Справа № 184/2671/18
Номер провадження 1-кп/184/79/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000714 від 17.09.2018 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньою освітою, не працюючого, без фактичного місця проживання, раніше судимого:

- 11.09.2018 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- 27.02.2019 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 289, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

На початку червня 2018 року (точної дати встановити не надалось можливим) приблизно о 15:00 ОСОБА_3 знаходився у посадці в районі міської зони відпочинку м. Покров Дніпропетровської області, де збирав металобрухт. Під час збирання металобрухту ОСОБА_3 відкопав чотири металевих предмета, які за зовнішніми ознаками схожі на артилерійські снаряди калібру 122 мм. Зрозумівши, що дані чотири предмета є артилерійськими снарядами, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання, придбання вказаних бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В той же час, знаходячись там же, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне зберігання, придбання бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, привласнив знайдені ним чотири артилерійські снаряди калібру 122 мм, чим незаконно придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, залишив знайдені ним чотири артилерійські снаряди калібру 122 мм на місці, де він їх знайшов, а саме у посадці в районі міської зони вдпочинку м. Покров Дніпропетровської області, яке було відоме лише йому, чим незаконно став зберігати бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

17.09.2018 у ОСОБА_3 виник злочинний намір спрямований на незаконне носіння бойових припасів, знайдених ним у червні 2018 року. В той же день приблизно о 10:00, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння бойових припасів, ОСОБА_3 пішов на місце, де він залишив зберігатись знайдені ним чотири предмета, схожі на артилерійські снаряди калібру 122 мм, поклав їх у мішок, який поклав на двоколісний візок та пішов з ними до бомбосховища біля будинку АДРЕСА_1 , щоб там розібрати.

17.09.2018 об 11 годині 10 хвилин за будинком № 1 по вул. Шатохіна м. Покров Дніпропетровської області працівниками Покровського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області на підставі ст. 263 КУпАП затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КУпАП. Під час особистого огляду ОСОБА_3 у наявному у нього з собою мішку виявлено та вилучено чотири предмета, схожі на артилерійські снаряди калібру 122 мм, які згідно висновку експерта №33/5.2/473 від 27.11.2018 є артилерійськими снарядами АС-122 мм, які відносяться до категорії бойових припасів, які ОСОБА_3 носив, зберігав, придбав без передбаченого законом дозволу.

Під час судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що 2018 року (точної дати не пам`ятає) він збирав металобрухт в зоні відпочинку м.Покров, де знайшов 4 металеві предмети довгої овальної форми з загостреним кінцем, загальною вагою 60 кг. За зовнішніми ознаками припустив, що знайдений ним металобрухт може бути снарядами. Знахідку він сховав під кущем, а через деякий час повернувся, поклав снаряди у мішок, який погрузив на візочок та попрямував до бомбосховища, біля якого знаходився пункт прийому металобрухту, однак був затриманий працівниками поліції, якими було здійснено його особистий огляд та вилучено снаряди. У вчиненому розкаюється, наміру використовувати снаряди за призначенням він не мав.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у незаконному носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, неодружений, на утриманні дітей не має, не працюючий, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря фтизіатра.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст.263 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченого ОСОБА_3 вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2019 року засуджено за ч. 2 ст. 289, 71 КК України до 6 років позбавлення волі.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати ч. 4 ст. 70 КК України і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Речові докази ? відсутні.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для обрання запобіжного заходу та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2019 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 04.12.2018 року, зарахувавши в строк відбування остаточно призначеного покарання, із розрахунку день за день, частково відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 27.02.2019 року з 04.12.2018 року до набрання цим вироком законної сили.

Речові докази ? відсутні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1