Справа № 486/72/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області клопотання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про перевірку незаконних методів досудового розслідування кримінального провадження №0000567, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 серпня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив про застосування відносно нього незаконних методів слідства, зокрема, психологічного тиску з боку капітана поліції Мунтян та слідчого Стрельнікова, імен та по батькові яких він не знає.

Обвинувачений вказав, що поліцейські погрожували відвезти його до лісу, де застосувати фізичну силу у разі, якщо він не надасть визнавальні показання.

За таких обставин, обвинувачений вказав, що дав неправдиві показання слідчому та під тиском погодився брати участь у слідчому експерименті.

Обвинувачений ОСОБА_7 , у свою чергу, також посилався на здійснення з боку поліцейських психологічного тису на нього в ході досудового розслідування.

Зокрема, вказував, що у день затримання поліцейські, прізвище, ім`я та по батькові яких не зазначив, погрожували відвезти його до лісу та зробити інвалідом.

У зв`язку із цим, обвинувачені вказали на необхідність проведення перевірки цих обставин.

Прокурор, захисники, потерпілий та його представник не заперечували проти доручення уповноваженому органу здійснити перевірку заяв обвинувачених щодо застосування відносно них заборонених методів слідства.

Тому вирішуючи вказане питання, суд виходив із такого.

Статтею 11 КПК України визначено, що забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
Частинами 1, 2 ст. 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.
Відповідно до вимог ч.6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
З урахуванням вищенаведених положень КПК України, суд зобов`язаний вживати заходи щодо захисту прав людини.
Згідно ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі дії.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п.102 рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п.131 рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).
Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України», де вказано, що коли особа заявляє небезпідставну скаргу на дії працівників правоохоронних органів, повинно бути проведено ефективне розслідування, під час якого можливо знайти та забезпечити покази винуватих осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду передбачають проведення незалежного неупередженого розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні.
Проведення слідчої дії в порядку ч. 3 ст. 333 КПК України призначається тому органу, який проводив досудове слідство, разом з тим, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у рішенні від 17 березня 2011 року справа «Бочаров проти України», здійснення розслідування фактів жорстокого поводження та катування щодо особи під час досудового слідства тим же органом, який проводив досудове розслідування не може бути визнане незалежним та ефективним розслідуванням.
На підставі викладеного, враховуючи, що заяви обвинувачених про застосування відносно них заборонених методів слідства, зокрема, у виді психологічного тиску, під час досудового розслідування перевірені не були і потребують окремої перевірки на стадії судового провадження, оскільки її результати можуть мати істотне значення для цього кримінального провадження і не можуть бути отримані іншим шляхом, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинувачених та доручити територіальному управлінню ДБР, розташованому у м. Миколаєві, провести перевірку обставин, зазначених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час судового розгляду, встановивши чи мали місце факти застосування щодо них заборонених методів слідства.
З цих мотивів, керуючись ст.ст. 333, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Клопотання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про перевірку застосування незаконних методів досудового розслідування задовольнити.

Доручити Державному бюро розслідувань в особі його територіального управління, розташованого у м. Миколаєві, перевірити обставини, вказані обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , про застосування відносно них незаконних методів досудового розслідування співробітниками та слідчим Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області та про результати перевірки повідомити Арбузинський районний суд Миколаївської області у строк до 26 червня 2020 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3