Справа № 573/180/20
Номер провадження 1-кп/573/65/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілих: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Білани Білопільського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працюючого слюсарем ПТО «Суми», в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 грудня 2019 року близько 09 години ОСОБА_4 прийшов у гості додому до раніше знайомої йому ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у кухні будинку зазначеного домогосподарства ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вживали спиртні напої.

Приблизно о 12 годині ОСОБА_4 вийшов з приміщення кухні до гостьової кімнати будинку, де на столі побачив мобільні телефони марки «Nomi i5012» та «Lenovo A66», що належали ОСОБА_6 та вирішив їх викрасти.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, користуючись тим, що ОСОБА_6 та інші особи, з якими розпивав спиртне, перебувають у кухні, ОСОБА_4 , діючи таємно, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливий мотив, викрав мобільний телефон марки «Lenovo A66», вартістю 300 грн, та мобільний телефон марки «Nomi i5012» вартістю 500 грн.

Викрадені мобільні телефони ОСОБА_4 сховав до кишені своєї куртки, після чого пішов з будинку та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 800 грн.

Крім того, 25 грудня 2019 року у післяобідній час ОСОБА_4 перебував у квартирі свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , де вони разом вживали спиртні напої.

Приблизно о 16 годині у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення належного потерпілому мобільного телефону «Xiaomi Redmi 6A».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, користуючись тим, що ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, заснув, ОСОБА_4 , діючи таємно, повторно, шляхом вільного доступу, переслідуючи корисливий мотив, викрав з кишені штанів потерпілого мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A», вартістю 2 564 грн з двома сім-картками, одна з яких мобільного оператора ПрАТ «Водафон Україна», а інша - мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 25 грн кожна, на рахунках яких грошових коштів не було. Викрадений мобільний телефон ОСОБА_4 сховав до кишені своєї куртки, після чого пішов з квартири ОСОБА_5 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2 616 грн.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював їх суспільно небезпечний характер, передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у виді завдання матеріальної шкоди власникам майна та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема підтвердив, що 25 грудня 2019 року приблизно о 09 годині прийшов у гості до своєї знайомої ОСОБА_6 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Перебуваючи у кухні будинку він, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вживали спиртні напої. Приблизно о 12 годині вийшов з кухні до зали, щоб переключити музику на комп`ютері. На столі біля комп`ютера побачив два мобільні телефони «Nomi i5012» та «Lenovo A66», які викрав, поклавши до кишені своєї куртки. Після цього, хвилин через 20 покинув домогосподарство ОСОБА_6 .

Крім того, 25 грудня 2019 року після обіду прийшов додому до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає на АДРЕСА_3 . Перебуваючи у квартирі, разом з останнім випили пива. Приблизно о 16 годині ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, заснув у спальні. Скориставшись цим, він таємно викрав з кишені штанів останнього мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A» на дві сім картки. Викрадений мобільний телефон сховав до кишені своєї куртки та пішов з квартири.

Вартість викраденого у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 майна обвинувачений не оспорює.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх особливості та обставини вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_4 злочинів, які за кваліфікацією ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості.

Особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має молодий вік, постійне місце роботи, стабільний заробіток та задовільну характеристику за місцем проживання (а. с. ____).

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, якими суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, беручи до уваги що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу та за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі. Остаточно призначаючи покарання, суд враховує кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності та вважає за доцільне призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, призначення обвинуваченому зазначеного покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

В ході досудового розслідування потерпілим ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у сумі 2 616 грн, який останній визнав повністю.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 127 та ч. 1 ст. 128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною першою статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вартість викраденого обвинуваченим майна потерпілого становить 2 616 грн. Вказана сума ОСОБА_4 не оспорюється. Таким чином, враховуючи, що розмір позовних вимог дорівнює сумі завданих злочином матеріальних збитків, суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Матеріальна шкода, завдана злочинними діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 відшкодована у повному обсязі на стадії досудового розслідування, у зв`язку з чим цивільний позов останньою не заявлявся.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази - банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити останньому, мобільні телефони марки «Nomi i5012» та «Lenovo A66», які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити останній як власнику (а. с. ).

Під час досудового розслідування проводилися судові товарознавчі експертизи, загальна вартість яких становить 942 грн 06 коп. (а. с. ). На підставі ст. 124 КПК України вказана сума процесуальних витрат підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Під час досудового розслідування запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 616 (дві тисячі шістсот шістнадцять) гривень в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 06 копійки процесуальних витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речові докази: банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 залишити ОСОБА_5 , мобільні телефони марки «Nomi i5012» та «Lenovo A66» залишити ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: