Справа № 154/2002/19 Провадження №11-кп/802/72/20 Головуючий у 1 інстанції:Ференс- ОСОБА_1
Категорія:повернення обвинувального акту Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

законного представника ОСОБА_10 ,

особи, щодо якої вирішується

питання про застосування

примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року, якою клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000036 за ч.1 ст.119 КК України повернуто прокурору для виконання вимог, передбачених ст.291 КПК України,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000036 за ч.1 ст.119 КК України повернуто прокурору для виконання вимог, передбачених ст.291 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що всупереч вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру складене слідчим, а не прокурором.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у кримінальному провадженні, вважає ухвалу суду незаконною у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального закону, оскільки слідчим та прокурором при направленні клопотання до суду дотримано вимог ст.291 КПК України. Вказує що дане клопотання стосується особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, а не підозрюваного/обвинуваченого, який є неповнолітнім. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора потерпіла ОСОБА_7 вважає ухвалу суду законною та вмотивованою, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, захисника, законного представника та особи, щодо якої складено клопотання, які, кожен зокрема, підтримали скаргу з викладених в ній підстав, потерпілої та її представника, які просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення клопотання прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Клопотання підлягає поверненню судом зі стадії попереднього розгляду кримінального провадження в разі, коли даний процесуальний документ не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Судом першої інстанції вказаних вимог закону при поверненні клопотання прокурору не дотримано в повній мірі.

Статтею 497 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_11 інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, у віці 15 років, тоді як кримінальна відповідальність за ст.119 КК України відповідно до ст.22 КК України настає з 16 років.
Частиною 1 ст.293 КПК України встановлено, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, в якій в свою чергу зазначено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Таким чином, в даному випадку клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, складено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що будь-яких законних підстав для повернення клопотання в ухвалі не вказано.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа призначенню до нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно повно й об`єктивно вирішити питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду у відповідності до вимог ст.ст. 314-316 КПК України.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 24 жовтня 2019 року, якою клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000036 за ч.1 ст.119 КК України повернуто прокурору для виконання вимог, передбачених ст.291 КПК України, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в Нововолинському міському суді Волинської області.

Головуючий

Судді