янського району, Кіровоградської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження не одруженого, громадянина України, працював механіком, мав професію механіка, раніше судимий: 02.04.2015 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
По даній справі засуджений: 24.07.2015 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст. 152 ч.1, 187 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. 21.10.2015 року колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Кіровоградської області вирок від 24.07.2015 року в частині призначеного покарання відмінено, постановлено новий вирок, вважати засудженим за ст. 152 ч.1, 187 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.04.2015 року виконувати самостійно. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 08.06.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29.03.2015 року по 21.10.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення з Державної установи «Полтавська виправна колонія №64», посилаючись на те, що 24.07.2015 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, за ст. 152 ч.1, 187 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. 21.10.2015 року колегією суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Кіровоградської області вирок від 24.07.2015 року в частині призначеного покарання відмінено, постановлено новий вирок, вважати засудженим за ст. 152 ч.1, 187 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 7 років позбавлення волі. Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.04.2015 року виконувати самостійно. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 08.06.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення за період з 29.03.2015 року по 21.10.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.
Представник Полтавської виправної колонії (№64) заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення, у зв`язку з його передчасністю.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , посилаючись на той факт, що засуджений вчинив тяжкий злочин, є суспільно-небезпечною особою, прохав відмовити у зв`язку з не доведенням останнім ступеню виправлення.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1, ч.2, п.3) ч.3 ст.107 КК України, до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого злочину. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за злочин, вчинений у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття: не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як встановлено судом засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 29.03.2015 року, кінцевий строк відбування покарання 03.09.2021 рік.
За час перебування в СІЗО м.Кіровограда характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 27.11.2015 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Полтавська виправна колонія №64». 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, допущені порушення виражалися у порушення розпорядку дня та встановлених правил поведінки. Стягнення погашені. Має 3 заохочення. Виконує роботи по самообслуговуванню. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою.
На виробництві установи не працевлаштований.
Також з матеріалів особової справи вбачається, що відповідно до Характеристики від 16.01.2020 року вбачається, що 01.06.2017 року засудженому відмовлено в застосуванні пільги передбаченої ст.101 КВК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. 16.03.2018 року рішенням комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні пільги передбаченої ст.82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. 16.05.2019 року рішенням комісії установи засудженому відмовлено в застосуванні пільги передбаченої ст.81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Станом на 14.01.2020 року оцінка ступеню виправлення: «Став на шлях виправлення».
Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час відбування всього періоду покарання, і хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.
Із врахуванням того, що ОСОБА_4 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, засуджений є суспільно-небезпечною особою, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, не працевлаштований на виробництві установи, неможливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт працевлаштування та наявність заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.
На теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення.
У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на досяг виправлення необхідний більш тривалий час.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1