Провадження № 1-кп/750/95/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004893 від 20.08.2019 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий:

- 30.11.2001 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-22.10.2012 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
20.08.2019р., у період часу з 08 год. 09 хв. по 08 год. 14 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з буд. №139 по пр. Перемоги в м. Чернігові, діючи єдиним умислом, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи знайдену того ж дня на території м. Чернігова банківську картку Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввівши PIN-код останньої, який було написано на аркуші паперу, приєднаному до картки, з використанням банкомату САСN3170, що належить вище вказаному товариству, діючи таємно, здійснив операції по зняттю коштів п`ятьма транзакціями на загальну суму 15800 грн. 00 коп. з банківського рахунку № НОМЕР_2 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк», таким чином викравши кошти потерпілого ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Такими своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті щодо вчинення ним даного кримінального правопорушення, показав, що він їхав у тролейбусі, точний номер та дату вже не пам`ятає, на зупинці «5 школа» чоловіку, який стояв поряд з ним, стало зле, той втратив свідомість, він того чоловіка підхопив, щоб той не впав і виніс із тролейбуса, поклав на лавочку, з ним також вийшли чоловік і жінка, стали викликати «швидку», в цей час згадали, що у потерпілого були ще пакет якийсь, кепка, він повернувся за його речами до тролейбусу, коли підбирав кепку, побачив, що під сходинкою лежить чоловічий гаманець, що це був гаманець саме потерпілого він точно не знав, той гаманець він забрав собі, потім він пішов на П`ять Кутів, по дорозі розкрив гаманець, побачив, що там є банківські картки, до яких був причеплений папірець із кодом, він в той час мав важке матеріальне становище, тож вирішив зняти кошти із картки, знімав, як йому здається, разів шість, зняв у банкоматі кошти близько 16 тис. грн., цивільний позов, заявлений потерпілим визнав в частині завдання матеріальних збитків, в частині відшкодування моральної шкоди вважав завеликим, вважав, що потерпілий не знає, що саме він виносив його з тролейбусу, коли тому стало зле, у вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати, не позбавляти волі, оскільки тільки-но налагодив життя, має цивільну дружину, почав неофіційно працювати на утепленні фасадів.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд враховує, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не заперечують проти такого порядку дослідження доказів, правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів стосовно добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду, враховуючи викладене вище, свідчення обвинуваченого, які він надав суду, той факт, що обставини, встановлені під час кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 діяння повністю доведено і правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, суму викрадених коштів; особу обвинуваченого, який свою вину визнав, щиро розкаявся, його вік, стан здоров`я згідно наявних даних, що він повідомив про наявність у нього ряду тяжких захворювань, але документів на підтвердження викладеного не надав, що він має місце реєстрації та проживання, формально позитивно характеризується за місцем мешкання, під наглядом психіатра не перебуває, звертався за допомогою до наркологічного відділення ЧОПНЛ з 18.11.2005р. з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опоїдів, синдром залежності, раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, зміст досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені як високі, та у разі визнання обвинуваченого винним у пред`явленому йому обвинуваченні орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню ним повторних кримінальних правопорушень можливо здійснювати лише в умовах ізоляції з цілодобовим наглядом і контролем, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, та відсутність обставин, що те обтяжують, у зв`язку із чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, в якому він просить стягнути з обвинуваченого на його користь 17 742, 84 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, завданих злочином. Матеріальну шкоду обґрунтовує тим, що обвинувачений викрав кошти з його кредитної картки у сумі 15 800 грн., за що банком було нараховано йому 639 грн. комісії за зняття коштів через банкомат та 1 303, 84 грн. загальної суми відсотків, списаної по заборгованості станом на 02.02.2020р. Моральну шкоду обґрунтовує неправомірними діями відповідача, що полягають у крадіжці кредитної картки та використанні кредитних коштів.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд виходить з того, що в ході досудового розслідування було встановлено заподіяння матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 , у розмірі 15800 грн. В той же час до позову не додано доказів на заподіяння шкоди від вчиненого злочину у більшому розмірі. Суд також вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань потерпілого ОСОБА_5 з дотриманням засад розумності, виваженості та справедливості, а також матеріального стану обвинуваченого необхідно визначити до стягнення у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень. За наведеного позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у провадженні відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 15 800 (п`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень у відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні решти позову відмовити.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова - протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1