Номер провадження: 11-сс/813/85/20
Номер справи місцевого суду: 522/491/17 1-кс/522/497/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні №00001038 від 12.08.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.4 КК України,-
встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00001038 від 12.08.2014 року та накладено арешт на транспортний засіб «Jaguar» модель «X-TYPE» 2006 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 із забороною на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що у кримінальному провадженні був встановлений автомобіль, щодо якого маються відомості про те, що він незаконно був вилучений у володільця і, ці обставини є предметом дослідження і доказування у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 91 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання представника потерпілого підлягає задоволенню частково з метою запобігання можливості пошкодження і знищення майна (речових доказів), забезпечення виконання покладених на сторону обвинувачення обов`язків щодо збирання доказів відповідно до ст. 93 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання представника потерпілого. Зазначає, що слідчий суддя не врахував, що майно не є тимчасово вилученим та не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, та не надав належної оцінки обставинам справи з огляду на те, що вона, як власниця арештованого майна не є підозрюваною чи обвинуваченою у кримінальному провадженні №00001038 від 12.08.2014 року, а вона є добросовісним набувачем арештованого майна.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно матеріалів судового провадження, майно, на яке ухвалою слідчого судді накладений арешт, перебуває у ОСОБА_10 , яка згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є власником автомобіля марки «Jaguar» моделі «X-TYPE», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК України, ОСОБА_10 є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.
Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді районного суду, апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Слідчим відділом Портофранківського ВП Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №00001038 від 12.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
11.01.2017 року представник потерпілого звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Апеляційним судом встановлено, що клопотання та обставини на які посилається представник потерпілого, як на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно фактично відповідає вимогам ст.171 КПК України та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При розгляді клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, пославшись на вимоги ст.170 КПК України, частково задовольнив клопотання, наклавши арешт на майно, як на таке, що забезпечить збереження речових доказів, а також заборонив відчужувати, розпоряджатись і користуватись цим майном з метою недопущення його можливості пошкодження і знищення.
Апеляційний суд, з огляду на те, що автомобіль марки «Jaguar» моделі «X-TYPE», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до матеріалів кримінального провадження, може бути предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, оскільки на теперішній час орган досудового розслідування не виконав всіх необхідних слідчих дій, направлених на перевірку доводів потерпілого щодо незаконного заволодіння автомобілем, погоджується з висновками слідчого судді і, вважає, що автомобіль слід арештувати з метою забезпечення його збереження як речового доказу.
Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, апеляційним судом не встановлено та апелянтом не доведено.
На думку апеляційного суду, для ефективного розслідування даного кримінального провадження, орган досудового розслідування на даній стадії досудового слідства з урахуванням конкретних обставин справи та ризику подальшої його втрати, має потребу у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема накладення арешту на автомобіль марки «Jaguar» моделі «X-TYPE», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , до встановлення всіх фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що цілком відповідає вимогам ст. 2 КПК України.
Разом з цим, вирішуючи питання про накладення арешту на майно із тимчасовим позбавленням права на його розпорядження та користування, яке належить ОСОБА_10 , слідчий суддя послався, але не врахував положення ч. 11 ст. 170 КПК України, згідно якої, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Підтвердження таких обставин в матеріалах справи відсутні та сторона обвинувачення їх наявність не довела, а тому у слідчого судді не було підстав застосовувати такі обмеження як заборона користування належним ОСОБА_10 транспортним засобом, яким остання на теперішній час володіє на законних підставах.
З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання представника потерпілого частково, шляхом постановлення нової ухвали про накладення арешту автомобіль марки «Jaguar» моделі «X-TYPE», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , без заборони законному власнику користуватись цим транспортним засобом.
Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2017 року про накладення арешту на майно скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , накласти арешт на автомобіль «Jaguar» моделі «X-TYPE», 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , із забороною розпоряджатись, відчужувати його.
В іншій частині клопотання залишити без задоволення
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4