Справа № 539/4670/19
Провадження № 1-кп/539/513/2019
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
та потерпілого ОСОБА_5
розглянувши на підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження, яке надійшло з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні №0001441 від 12.11.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терни Лубенського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, в порядку ст. 89 КК України не судимого ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
15 жовтня 2019 року, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , тимчасово проживаючи у будинку, що в АДРЕСА_2 , помітив металеву плиту пічного опалення, електродриль «ІНТЕРСКОЛ» та водяний електронасос « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належні ОСОБА_5 , які вирішив таємно викрасти.

Після цього, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрав металеву плиту пічного опалення, вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи №2113 від 19.11.2019 року 433 гривні 33 копійки; електродриль «ІНТЕРСКОЛ», вартістю 250 гривень та водяний електронасос «РУЧЕЕК», вартістю 250 гривень, належні ОСОБА_5 .

З викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 933 гривні 33 копійки.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

28.11.2019 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення, за умовами якої сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, щодо розміру заподіяної матеріальної шкоди, який становить 933 гривні 33 копійки та щодо наслідків умисного невиконання угоди про примирення, передбачених ст.476 КПК України.

Відповідно до угоди сторони погодились про попереднє призначення покарання ОСОБА_4 у виді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки та покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

На підставі ч.1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

На підставі ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості; сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про примирення, дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання. ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, в обсязі обвинувачення, погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення і наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене покарання, пояснивши, що розуміє, що при затверджені угоди про примирення він буде позбавлений можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що сторони угоди розуміють наслідки її укладення та затвердження, визначені ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення, укладеної між сторонами. Характеризуючи дані ОСОБА_4 та його відношення до вчиненого, не дають підстав для не затвердження угоди.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_4 .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили, суд не знаходить.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 28 листопада 2019 року про примирення між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001441 від 12.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 28 листопада 2019 року покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 628 гривень 04 копійки витрат на проведення судової експертизи №2113 від 19.11.2019.

Речовий доказ: металева пічна плита, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому за належністю.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду ОСОБА_1