Справа № 127/6543/20
Провадження №11-кп/801/740/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000067 від 18.01.2020 року по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000067, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на заставу відмовлено.
Клопотання прокурора задоволено.
Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів з 14 травня 2020 року до 12 липня 2020 року включно.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , непогодившись з ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року, подав апеляційну скаргу, просив скасувати повністю ухвалу Вінницького міського суду від 14.05.2020 року, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 020 грн. та покласти на нього обовязок прибувати по першому виклику до прокурора, суду на визначений час, утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками з обставин кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000067 від 18.01.2020 року, повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що ухвала суду не відповідає вимогам обгрунтованості та вмотивованості, винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильної оцінки фактичних обставин справи, тому підлягає скасуванню.
Судом в порушення ч.2 ст. 314 КПК України розпочате підготовче судове засідання без участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , при цьому судом не приймалися рішення, які суд мав вирішувати у підготовчому судовому засіданні відповідно ч.3 ст. 314 КПК України, так само як судом не приймалися рішення, пов`язані з підготовкою до судового розгляду.
Суд в порушення вимог розділу II КПК України за відсутності письмового обгрунтованого клопотання прокурора без дослідження доказів, на підставі усного клопотання прокурора, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вже вдруге на стадії підготовчого судового процесу продовжив підзахисному запобіжний захід у виді тримання під вартою чим порушив принцип верховенства права, адже ч.2 ст. 8 КПК України визначено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в порушення ч.3 ст.183 КПК України судом не визначений розмір застави, який був застосований ухвалою від 24.01.2020 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області.
Крім того, судом першої інстанції при продовженні запобіжного заходу не дотримані вимоги ч.3 ст. 199 КПК України.
Підстав для ініціювання продовження утримання ОСОБА_7 під вартою у сторони обвинувачення на стадії підготовчого судового засідання немає, оскільки не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою
Судом не враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачає позбавлення волі до трьох років, вичерпний перелік підстав застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч.2 ст.183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Під час підготовчого судового процесу не встановлені обгрунтовані докази того, що обвинувачений переховувався від слідства або перешкоджав кримінальному провадженню в досудовому розслідуванні, яке завершено та обвинуваченому й не повідомлено про підозру у вчиненні інших злочинів з 23.01.2020 року.
Продовжуючи тримання під вартою, суд не надав належну оцінку документам наданим стороною захисту щодо особи підзахисного ОСОБА_7 та обставин, які встановлюють соціальні міцні звязки та підтверджують соціально-стримуючі фактори.
Захисник вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, вдівець, допомагає у вихованні, лікуванні та утриманні свого сина інваліда, який проживає після смерті дружини із тещою ОСОБА_7 , мав у період з 09.02.1999 року місце реєстрації у с.Вітове Чигиринського району Черкаської області, має батьків пенсійного віку, батька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліда 3-ої групи, яка має хронічні та невиліковні захворювання серця, двічі перенесла інфаркт у 2009, 2015 році, постійно потребує стороннього догляду, який би міг забезпечити ОСОБА_7 .
Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання сторони захисту не обгрунтував підстави для відмови у задоволенні клопотання, не врахував, що визначення розміру застави у абсолютно непомірному розмірі без оцінки обставин, що підлягають врахуванню під час обрання запобіжного заходу є грубим порушенням ст.5,6,7,13, 17 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.29,32,62,129 Конституції України, ст.8,9,10,11,12,17,20,22 КПК України.
З урахуванням матеріального становища обвинуваченого, тих обставин, що останній та інші особи в його інтересах протягом чотирьох місяців не внесли заставу визначену в сумі 42 420 грн., згідно п.1 ч. 5 ст. 182 КПК України просив визначити заставу 21 020 грн.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, приймаючи рішення щодо продовження строку запобіжного заходу, суд врахував соціальні зв`язки обвинуваченого, те, що він офіційно не працює, немає джерела доходу, є уродженцем Черкаської області, немає постійного місця проживання у м.Вінниці та Вінницькій області, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих та свідків, не погоджується також з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_7 не входить до кола осіб визначених ч.2 ст.183 КПК України так, як вказане питання вирішувалося судом при вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, який може перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на потерпілих, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 щодо відсутності письмового клопотання прокурора при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , які він вважає порушеннями розділу II КПК України, то суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.
З аналізу положень кримінального процесуального закону про порядок застосування запобіжного заходу вбачається, що обрання, скасування або зміна запобіжних заходів може ініціюватись стороною обвинувачення або захисту, а також судом.
Проте незалежно від наявності клопотання сторін суд у будь-якому разі зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, який рахується з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд має винести вмотивовану ухвалу, якою скасовує або змінює обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Зазначені положення закону викладені у правових позиціях колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 року у справі № 428/10245/18.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції усного клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2020 року до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 42 040 грн, в подальшому строк тримання під вартою продовжено ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2020 року до 17.05.2020 року.

Захисник звертає увагу, що при прийнятті рішення судом в порушення ч.3 ст. 183 КПК України не визначено заставу.
Однак, заставу визначено судом при застосуванні запобіжного заходу, тому при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застава повторно не застосовується.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
17.03.2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000067 від 18.01.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України скерований до суду.

Безпідставні твердження захисника щодо порушення ст. 314 КПК України .
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року суд прийняв рішення про відкладення підготовчого судового засідання у зв`язку з необхідністю участі у ньому потерпілих.
При цьому розгляд судом клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 не є порушенням кримінального процесуального закону, оскільки згідно ст. 315 КПК України суд вирішив лише питання щодо запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник вказує на порушення п.3 ч.2 ст. 183 КПК України
Згідно п.3 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Судом першої інстанції враховано вимоги п.3 ч.2 ст. 183 КПК України та обгрунтовано належним чином рішення про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
З доводами суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_7 , хоча і являється особою раніше несудимою, обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кількох епізодів кримінального правопорушення у співучасті з невстановленими особами, які на даний час незатримані, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого йому діяння та наявних ризиків в кримінальному провадженні, останній не має достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки зазначені стороною захисту обставини про наявність на утриманні у ОСОБА_7 дитини та матері, які є інвалідами, а також батька-пенсіонера, не стали стримуючими факторами для запобігання злочинів та дає підстави вважати, що останній, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході може змовлятися зі своїми спільниками, повідомляти їх про важливу для судового розгляду інформацію, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, доказами чого є те, що суду не було надано переконливих доказів щодо постійного місця проживання , оскільки зареєстрований АДРЕСА_1 , винаймав житло АДРЕСА_2 , може впливати на потерпілих та свідків, з якими він мав безпосередній контакт, оскільки обвинуваченому відоме їх місце проживання.
Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу, що рішення слідчого судді Вінницького міського суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 24.01.2020 року відносно ОСОБА_7 , при прийнятті якого перевірялися обставини та підстави застосування запобіжного заходу, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.03.2020 року про продовження запобіжного заходу стороною захисту не оскаржувалися, що дає підстави вважати, що сторона захисту погоджувалась з такими запобіжним заходом.

Посилання у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, факт наявності на його утриманні батьків пенсійного віку та дитини інваліда, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає.
У відповідності до вимог ст. 178 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.
Прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та неможливим, заявлені ризики не зменшилися, а перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що виправдовує тримання ОСОБА_7 під вартою.

Рішення суду про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, відповідає меті забезпечення реалізації завдань кримінального провадження, так як у даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник ставить під сумнів доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, однак при цьому ставить питання щодо доцільності визначення застави, тобто фактично погоджується з наявністю ризиків.
Відповідно ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 або ч.4 183 цього Кодексу.
При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 визначалась застава, яку ні він, ні інші особи не внесли.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 хоча і підтримав апеляційну скаргу захисника, однак пояснив, що сплатити заставу у розмірі 21 020 грн.ні він, ні його родичі неспроможні.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану обвинуваченого вважає, що запобіжний захід у виді застави не забезпечить виконання обовязків та належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 на більш мякий, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується , вчинених зокрема, відносно двох потерпілих осіб похилого віку.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.05.2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4