У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.01.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, зарахувати попереднє ув`язнення в строк відбування покарання, з розрахунку, що 1 день ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, в період з 26.04.2018 року по 30.07.2018 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання.

Узагальнені доводи апелянта.

Засуджений вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Посилаючись на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.02.2018 року, вважає, що є підстави для зарахування йому попереднього ув`язнення в строк покарання з 26.04.2018 року по 30.07.2018 року.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Залишаючи клопотання засудженого ОСОБА_5 без задоволення, суд першої інстанції зазначив, що в рамках кримінального провадження засудженому ОСОБА_5 ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2019 року вже проведено зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув"язнення із застосуванням норми ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-УШ, який набув чинності 24.12.2015 року).

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
В правовому висновку про застосування норми права, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі № 663/537/17 зазначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII від 18 травня 2017 року), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838- VIII від 26.11.2015 р.

Із матеріалів особової справи засудженого та судового провадження вбачається, що вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, постановлено взяти його під варту з зали суду. Строк відбування покарання визначено обчислювати з 05 жовтня 2017 року (а.с.3-4 особової справи засудженого).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року вирок Березанського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року залишено без змін та звернуто до виконання (а.с.31-33, 36 особової справи).

Окрім того, вироком Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2014 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням обов"язків, передбачених ст.76 КК України (а.с.30 особової справи).

Ухвалою Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 лютого 2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 , призначеного за вищевказаним вироком та засудженого направлено в місця відбуття покарання строком на 3 роки позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обрано взяття під варту в залі суду (а.с.48 особової справи).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2018 року вищенаведену ухвалу залишено без змін.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15.01.2019 року, у відповідності до вимог ч.1 ст.71 КК України, до вироку Березанського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року засудженому приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19 лютого 2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі (а.с.59 особової справи).

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 27.02.2019 року, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, засудженому зараховано у строк покарання термін попереднього ув"язнення з 05.10.2017 по 26.04.2018р, включно, із розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі. Ухвала набрала чинності 07 березня 2019 року (а.с.61 особової справи).

Отже, як вбачається з вищенаведеного, строк попереднього ув"язнення з 05.10.2017р. (затримання ОСОБА_5 ) по 26.04.2018р. (дата набрання вироком Березанського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2017 року законної сили), зараховано судом в строк відбування покарання засудженому.

В період з 26 квітня 2018 року по 30 липня 2018 року засуджений фактично відбував покарання,а тому цей період не є попереднім ув`язненням.

Тому, згідно ч.5 ст. 72 КК України зазначений строк не підлягає зарахуванню у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 .
Отже, прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обгрунтованим, а тому доводи засудженого не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14.01.2020 року відносно ОСОБА_5 - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: