СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панфили Яготинського району Київської області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України,
у кримінальному провадженні за №0000450 від 22.01.2020 року,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, без застосування застави.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий в клопотанні, а прокурор в судовому засіданні зазначали про те, що станом на час звернення до слідчого судді із зазначеним клопотанням зібрано достатньо доказів, щоб стверджувати про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, що надає право, за переконанням сторони обвинувачення, звертатися до слідчого судді із клопотанням про застосування одного із запобіжних заходів.

Також, продовжив прокурор, що на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, в такій кількості, що не вбачається підстав вести мову про застосування іншого не пов`язаного із триманням під вартою запобіжного заходу.
Так, прокурор впевнений, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція статей кримінального правопорушення у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, за ч. 2 ст.187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Зауважив, що ОСОБА_8 не одружений, а тому ставиться під сумнів наявність соціальних зв`язків, що підвищує ймовірність ризику переховування.

Серед іншого прокурор зазначив, що підозрюваний не має постійного місця проживання в м. Києві, а також те, що офіційна робота у підозрюваного ОСОБА_5 відсутня, що підвищує також ймовірність ризику переховування.

Прокурор переконаний, що більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого та на розслідування кримінального провадження, оскільки останній вчинив тяжкий злочин пов`язаний із насильством.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, вказавши, що є вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, та те, що підозрюваний лише перебуваючи під вартою зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ст.177 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 , думку якої підтримав підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання, вказавши на недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просив обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Солом`янським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000450 від 22.01.2020 рокуза підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України.

ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 21.01.2020, приблизно о 23 годин 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння по вул. Політехнічна, 35 в м. Києві, помітили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_10 , який в цей час стояв біля лавочки по вказаній вище вулиці. У цей час у останніх виник злочинний умисел на відкритого викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , відповідно до розподілених ролей, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та став відволікати увагу потерпілого.
Невстановлена досудовим розслідуванням особа скориставшись тим, що увага потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_5 також почав наближатися до останнього та вразі спроби потерпілого ОСОБА_10 втекти не дати останньому.
В свою чергу ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі, скориставшись тим, що увага потерпілого ОСОБА_10 , прикута до ОСОБА_5 та невстановленої особи, підійшов не помітно до них та стоячи перед потерпілим ОСОБА_10 , своєю правою рукою наніс два удари у ліву брову, завдавши останньому фізичного болю, від якого останній не втримався на ногах та сів на лавку, що знаходилася позаду нього, тим самим застосував насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Продовжуючи свої злочинні дії, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення, ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа згідно відведеної ролі, з метою подолання волі потерпілого до опору, стали біля потерпілого ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 в цей час, згідно відведеної йому ролі, заліз до правої зовнішньої кишені куртки потерпілого ОСОБА_10 , звідки відкрито викрав мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 4А», синього кольору, імеі: 1) НОМЕР_1 та 2) НОМЕР_2 , вартістю 3000 гривень, в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора « НОМЕР_3 », вартістю 50 гривень, та який знаходився у пластиковому чохлі, чорного кольору, вартістю 200 гривень.
В свою чергу ОСОБА_5 діючи відповідно до відведеної йому ролі почав намагатися дістати з лівої кишені джинсів потерпілого ОСОБА_10 гаманець, на що останні почав втручатися та невстановлена особа, діючи групою осіб, штовхнув руками потерпілого ОСОБА_10 , внаслідок чого останній вдарився об спинку лавки, тим самим отримав фізичний біль.
В подальшому, ОСОБА_5 згідно відведеної йому ролі, розуміючи, що воля потерпілого до опору подолана, відкрито викрав з лівої кишені джинсів гаманець, в які був одягнений потерпілий ОСОБА_10 , звідки дістав гроші в сумі 20 гривень, банківські картки «Ощадбанку», «Альфа-Банку» та «ПриватБанку», які матеріальної цінності не становлять, а гаманець кинув потерпілому.
Відкрито викравши чуже майно ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 3250 гривень.

ОСОБА_5 21.01.2020 року, вступив у злочинну змову з громадянином ОСОБА_9 направлену на напад з метою заволодіння чужим майном поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.
Окрім цього, 21.01.2020 року, приблизно о 23:10 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , знаходячись за адресою м. Київ, вул. Борщагівська, 100 побачили раніше незнайомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , та вирішили заволодіти майном останнього шляхом розбійного нападу.
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_9 , з корисливих мотивів з метою особистого збагачення підійшли до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та оточили останнього, не даючи можливість до опору останнього.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 з метою подолання можливого опору з боку потерпілого дістав розкладний ніж та направив його в сторону неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , погрожуючи таким чином застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, при цьому ОСОБА_5 діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_9 перебував поруч та своєю присутністю також подавляв волю потерпілого до опору. В подальшому ОСОБА_9 наказав потерпілому ОСОБА_11 негайно передати належне йому майно, на що потерпілий ОСОБА_11 , сприйняв демонстрацію ножа як реальну погрозу для свого життя та здоров`я передав належне йому речі.
Після чого, ОСОБА_5 діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_9 , заволодівши майном, а саме: мобільним телефоном марки «Леново 6220» чорного кольору, імеі: 1) НОМЕР_4 та 2) НОМЕР_5 , вартістю 4000 гривень, що знаходився у чохлі силіконовому вартістю 50 гривень, в телефоні знаходилася сім-картка мобільного оператора «Лайселф» вартістю 50 гривень, грошовими коштами у сумі 400 гривень, купюрами по 200 гривень у кількості двох купюр, навушниками марки «Панасонік» чорного кольору, вартістю 260 гривень, ЮСБ-зарядний пристрій марки «MINISO», блакитного кольору з зображенням «Панди», вартістю 600 гривень, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли тим самим спричинили потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5360 гривень
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого групою осіб.

Карім того, ОСОБА_5 , своїми умисними діями вчинив дії, які виразилися у нападі чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

21.01.2020 о 23.30 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22.01.2020 о 17.40 год. ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.186 КК України.

22.01.2020 о 21.10 год. ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.187 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дійОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в протоколах прийняття заяв про вчинення кримінальних правопорушень, в протоколах огляду місця події, протоколі допиту потерпілих, свідків, протоколі пред`явлення особи для впізнання, протоколі слідчого експерименту за участю потерпілих, рапорті, вислухавши пояснення самого підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетністьОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин. Тобто у вчиненніОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.
Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомленіОСОБА_5 підозри станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідають вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочинами, на даному етапі хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.
Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.
Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.
Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).
При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.
Обґрунтованість підозр у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, дані про його особу, який не має постійного місця проживання в м. Києві, не одружений, не працює, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.
Суд погоджується із прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може впливати на потерпілу та свідка, з метою зміни останніх показів в частині фактичних обставин, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
Враховуючи викладене, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з 23.30 год. 21.01.2020.
Строк дії ухвали до 23.30 год. 19.03.2020.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури №9 міста Києва ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1