ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: № 657/1676/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/141/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9 та цивільного позивача ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження №0000957 за апеляційними скаргами прокурора Каланчацького відділу Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_12 зі змінами, внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 23.10.2019 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кислиці, Томашпільського району, Вінницької області, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Встановлені судом обставини кримінального провадження
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді арешту строком на чотири місяці з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирався. Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування шкоди завданої злочином та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди 20000 грн., в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди 713,71 грн. Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь цивільного позивача ОСОБА_10 в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди суму 415653,13 грн. та в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди 5000 грн. Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Суд встановив, що ОСОБА_7 07.12.2016 року близько 11:30 години, керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ-33023», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі «Каланчак - Новокиївка» на головну - «Херсон Джанкой Феодосія - Керч» (78 км+ 300 м), на перехресті вказаних доріг, поблизу смт. Каланчак, Каланчацького району Херсонської області, грубо порушив вимоги п. п. 2.3 (б), 16.11 Правил дорожнього руху України, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, не надавши на перехресті нерівнозначних доріг переважне право руху автомобіля марки «КІА SORENТО», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_10 , що наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, внаслідок чого вчинив зіткнення автомобіля ГАЗ-33023 з автомобілем КІА SORENТО. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля КІА SORENТО, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_9 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням зі сторони водія ОСОБА_7 вимог п.2.3.(б) Правил дорожнього руху України, п.16.11 Правил дорожнього руху України, вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Вимоги апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, порушення норм матеріального права та істотного порушення вимог процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та закрити провадження. В обґрунтування своїх доводів зазначає, суд безпідставно критично поставився до його показань про те, що зіткнення відбулось з незалежних від його волі причин, оскільки не спрацювали гальма транспортного засобу. Вважає, що суд безпідставно надав перевагу висновкам автотехнічної експертизи від 29.12.2016 року № 366 АТ та судово-медичної експертизи № 43 від 06.06.2017 року, крім того, вирішуючи цивільний позов суд не дослідив жодного доказу на підтвердження виду та розміру заподіяної шкоди, не з`ясував думку сторони захисту щодо доказів розміру завданого збитку, чим порушив принцип змагальності сторін.

В апеляційній скарзі прокурора зі змінами, внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_13 висуваються вимоги про зміну вироку в частині покарання із звільненням ОСОБА_7 від призначеного судом покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. В обґрунтування змінених апеляційних вимог прокурор посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_7 відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Пов`язані із злочином події відбувалися 07.12.2016 року. На момент розгляду апеляційним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за цей злочин сплив, а тому він має бути звільнений від призначеного покарання. Крім того вказує на те, що суд в порушення ст. 374 КПК у вироку не вирішив питання щодо арешту, накладеного на майно ОСОБА_7 ухвалою Каланчацького районного суду від 21.09.2017 року, тому апеляційний суд має вирішити це питання в ухвалі за наслідками апеляційного розгляду.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 подану ним апеляцій скаргу підтримав в частині скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, однак вважав, що він має бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та подав відповідне письмове клопотання. На роз`яснення головуючого судді підтвердив, що йому зрозумілі правові наслідки такого звільнення, а також, що таке звільнення на відміну від висунутих ним апеляційних вимог відбувається з нереабілітуючих підстав, хоча і не передбачає обов`язкове визнання своєї вини. Апеляційну скаргу прокурора підтримав в частині необхідності скасування арешту, накладеного на його майно.

Захисник ОСОБА_8 підтримала позицію обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні зі внесеними змінами, проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечував, вважаючи, що він має бути звільнений від покарання, а не від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

Потерпіла ОСОБА_9 та цивільний позивач ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Представник потерпілої та цивільного позивача адвокат ОСОБА_11 просив апеляційні скарги відхилити, у задоволенні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження в зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити, а вирок залишити без змін.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. До початку апеляційного розгляду особа, яка подала апеляційну скаргу, має право змінити та/або доповнити її.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу лише в частині скасування вироку та звільнення його від кримінальної відповідальності, та просив розглянути його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачувався ОСОБА_7 відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який найбільш суворим основним покаранням є обмеження волі на строк до 3 років. Пов`язані із злочином події відбувалися 07.12.2016 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

На момент розгляду апеляційним судом кримінального провадження щодо ОСОБА_7 передбачений законом строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за цей злочин сплив.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вказане клопотання підтримав та вказав, що йому зрозумілі правові наслідки такого звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 -288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 хоча свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнав, однак просив звільнити його від кримінальної відповідальності саме у зв`язку із закінченням строків давності, свої апеляційні вимоги про скасування вироку з реабілітуючих підстав не підтримав.

Як вбачається із системного аналізу вищевказаних статей, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За правилами ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наявність у справі правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити його клопотання, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи, висловлені у змінах до апеляційної скарги прокурора про необхідність звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного оскаржуваним вироком, а не від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК, виходячи з наступного.

Згідно з приписами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 74 КК особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання.

ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, після роз`яснення йому апеляційним судом змісту ст. 49 КК та правових наслідків її застосування, не підтримав свої апеляційні вимоги про скасування вироку та закриття провадження з реабілітуючих підстав та не заперечував проти закриття справи за ст. 49 КК. Отже він підлягає звільненню саме від кримінальної відповідальності, а не від покарання, як про це просить в змінах до апеляційної скради прокурор.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора про зміну вироку в частині призначеного покарання підлягає задоволенню частково із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки інститут звільнення від кримінальної відповідальності є більш сприятливим наслідком, аніж звільнення від відбування покарання.

Стосовно заявлених потерпілою ОСОБА_9 та цивільним позивачем ОСОБА_10 цивільних позовів апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження з нереабілітуючих підстав чинним законодавством не передбачено.

Враховуючи системний аналіз ст.ст. 285, 286 КПК, цивільний позов не підлягає розгляду у випадках звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК суд вправі залишити цивільний позов без розгляду виключно в таких випадках:

1) у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення,

2)якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник ( ч. 1 ст. 326 КПК).

Враховуючи існуючу прогалину у кримінальному процесуальному законі щодо вирішення цивільного позову, заявленого потерпілим в рамках кримінального провадження при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Права потерпілих у кримінальному судочинстві, зокрема право на відшкодування заподіяної злочином шкоди шляхом заявлення та вирішення цивільного позову не можуть бути обмежені, порушені або попрані виключно через закінчення строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності і мають бути дотримані з метою забезпечення права на справедливий суд.

Залишення цивільних позовів без розгляду лише на тій підставі, що закінчився строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, на думку колегії суддів, носило б суто формальний характер і суперечило загальним засадам здійснення судочинства.

Виходячи з наведеного, скасовуючи вирок щодо ОСОБА_7 та звільняючи його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України колегія суддів вважає за необхідне заявлені під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_9 та цивільним позивачем ОСОБА_10 цивільні позови виділити з матеріалів кримінального провадження та направити до суду першої інстанції для розгляду по суті в порядку цивільного судочинства з метаю забезпечення прав потерпілих на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи, що апеляційним судом не прийнято рішення про залишення цивільних позовів без розгляду, а постановлено виділити їх з матеріалів провадження та направити до суду першої інстанції для розгляду по суті в порядку цивільного судочинства, апеляційні вимоги прокурора про скасування арешту , накладеного на майно ОСОБА_7 в рамках цього провадження ухвалою Каланчацького районного суду від 21.09.2017 року (том 1 а.п. 96) з метою забезпечення цивільних позовів колегія суддів вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки таке скасування до вирішення цивільних позовів по суті може призвести до порушення прав потерпілої та цивільного позивача на відшкодування заподіяної злочином шкоди за рахунок арештованого майна.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України; ст. ст. 403, 404, 407, 417 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора зі змінами, внесеними заступником прокурора Херсонської області ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 23.10.2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення 07.12.2016 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження № 0000957, внесене до ЄРДР 07.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Заявлені потерпілою ОСОБА_9 та цивільним позивачем ОСОБА_10 цивільні позови про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди (том 1 а.п. 12- 60) направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Речові докази: автомобіль марки ГАЗ 33023 сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , НОМЕР_4 д.н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання власнику ОСОБА_7 та автомобіль марки КІА SORENТО сірого кольору номер кузова НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_2 ., який передано на зберігання власнику ОСОБА_10 повернути власникам.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: три підписи