СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/662/19
Провадження №1-кп/547/1/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2020 року смт. Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Семенівка Семенівського району Полтавської області, громадянин України, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , повна загальна середня освіта, не працює, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий Семенівським районним судом Полтавської області 05.04.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 грн.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що 25.03.2019 о 09 год. 06 хв., у світлий час доби, ясну погоду без опадів, по сухому асфальтобетонному покриттю по вул. Незалежності смт Семенівка Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Матросова у напрямку вул. Шевченка, керуючи автомобілем ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зі швидкістю не менше 52,9 км/год., рухався водій ОСОБА_4 (обвинувачений), чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.)
В цей саме час в районі будинку № 44-а по вул. Незалежності, неподалік Семенівської селищної ради, попереду автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на проїзну частину вийшов пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який почав перетинати дорогу поза межами нерегульованого пішохідного переходу справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ-2101.
Рухаючись у вказаному напрямку, у заданій дорожній обстановці, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Незалежності Шевченка у смт. Семенівка водій ОСОБА_4 , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості та екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, де відповідно вказано: п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди,
У подальшому ОСОБА_4 виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд передньою крайньою правою частиною керованого ним автомобіля у ліву бокову частину тіла пішохода ОСОБА_8 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 31-А від 08.07.2019, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рани голови, обличчя та лівої кисті; садна обличчя, грудної клітки, правого колінного суглобу, правої ступні та лівої гомілки; крововиливи в м`які тканини голови; поодинокі плямисті субарахноїдальні крововиливи по всій поверхні обох півкуль головного мозку, більше виражені в правій півкулі, в потиличній та тім`яних частках його; пошкодження паріетальної, вісцеральної плеви та тканини легень; множинні розриви брижі тонкого кишківника; множинні переломи ребер справа по декільком анатомічним лініям; закритий перелом лівого стегна; подвійний закритий скалковий перелом лівої великогомілкової кістки; закритий гвинтоподібний перелом лівої малогомілкової кістки, які своїй сукупності та відносно до живої людини кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх утворення.
Всі вищевказані ушкодження утворилися при дорожньо-транспортній пригоді.
Смерть ОСОБА_8 наступила від травматичного шоку, внаслідок множинних переломів ребер, верхніх та нижніх кінцівок, які явилися результатом тупої травми від виступаючих та ударяючих частин автомобіля з послідуючим падінням на автомобіль та тверде покриття дороги.
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 326 від 26.06.2019, в заданій дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , А.А.Матвієць мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , А.А.Матвійця вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .
Зазначеними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Учасники судового провадження не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
У пункті 42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994).
Відтак суд, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд цього кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин кримінального провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновків автотехнічної та судово-медичної експертиз, документів щодо речових доказів та застосованих щодо них заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, документів щодо особи обвинуваченого, досудової доповіді.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю, шкодує про вчинене, кається. Він дійсно їхав на "придбаному за техпаспортом" автомобілі і наїхав на пішохода ОСОБА_8 так, як вказано у обвинувальному акті. Наїзду на пішохода не бажав. Шкоду, яку завдав смертю ОСОБА_8 , відшкодував повністю його братові потерпілому ОСОБА_6 , у т.ч. повністю сплатив вартість поховання та інших пов`язаних із похованням і облаштуванням могили витрат. Обвинувачений просить не застосовувати до нього реальну міру покарання, просить дати шанс ростити і виховувати сина.
Відповідно до висновку експерта від 26.06.2019 № 326 (а.с. 101-105): 1. В заданій дорожній обстановці мінімальна швидкість руху автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент початку гальмування становить 52,9 км/год. 2. В заданій дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , А.А.Матвієць мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. 3. В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , А.А.Матвійця вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
Вартість витрат на залучення експерта складає 628,04 грн.
Відповідно до акта судово-медичного дослідження № 31 від 06.05.2019 (а.с. 146-148) при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені наступні ушкодження: рани голови, обличчя та лівої кисті; садна обличчя, грудної клітки, правого колінного суглобу, правої ступні та лівої гомілки; крововиливи в м`які тканини голови; поодинокі плямисті субарахноїдальні крововиливи по всій поверхні обох півкуль головного мозку, більше виражені в правій півкулі, в потиличній та тім`яних частках його; пошкодження паріетальної, вісцеральної плеви та тканини легень; множинні розриви брижі тонкого кишківника; множинні переломи ребер справа по декільком анатомічним лініям; закритий перелом лівого плеча в ділянці хірургічної шийки; закритий косий дрібно уламковий перелом шийки лівого стегна; подвійний закритий скалковий перелом лівї великогомілкової кістки; закритий гвинтоподібний перелом лівої малогомілкової кістки. Вказані ушкодження утворилися від дії тупих предметів або при ударі об такі і, в сукупності та відносно до живої людини кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх утворення. В момент отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілий знаходився у вертикальному положенні тіла і, вірогідніше за все, був обернутий лівою частиною тіла до виступаючих та ударяючи частин автомобіля з послідуючим падінням його на автомобіль та тверде покриття дороги, на що вказують характер та локалізація ушкоджень, а також дані обставини справи. Смерть ОСОБА_8 наступила від травматичного шоку, внаслідок множинних переломів ребер, верхніх та нижніх кінцівок, які явилися результатом тупої травми.
При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в крові в концентрації 1,6 проміле, в сечі 1,8 проміле (а.с. 148).
Відповідно до акту медичного огляду та висновку від 25.03.2019 у ОСОБА_4 не виявлено ознак алкогольного сп`яніння (а.с. 97, 98).
Згідно постанови про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів провадження від 25.03.2019 та квитанції про отримання речових доказів, автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та вилучено і поміщено на зберігання на майданчик для вилучених транспортних засобів Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с. 107, 108).
Власником вказаного автомобіля згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_2 , 2 (а.с. 89).
Відповідно до ухвали слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 22.04.2019 на вказаний автомобіль накладено арешт (а.с. 109-111).
Обвинувачений раніше засуджувався Семенівським районним судом Полтавської області 05.04.2017 за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 850 грн (а.с. 90-95).
Обвинувачений є здоровим, на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебуває (а.с. 112), характеризуються позитивно (а.а. 99), проживає разом з ОСОБА_10 , 1978 р.н., та спільним сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 100, 149).
Обвинувачений має посвідчення водія категорія В (а.с. 88, 96)
Згідно досудової доповіді від 17.10.2019 (а.с. 66-68) обвинувачений керував автомобілем, порушив Правила дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу руху де, з необережності, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 . Смерть пішохода наступила від травматичного шоку. А.А.Матвієць проживає у власному будинку зі співмешканкою та їхнім сином. Проживає за рахунок роботи по найму, забезпечує матеріально сім`ю. Характеризується позитивно, працьовитий, добрий. Вину у злочині визнає, вчинив його ненавмисно. Ризики вчинення повторного злочину і небезпеки для суспільства, є середніми. Виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк і за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердив, що обвинувачений повністю відшкодував йому шкоду завдану в результаті смерті брата ОСОБА_8 . Потерпілий не пред`являв і не планує пред`являти цивільний позов, просить суворо не карати і не позбавляти волі обвинуваченого. Потерпілий підтвердив текст своєї письмової заяви від 25.06.2019 аналогічного змісту до суду (а.с. 34). У покійного ОСОБА_8 не має інших родичів окрім потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_11 померли раніше нього.
За зазначених обставин, суд вважає встановленою і доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за вказаних обставин, за вчинення якого він підлягає покаранню.
Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи похилого віку. Приписи п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 67 КК України не дозволяють судові визнати цю обставину такою, що не обтяжує покарання, у т.ч. з огляду на можливу необізнаність обвинуваченого щодо віку збитого пішохода та особливість конструкції диспозиції складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та змішаної форми вини у такому злочині.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу винного; встановлені обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61 Конституції України). Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить проте, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз у тому, що при призначенні покарання мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
В пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Як зазначив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відтак, правова кваліфікація дій обвинуваченого, його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, добровільне і повне відшкодування завданої шкоди, наявність на його утриманні малолітньої дитини, позитивна характеристика та інші встановлені у справі обставини, у т.ч. незначне перевищення дозволеної у населеному пункті швидкості легкового автомобіля, перебування померлого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, позиція потерпілого ОСОБА_6 щодо не застосування до обвинуваченого реальної міри покарання за вчинений злочин і підтвердження потерпілим повного відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, висновок досудової доповіді стосовно можливості виправлення без обмеження або позбавлення волі, вказують на середню ймовірність вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення.
Злочин обвинуваченого не пов`язаний з антисоціальними проявами його особистості та/або поведінки.
У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09.06.2005), та у справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24.03.2005) Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що підчас відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним. У п. 38 рішення від 16.10.2008 у справі "Ізмайлов проти Росії" Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".
Зважаючи на вказані обставини у їх сукупності суд вважає, що покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів має бути призначене у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами зі звільненням від відбування основного покарання з випробуванням згідно із ст.ст. 75, 76 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину з точки зору справедливості, розумності та достатності. При цьому суд зазначає, що враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу, характеру вчинених дій, така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також достатньою для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою органом пробації довів своє виправлення.
Процесуальні витрати на залучення експерта 628,04 грн (а.с. 106) стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Зняти арешт з автомобіля, яким здійснено наїзд на пішохода та повернути його власнику, оскільки судові не надано належних та допустимих доказів переходу права власності на автомобіль від його власника до обвинуваченого.
Компакт-диск з відеозаписом з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Задоволити частково клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши до нього особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не пред`явлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 314, 349, 368, 371, 373-376, 392-395, 468-475, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.
Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
1.Легковий автомобіль ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2 , бежевого кольору, 1976 року випуску, який перебуває на майданчику для вилучених транспортних засобів Семенівського ВП Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику ОСОБА_9 ( АДРЕСА_2 , 2), скасувавши арешт на автомобіль, накладений ухвалою слідчого судді Глобинського районного суду Полтавської області від 22.04.2019.
2.Компакт-диск "Titanum 4,7 Gb DVD+R", серійний номер № , зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави (рахунок за проведення експертизи: код бюджетної класифікації 24060300, одержувач: Семенівське УК/Семенівський район / 2460300, , рахунок UA 0016442, МФО 899998, банк одержувача Казначейство України (ЕАП)) 628,40 грн процесуальних витрат на залучення експерта.
Клопотання прокурора про застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, задоволити частково.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, поклавши на нього обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;
3) повідомляти прокурора і суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності);
5) носити електронний засіб контролю у разі його закріплення на тілі обвинуваченого.
Роз`яснити, що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор старший прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Семенівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1