Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/2494/20
Провадження № 1-кп/644/562/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника - адвокат ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова кримінальне провадження №0000507 від 10.03.2020 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянина України, уродженця м.Харкова, освіта середньо-спеціальна, неодруженого, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.1 ст.121 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 126 120 грн .

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки строк дії ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає та наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України та враховані слідчим суддею при застосуванні саме такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні не зменшилися, є такими, що на даний час ефективно забезпечують належну процесуальну поведінку обвинуваченого. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, судовий розгляд по суті не розпочато. Крім того, знаходячись на волі існує ризик того, що обвинувачений може впливати на потерпілого, свідків, переховуватись від суду та перешкоджати встановленню істини по справі іншим чином.
Сторона захисту - адвокат ОСОБА_4 зазначила, що прокурором не обґрунтовано доцільність тримання обвинуваченого під вартою, фактичних даних щодо існування на цей час вказаних прокурором ризиків не наведено, тому відсутні підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає за доцільне обрати обвинуваченому більш м`якийзапобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.
Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов до наступного.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується за ч.1 ст. 121 КК України.

За кримінальним провадженням № 0000507 від 10.03.2020 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.03.2020 року до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави 126 120 грн, строк дії якого продовжувався ухвалами Орджонікідзевського районного суду м. Харкова .
ОСОБА_5 інкримінується вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому.
При цьому, суд ґрунтується на принципі презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 .
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Крім того, суд враховує дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий, відомостей щодо працевлаштування останнього станом на момен розгляду клопотання не встановлено.
Оцінюючи наведені прокурором доводи в їх сукупності та доводи приведені на їх противагу захисником, з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливе покарання за тяжкий злочин, скоєння якого інкримінується останньому, беручи до уваги, що ОСОБА_5 не працевлаштований, не має законних джерел для існування, суд прийшов до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які в тому числі були підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: можливість переховування від суду, а також можливість скоїти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілого та свідків. Вагомість приведених ризиків на момент розгляду питання про доцільність продовження запобіжного заходу не зменшилась.
Таким чином суд приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та які існували при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою . До того ж покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду.
Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, інкримінованого ОСОБА_5 його тяжкості та суспільної небезпечності, суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Таким чином, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176- 178, 180, 183, 331 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,до 28 серпня 2020 року включно з визначенням суми застави у розмірі 126 120 гривень.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року до Харківського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1