ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2068/16-к Номер провадження 11-кп/814/1117/19Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянувши в у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.08.2019 року
за участю
прокурора ОСОБА_8
засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_9
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.08.2019 року заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку суду за новоявленими обставинами залишено без задоволення.
Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що обставини, які засуджений зазначає як ново виявлені, містяться в матеріалах кримінальної справи на час постановлення вироку суду були відомі як суду першої інстанції, так і іншим учасникам судово провадження.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційних скаргах, які є аналогічними за змістом, засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просять скасувати ухвалу місцевого суду, як незаконну, скасувати вирок Кременчуцького районного суду від 17.12.2018 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання з застосуванням ч.5 ст. 70 ст. 72 КК України, у вигляді 9 років позбавлення волі та зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 9.06.2016року до набрання вироком законної сили.
При цьому вказують, що на час розгляду кримінальної справи в суді та ухвалені вироку, не було відомо наступні обставини, які вплинули б на прийняття рішення, зокрема, що ОСОБА_6 , як обвинувачений у кримінальному провадженні по кримінальній справі № 537/1444/13-к був оголошений в розшук, а провадження щодо нього було зупинено до його розшуку. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 9.06.2016 року, в кримінальній справі № 537/691/14-к було відновлено провадження по кримінальній справі за його обвинуваченням за ч.2 ст. 365 КК України в зв`язку з припиненням його розшуку.
Вказують, що дані обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_6 в період часу з 12.04.2013 року по 9.06.2016 перебував у розшуку та ухилявся від суду, а тому положення ст. 49 КК України до нього не могли бути застосовані.
Зазначають, що не зважаючи на відсутність доказів, місцевий суд в своєму рішенні послався на неправдиві показання прокурора та представника потерпілої і фактично визнав той факт, що незважаючи на те, що підсудній ОСОБА_6 ухилявся від суду, звільнив його від відбування покарання з застосуванням ст. 49 КК України, чим порушив норми права, а саме правильно застосував кримінальний закон про кримінальну відповідальність.
Під час апеляційного перегляду засуджений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали свої апеляційні скарги.
Позиція інших учасників провадження
Засуджений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 підтримали апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника.
Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу місцевого суду залишити без змін.
Мотиви суду
Відповідно до вимог ч.2 п.4 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Згідно положень ч.1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 цієї статті, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Кримінальним процесуальним Законом встановлено, що провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами здійснюється в зв`язку з виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду. Тобто обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для перегляду справи, повинні бути абсолютно новими, раніше не відомими слідчим органам і суду, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Факти неправильної оцінки доказів, неправильного застосування закону, призначення несправедливого покарання, якщо вони не були результатом зловживання суддів або осіб, що проводили розслідування, не можуть бути визнані нововиявленими обставинами.

Зі змісту заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами, поданої в інтересах засудженого ОСОБА_6 вбачається, що захисник не погоджується із вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 в частині звільнення ОСОБА_6 від покарання на підставі ст. 49 КК України, оскільки останній у період часу з 12.04.2013 по 9.06.2016 перебував у розшуку і ухилявся від явки до суду, а тому не може бути звільнений від покарання за закінченням строків давності. Зазначає, що строк давності згідно положень ст.49 КК України переривався у зв`язку з розшуком обвинуваченого, а тому суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність під час постановлення вироку. Вважає, що вказані обставини не були відомі суду на момент винесення вироку щодо ОСОБА_6 і тому є підстави для перегляду вироку за ново виявленими обставинами.
Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 року за ч.2 ст. 365 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представника влади та без застосування ст.54 КК України.
У відповідності до ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
З мотивувальної частини вироку слідує, що питання застосування ст. 49 КК України та звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання в зв`язку з закінченням строків давності, так як з дня вчинення ним злочину минуло 10 років, було предметом дослідження під час судового розгляду та учасники судового провадження виказували з цього приводу свою думку. Зі змісту вироку вбачається, що ні ОСОБА_6 , ні його захисник ОСОБА_7 не просили й не заперечували щодо застосування положень ст. 49 КК України під час судового розгляду кримінальної справи, хоча їм достовірно були відомі обставини викладені в заяві про перегляд цього вироку за ново виявленими обставинами.
Зі змісту апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 на вирок суду вбачається, що останні не ставили під сумнів застосування місцевим судом щодо ОСОБА_6 положень ст. 49 КК України і дані обставини не були предметом апеляційного перегляду.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.07.2019 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_6 та представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 залишено без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_9 без змін.
Відмовляючи в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 року щодо ОСОБА_6 за нововиявленими обставинами, суд правильно вказав, що обставини на які посилається заявник не є нововиявленими.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.2013, яка знаходиться у виділеній кримінальній справі № 537/1444/13-к було оголошено в розшук підсудного ОСОБА_6 , а провадження в справі зупинено до його розшуку.
Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 9.06.2016 року, яка знаходиться в матеріалах кримінальної справи № 537/691/14-к було відновлено провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст. 365 КК України у зв`язку з припиненням його розшуку.
Крім того, відомості про перебування в розшуку ОСОБА_6 та наявність постанов Крюківського районного суду м. Кременчука від 12.04.2013 про оголошення його в розшук та від 9.06.2016 року про відновлення провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.2 ст. 365 КК України в зв`язку з припиненням розшуку, містяться у 8 томі матеріалів кримінального провадження 1/537/6/2014; Справа № 537/691/14-к.
Тобто, на момент винесення вироку щодо ОСОБА_6 , як місцевому суду, так і іншим учасникам кримінальної справи були відомі відомості про перебування ОСОБА_6 в розшуку.
Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про відсутність обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.
Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 23.06.2016 року при розгляді справи №5-91кс16, право на справедливий судовий розгляд, гарантований п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, належить розуміти в контексті преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточно вирішення справи судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду і жодна сторона не має права вимагати перегляду цього рішення лише з однією метою домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі.
Відносно практики Європейського суду з прав людини, необхідно зауважити, що у п. 42 справа «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) суд вказує, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що всі докази та обставини на які посилаються апелянти, були наявні та відомі під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 по суті та не є нововиявленими в розумінні ст.459 КПК України.

Доводи апелянтів про те, що в судовому засіданні не досліджувався том № 8 кримінальної справи в якому знаходяться матеріали щодо розшуку ОСОБА_6 колегія суддів вважає непереконливими, оскільки, ці матеріали не відносяться до доказів, якими сторони обвинувачення та захисту обстоювали свої правові позиції. Крім того, як правильно зазначають самі апелянти, ці матеріали були в розпорядженні суду та на думку колегії суддів, суд мав їх досліджувати в нарадчій кімнаті при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для звільнення засудженого від покарання.

По своїй суті доводи засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 зводяться до повторного апеляційного перегляду вироку у справі з підстав, які були відомі апелянтам на час його ухвалення, але не були зазначені ними в своїх апеляційних скаргах на вирок суду Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17.12.2018 року, а відтак не були предметом перевірки під час апеляційного перегляду вироку.

З урахуванням викладеного, колегія судів вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.08.2019 року без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали апеляційного суду, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4