465/9395/13-к
1-кс/465/166/20
У Х В А Л А
про розгляд заяви щодо відводу судді

27.01.2020 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Львові заяву про відвід судді ОСОБА_3 , що подана захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 у розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000019, -

В С Т А Н О В И В :

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подала до суду заяву про відвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 у розгляді ним обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000019.

Заяву мотивує тим, що Франківським районним судом міста Львова розглядається кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 275 КК України. Потерпілою у даній справі визнана ОСОБА_6 . З інформації, розміщеної на сайті Франківського районного суду міста Львова, їй стало відомо, що ОСОБА_6 включена до списку присяжних Франківського районного суду міста Львова. На сайті Львівської міської ради вона довідалась, що Ухвалою № 5899 Львівської міської ради від 21.11.2019 року було внесено зміни у додаток до ухвали міської ради від 02.03.2017 № 1580 «Про затвердження списку присяжних районних судів м. Львова», та доповнено список присяжних районних судів м. Львова з числа громадян, які відповідають вимогам ст. 65 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пунктам 16-12, 110-11 згідно з додатком. В доповненні до списку присяжних районних судів міста Львова значиться ОСОБА_6 . Оскільки ОСОБА_6 включена до списку присяжних Франківського районного суду міста Львова, то, у будь-який час може бути визначена з будь-яким суддею Франківського районного суду міста Львова у складі суду у конкретній кримінальній чи цивільній справі. Відтак, просить задовольнити заяву про відвід головуючому у судовій справі № 465/9395/13-к судді Франківського районного суду міста Львова - ОСОБА_3 .

У судове засідання захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не прибула, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду заяви, причин неявки суду не повідомила.

Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 повідомлений про дату, час та місце розгляду заяви про відвід належним чином та не виявив бажання дати пояснення.

Вивчивши заяву захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_3 , дослідивши матеріали судової справи, суд дійшов наступного.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду кримінального провадження (судова справа № 465/9395/13-к, провадження № 1-кп/465/797/20) від 27.09.2013 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 275 КК України, визначено суддю ОСОБА_3 .

17.01.2020 захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано заяву про відвід у розгляді справи, оскільки однією з потерпілих, у вищезазначеному кримінальному провадженні, визнана ОСОБА_6 , яка є присяжною Франківського районного суду м. Львова відповідно до ухвали Львівської міської ради № 5899 від 21.112019, внесено зміни у додаток до ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 № 1580 «Про затвердження списку присяжних районних судів м. Львова». Мотивуючи свою заяву адвокат зазначає, щоб не допустити в подальшому виникнення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді справи, вважає за доцільне заявити відвід.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 8 КПК України, передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Положення статті 9 КПК України, додатково конкретизують зміст статті 8 КПК України, відповідно до яких під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.4,1.5, 1.6, 2.1, 2.2, 2.3 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Суддя дотримується незалежної позиції як щодо суспільства в цілому, так і щодо конкретних сторін судової справи, у якій він повинен винести рішення. У тих випадках, коли рішення у справі має бути прийняте суддею одноособово, він діє незалежно від своїх колег по суду. Суддя відстоює та підтримує гарантії виконання суддями своїх обов`язків з метою збереження та підвищення інституціональної та оперативної відповідальності суддів. Суддя виявляє та підтримує високі стандарти поведінки суддів з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильносте, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів. Суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах.

Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зав`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на спосібність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від любого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Разом з цим, згідно ст. 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Судочинство провадиться суддею одноособово, колегією суддів чи судом присяжних. Основними засадами судочинства є: 1) законність; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) забезпечення доведеності вини; 4) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 5) підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; 6) забезпечення обвинуваченому права на захист; 7) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 8) забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; 9) обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддя зобов`язаний: 1) своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; 2) дотримуватися правил суддівської етики; 3) виявляти повагу до учасників процесу; 4) додержуватися присяги судді тощо.

Відповідно до ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення, встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу, порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Щодо мотивів відводу судді ОСОБА_3 так це те, що суддя не може приймати участь у розгляді справи, оскільки ОСОБА_6 є присяжного Франківського районного суду м. Львова, відтак з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо безсторонності головуючого судді під час розгляду вищенаведеного кримінального провадження адвокат заявила відвід.

Заявлений захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені нормами КПК України, оскільки станом на час розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_3 сама ОСОБА_6 відмовилась від участі присяжної у Франківському районному судді м. Львова, що підтверджується її письмовою заявою від 13.01.2020 та відповідним Наказом № 10 від 16.01.2020 за підписом В. о. Голови Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 «Про увільнення від виконання обов`язків присяжної ОСОБА_6 », який набрав чинності.

Адвокатом не надано також підтверджень, що суддя ОСОБА_3 розглядав справи у складі колегії до якої входила присяжна ОСОБА_6 .

Пункт 4 частини першої статті 75 КПК України, визначає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово постановляв, що «особиста неупередженість судді повинна вважатись присутньою доти, доки не доведено протилежного» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v.Belgium, № 94).

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012, у справі № 5-15п12).

Також, відповідно до Рішення Ради суддів України № 40 від 05.07.2019 у якому роз`яснено, що у судді не виникатиме конфлікт інтересів при розгляді справ, в яких стороною є особа, яка має статус присяжного відповідного суду, за умови відсутності приватного інтересу.

Відтак, приходжу до переконання, що законні підстави, передбачені КПК України, для задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_3 відсутні, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 34, 75 - 76, 80-81, 372, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити адвокату ОСОБА_5 захиснику ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 275 КК України про відвід головуючому у справі судді ОСОБА_3 щодо розгляду ним обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000019 (судова справа № 465/9395/13-к).

Копію ухвали скерувати особам, інтересів яких вона стосується.

Про прийняте рішення негайно повідомити суддю Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з часу оголошення повного тексту ухвали і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8