Справа №522/250/20
Провадження №1-кс/522/1703/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів,-

УСТАНОВИВ:

Прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 звернулася з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наступне.

СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000074 від 19.12.2019.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , було здійснено привласнення майна держави, через проведення тендерів на закупівлі медичних препаратів, в супереч встановленому Законом порядку, а також привласнення майна під час виконання ремонтно-будівельних робіт.

З метою перевірки фактів викладених в повідомленні від 19 грудня 2019 року виникла необхідність в отриманні копії та оригіналів документів. що стали підставо для укладення договорів на закупівлі обладнання з ІНФОРМАЦІЯ_3 за минулий період 2017-2019 роки на загальну суму понад 34 120 000,00 гривень.

Відповідно до опрацювання сайту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » встановлено що Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), уклало 4 договори із ОНМедУ на постання медичного обладнання: на загальну суму 34 120 000,00 гривень.

Органом досудового розслідування з метою повного, всебічного та неупередженого проведення розслідування по даному кримінальному провадженню, встановленні осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також виявлення можливих спільників, виникла необхідність отримати документи, які надали б змогу отримати додаткову доказову інформацію та дозволили б, шляхом їх дослідження, підтвердити або спростувати фактів наведені викладених у зверненні.

На думку сторони обвинувачення, існує наявність достатніх підстав вважати, що є реальна загроза зміни або знищення такої інформації, тому розгляд клопотання необхідно проводити без виклику осіб, у володінні яких знаходиться ця інформація.
Тому прокурор просить надати тимчасовий доступ до зазначених відомостей.

В судове засідання прокурор не з`явилася, відповідно до письмової заяви, розгляд клопотання просить здійснити за її відсутності, клопотання підтримує в повному обсязі.

Розгляд клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів здійснено без виклику осіб, у володінні яких вони перебувають, на підставі ч.2 ст.163 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити з наступних підстав.
Встановлено, що СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України у кримінальному провадженні №0000074 від 19.12.2019.

Відповідно до ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які мають значення для встановлення як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та у разі неможливості іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, а також у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до положень ст.ст.132, 159 КПК України, застосування такого заходу не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відповідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Відповідно до положень ч.1 ст.110 КПК, всі рішення прокурора є процесуальними рішеннями, а згідно з вимогами ч.3 цієї ж статті рішення прокурора приймається у формі постанови.

Відповідно до ч.6 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Таким чином, рішення керівника відповідного органу прокуратури про визначення прокурора чи групи прокурорів у конкретному кримінальному провадженні є процесуальним і має бути винесено у формі постанови.
У матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення групи прокурорів.
Згідно з положеннями ч.2 ст.92 КПК обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладено на сторону, що їх подає, а відповідно до ст.94 КПК обов`язок оцінки доказів з точки зору їх допустимості покладено на суд.
Виходячи з положень ч.1 ст.37, ч.2 ст.37, ч.ч.1,3,6 ст.110 КПК, постанова про призначення прокурора, якою надаються конкретному прокурору (групі прокурорів) повноваження, передбачені ст.36 КПК, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.
Не наділяє прокурора повноваженнями здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням з повноваженнями, передбаченими ст.36 КПК, і витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за відсутності відповідного процесуального рішення керівника органу прокуратури.
Зазначена правова позиція викладена в рішенні ВС колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 грудня 2019 року, справа № 235/6337/18 провадження № 51-2641км19.
За таких обставин, слід дійти висновку про відсутність, передбачених кримінальним процесуальним кодексом підстав для задоволення вказаного клопотання.

Керуючись ст.ст.132, 159-166 КПК України,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:
10.02.2020