Справа № 947/9396/20
Провадження № 1-кс/947/5813/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000147 від 25.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14, ч 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області за процесуальним керівництвом прокуратури Одеської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147, за фактом незаконного заволодіння автомобілем марки «KIA Sportage», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , що мало місце 25.02.2019 у м. Чорноморськ, Одеської області; автомобілем марки «BMWX5», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , яке вчинено 18.09.2019, в період часу з 21:00 по 23:00 годин, за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 5, та готування до незаконного заволодіння автомобілем марки «Lexus GX 470», державний реєстраційний знак НОМЕР_3 .

Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є заяви власників автомобілів KIASportage», державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та «BMWX5», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 та рапорт слідчого про виявлене кримінальне правопорушення, стосовно готування до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 289 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що до вчинення кримінальних правопорушень, а саме незаконного заволодіння автомобілем марки «BMWX5», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та готування до незаконного заволодіння автомобілем марки «Lexus GX 470», державний реєстраційний знак НОМЕР_3 можуть бути причетні: громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Причетність останніх до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень підтверджується наступним: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за результатами якого свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, під керуванням якого знаходився автомобіль марки «BMWX5», державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , в момент вчинення злочину; протоколом огляду диску, на якому міститься інформація отримана від операторів телекомунікації; протоколами, складеними за результатами проведення негласних (слідчих) розшукових дій.

Крім того, під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що з метою контролю переміщення транспортних засобів, якими в подальшому заволодівають або намагаються заволодіти вищевказані особи оборудуються GPS-трекером на СТО ПП «Ромавтосервіс», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Генерали Швигіна, 3.

В подальшому на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020, за вищевказаною адресою було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на ніж в ножнах, загальною довжиною приблизно 29 см.

Вказані речі, документи та предмети можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, при цьому отримані або набуті внаслідок підготовлення до вчинення та безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, існують достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладені арешту на вилучене майно.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Власник майна, відповідно до заяви, був повідомлений слідчим про дату та час розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучений предмет ззовні схожий на ніж в ножнах може бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, та може містити на собі сліди. Також, зазначене майно необхідне для проведення слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення, а також відомостей, які можуть бути в подальшому використані як докази.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном. В свою чергу, не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його відчуження або знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000147 від 25.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 14, ч 2 ст. 289 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на предмет ззовні схожий на ніж в ножнах, загальною довжиною приблизно 29 см.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1