ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1911/20 Справа № 189/1857/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000408 від 23 серпня 2019 року, за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в уродженця смт. Покровське, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
щодо вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року до ОСОБА_6 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Згідно з оскаржуваною ухвалою, ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_6 23.08.2019 року близько 08.30 годин, знаходячись з дозволу власника на території приватного домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_11 , побачив на дерев`яній лавці, що розташована біля входу в будинок, мобільний телефон марки «Sigma» Comfort 50 menol Shell Duo, після чого у нього раптово виник намір, направлений на повторне протиправне вилучення чужого майна та звернення його на свою користь, будучи впевненим та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і його дії носять таємний характер, підійшов до даної лавки, звідки шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Sigma» Comfort 50 menol Shell Duo, ринкова вартість якого відповідно до висновку експерта №2993/19 від 06.09.2019 року становить 813,60 грн. (вісімсот тринадцять гривень шістдесят копійок), після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на вищезазначену суму.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо наявності у свідомості ОСОБА_6 чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, а тому висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту.
Окрім того, прокурор звертає увагу, що судом першої інстанції, в порушення вимог ч. 1 ст. 512 КПК України, було проведено судовий розгляд провадження за відсутності особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 .
Заслухавши суддю-доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
В силу вимог ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 134 КПК України, суд здійснює судовий виклик учасників кримінального провадження, участь яких у судовому провадженні є обов`язковою.
На переконання колегії суддів, цих вимог кримінального процесуального закону України судом першої інстанції дотримано не було.
Як видно з журналу та технічного запису судового засідання, а також з оскаржуваної ухвали, всупереч вище наведеним вимогам кримінального процесуального закону України, суд розглянув провадження без участі ОСОБА_6 , безпідставно визнавши його явку в судове засідання необов`язковою.
Окрім того, в силу вимог ч. 1 ст. 505 КПК України, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру підлягають встановленню, зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення.
Виходячи із передбачених ст. 19 КК України критеріїв, осудною є особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, тоді як неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
У випадку вчинення суспільно-небезпечного діяння у стані неосудності можливо вести мову лише про те, чи мало воно місце. В такому разі, умисел, мотив та мета, як вольові ознаки, виключаються, й мають місце лише тоді, коли особа здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Разом з цим, суд, застосувавши щодо ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, не звернув увагу на те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №204 від 31.10.2019 ОСОБА_6 у період інкримінованого йому діяння і в теперешній час страждає на хронічне психічне захворювання, яке позбавляло його можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння та позбавляє станом на теперішній час, усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними, та помилково дійшов висновку про спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_6 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння.
З огляду на викладені обставини, вважати обґрунтованими висновки суду стосовно наявності в діях ОСОБА_6 умислу та його спрямованості, мети і мотиву при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, колегія суддів не може та вважає слушними доводи прокурора щодо порушення в цій частині судом першої інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 506 КПК України особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що за вимогами п. 1 ч. 1 ст. 415 цього Кодексу, є безумовною підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
З огляду те, що розгляд цього провадження судом першої інстанції було проведено без участі особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, що не відповідає чинним на момент розгляду клопотання нормам КПК України та, в розумінні вимог ст. 412 КПК України, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає, що ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначені вище недоліки й порушення кримінального та кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2020 року про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4