Справа №370/3329/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2020 р. Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів Макарівського району Київської області

клопотання ОСОБА_3 про відвід складу суду,
в с т а н о в и в:

у провадженні Макарівського районного суду Київської області перебуває справа №370/3329/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, переобученного ч.2 ст.162, ч.2 ст.122, ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2018 року головуючим суддею обрано суддю ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 заявив відвід складу суду, оскільки вказаний склад суду унеможливлює його право на захист. Також ОСОБА_3 зауважив, що складом суду виносилися безпідставні ухвали.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_4 заперечила.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заяву підтримали, просили її задовольнити.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 проти задоволення заяви заперечив, посилаючись на те, що вказаний відвід є безпідставним.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений вимогами ст.ст.75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Згідно вимог ст.129 Конституції України, однією з засад здійснення правосуддя є незалежність судді. Вказаний базисний принцип здійснення правосуддя знаходить свій подальший розвиток у галузевому законодавстві, зокрема в ч.1 ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої суди, здійснюючи правосуддя, є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

Приписами ч.2 ст.52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про підстави відводу, не можуть свідчити про наявність неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду кримінального провадження, оскільки суддя при здійсненні своєї професійної діяльності є незалежними від будь-якого впливу з боку учасників процесу. Вказана незалежність є не особистим привілеєм фізичної особи, яка добровільно вступає на високу посаду судді, а необхідним засобом забезпечення відправлення правосуддя та знаходить своє вираження як на рівні організаційних засад побудови системи судової влади, так і на рівні процесуального забезпечення втілення в життя норм матеріального права як кримінального так і інших галузей права.

Суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_3 будь-яких обґрунтованих обставин, за яких, визначений склад суду не може проводити розгляд кримінального провадження не наведено, а вказані ним в судовому засіданні обставини не дають підстав для розумного сумніву в будь-якій упередженості та зацікавленості складу суду у вирішенні справи.
Таким чином, заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.75,76, 80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя