Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/308/20
Провадження № 1-кп/935/197/20
ВИРОК
Іменем України

05 червня 2020 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000023 від 14.01.2020 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Коротишів, Житомирської області, офіційно не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.ст.357, 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2019 близько 19:00 години, у ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: Житомирська обл., м.Коростишів, вул. Київська, 55 поблизу магазину «Furshet», скориставшись ввіреною йому ОСОБА_4 банківською карткою «Monobank», з номером рахунку НОМЕР_1 , для придбання мінеральної води з подальшим її поверненням, переконавшись, що потерпілого немає поруч, виник умисел направлений на її привласнення, з метою використання та подальшого зняття з її рахунку грошових коштів. Реалізуючи свій умисел, розуміючи, що банківська картка «МопоЬапк», з номером рахунку НОМЕР_1 , яка згідно примітки до ст. 358 КК України, диспозиції ч. 1 ст. 200 КК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4,1.14,1.27,1.31 ст. 1,п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБ України від 05.11.2014 № 705, є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку, з метою власного збагачення, діючи умисно та таємно від потерпілого, шляхом вільного доступу привласнив банківську картку банку «МопоЬапк», відкриту на ім`я ОСОБА_4 .
Продовжуючи свої злочинні дії, 17 грудня 2019 близько 04 години ЗО хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину «Оазіс», що розташований в місті Коростишів, по вулиці Київській, з метою зняття грошових коштів та подальшого їх використання передав банківську карти «Monobank» з номером рахунку НОМЕР_1 та повідомив пін-код своєму знайомому ОСОБА_6 , який не будучи обізнаним про злочинний умисел ОСОБА_5 , підійшов до банкомату «ПриватБанк», що розташований за адресою: м. Коростишів вул. Київська, 113, де вставивши в приймач для банківських карт - банківську карту «Monobank» з номером рахунку НОМЕР_1 , ввівши відомиий йому пін-код від вказаної карти, здійснив чотири банківські операції по зняттю грошових коштів з вищевказаної банківської карти на загальну суму 2800 грн 00 к., а саме: о 04 год. 53 хв. у сумі 500 грн. 00 коп.; о 05 год. 06 хв. у сумі 1000 грн., 00 коп.; о 05 год. 27 хв. у сумі 1000 грн. 00 коп.; о 05 год. 29 хв. у сумі 300 грн. 00 коп.
В подальшому ОСОБА_6 за вказані грошові кошти на прохання ОСОБА_5 придбав алкогольні напої, а залишок коштів та банківську карту передав ОСОБА_5 , а останній розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд,чим завдав майнової шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 2912 грн 00 коп., враховуючи комісію банку за зняття готівкових коштів.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.ст.357,185 КК України, як привласнення офіційного документу та таємне викрадення чужого майна( крадіжка).

04.02.2020 між потерпілим та підозрюваним укладено угоду про примирення, на підставі вимог ст. 471 КПК України, відповідно до якої підозрюваний вину визнав повністю в пред`явленому обвинуваченні за ч.1ст.ст.357,185 КК України вчинення кримінального правопорушення по обставинам, викладеним в обвинувальному акті, щиро кається, вибачився перед потерпілим, відшкодував завдану шкоду, в зв`язку з чим, сторони домовились про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі тридцяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 510 гривень; за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 850 гривень. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом повного складання покарань, остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 1360 гривень.

Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину визнав повністю, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання, розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про примирення.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення та просив призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальні правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

Суд, переконавшись, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 04.02.2020, визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 510 гривень; за ч.1 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 850 гривень. На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом повного складання покарань, остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 1360 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений .

Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст. 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 04.02.2020, що укладена між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 90000023 від 04.02.2020.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 510 гривень.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 850 гривень.

На підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом повного складання покарань, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неподаткованих мінімумів доходів громадян 1360 гривень.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Коростишівский районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченими (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1