ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1480/20 Справа № 331/8879/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2020 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 27 квітня 2020 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд зазначив, що ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі та з урахуванням даних про особи обвинувачених дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченим та позбавляє обвинувачених можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, запобіганню спробам переховуватися від суду, оскільки залишаючись на волі обвинувачені можуть переховуватись суду з метою уникнення можливого покарання, що може призвести до невиправданої тяганини розгляду даного кримінального провадження, незаконно впливати на свідків або потерпілих, шляхом вмовлянь або залякувань з метою уникнення відповідальності, оскільки вказані особи в ході судового розгляду ще не були допитані.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний у виді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог, вказує на передчасний розгляд питання про продовження запобіжного заходу, що позбавило його можливості оскаржити попередню ухвалу. Поряд із цим, ОСОБА_7 вказує на порушення строків його ознайомлення з клопотанням прокурора про продовження строку запобіжного заходу, а також неврахування судом й тих обставин, що воно не містить доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також об`єктивних даних, які вказують на неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім цього, ОСОБА_7 вказує на те, що суд проігнорував, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючи дані, має на утриманні неповнолітню дитину та інвалідність, за якою потребує медичного лікування, яке не може бути надано в умовах СІЗО. До того ж суд не врахував порушення, допущені під час досудового розслідування провадження.
На переконання обвинуваченого, при розгляді питання про продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу суд не дотримався вимог КПК України, не застосував Конвенцію та практику ЄСПЛ.
Серед іншого, ОСОБА_7 вказує на тривалість перебування його під вартою, що складає майже 2 роки 9 місяців.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог, вказує на передчасний розгляд питання про продовження запобіжного заходу, що позбавило його можливості оскаржити попередню ухвалу. Поряд із цим, ОСОБА_8 вказує на порушення строків його ознайомлення з клопотанням прокурора про продовження строку запобіжного заходу, а також неврахування судом й тих обставин, що воно не містить доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також об`єктивних даних, які вказують на неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім цього, ОСОБА_8 вказує на те, що суд проігнорував, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, не продовжував злочинну діяльність, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючи дані, має на утриманні малолітню дитину. До того ж суд не врахував порушення, допущені під час досудового розслідування провадження.
На переконання обвинуваченого, при розгляді питання про продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу суд не дотримався вимог КПК України, не застосував Конвенцію та практику ЄСПЛ.
Серед іншого, ОСОБА_8 вказує на тривалість перебування його під вартою, що складає майже 2 роки 9 місяців.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що суд проігнорував те, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючи дані, має на утриманні неповнолітню дитину.
На переконання обвинуваченого, судом не враховано тих обставин, що клопотання прокурора не містить доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також об`єктивних даних, які вказують на неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
ОСОБА_10 вважає, що при розгляді питання про продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу суд не дотримався вимог КПК України, не застосував Конвенцію та практику ЄСПЛ.
Серед іншого, ОСОБА_10 вказує на тривалість перебування його під вартою, що складає більше ніж 2 роки 9 місяців.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог, вказує на порушення строків його ознайомлення з клопотанням прокурора про продовження строку запобіжного заходу, а також неврахування судом й тих обставин, що воно не містить доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також об`єктивних даних, які вказують на неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Окрім цього, ОСОБА_9 вказує на те, що суд проігнорував, що він ніколи не переховувався від слідства, не перешкоджав встановленню істини по справі, раніше не був під слідством та судом, має позитивні характеризуючи дані, в тому числі з місця роботи в ОВС України, має на утриманні малолітню дитину.
На переконання обвинуваченого, судом не враховано тих обставин, що клопотання прокурора не містить доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також об`єктивних даних, які вказують на неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
ОСОБА_9 вважає, що при розгляді питання про продовження щодо нього строку дії запобіжного заходу суд не дотримався вимог КПК України, не застосував Конвенцію та практику ЄСПЛ.
Серед іншого, ОСОБА_9 вказує на тривалість перебування його під вартою, що складає більше ніж 2 роки 8 місяців.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинувачених та їх захисників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_9 відмовився від поданої ним апеляційної скарги.
За таких обставин, колегія суддів, прийнявши відмову останнього від апеляційної скарги, переглядає законність судового рішення виключно з підстав, наведених в апеляційних скаргах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання осіб під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та доводи обвинувачених і їх захисників щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції відповідно до ст.178 КПК України, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , дані про особу обвинувачених, їх вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні, та те, що інкриміновані дії обвинувачені вчинили в період, коли були працівниками правоохоронних органів, а також, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та мають місце і на теперішній час, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Всі викладені обвинуваченими апеляційні доводи були предметом дослідження судом при продовженні обвинуваченим строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_9 від апеляційної скарги.

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених за ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4