Справа № № 585/397/19
Номер провадження 1-кс/585/164/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
05 березня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника - обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 585/397/19 (номер провадження 1-кп/585/81/20) за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
Суддею Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.

04 березня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід судді ОСОБА_4 , оскільки по справі є обставини, що викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості.

Обвинувачений ОСОБА_3 заяву про відвід судді ОСОБА_4 підтримав та просив її задовольнити. В обґрунтування заяви пояснив, що суддя ОСОБА_4 розпочала розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою, не дивлячись на те, що ним оскаржено попередню ухвалу про продовження строку тримання під вартою. При цьому, коли він наголосив про це в судовому засіданні, то повідомила, що це не має значення. Крім того, суддя незаконно відмовила в задоволенні його заяви про відвід прокурору, хоча для цього були підстави. А тому в нього є сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, в зв`язку з чим, на його думку, вона підлягає відводу.

Суддя ОСОБА_4 для розгляду заяви про відвід не з`явилась, по суті заявленого відводу надати пояснення не забажала.

Прокурор, до оголошеної перерви судом, висловила думку про відсутність підстав для відводу судді.

Дослідивши заяву про відвід, фрагмент відео запису судового засідання від 04 березня 2020 р., та заслухавши думку учасників, суд приходить до наступних висновків.

Під час розгляду заяви про відвід не встановлено обставини, які прямо передбачені ст. 75 КПК України, як такі, що виключають участь судді ОСОБА_4 в кримінальному провадженні.
Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст. 75 ч.1 п.4 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Практика Європейського суду свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах «П`єрсак проти Бельгії» від 1.10.1982 р.; «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984р.). Об`єктивний критерій безсторонності полягає у тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність суддів (приміром, легітимність складу суду).
Другий критерій це критерій суб`єктивної безсторонності, тобто відсутність упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом, існує презумпція особистої безсторонності суддів доти, доки не доведено інше.
Неупереджений суддя складає свою думку у справі на підставі об`єктивних фактів, а не особистих почуттів та схильностей, тобто неупереджено, об`єктивно, справедливо.
Об`єктивність судді має розглядатися у двох аспектах як внутрішній стан судді, його свобода від будь-яких схильностей, упередженостей, а також як дії судді сприймаються стороннім спостерігачем.
Згідно статті 6 Кодексу суддівської етики суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Відповідно до статті 10 даного Кодексу суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді на підставі з його власних джерел стали відомі докази чи факти , які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Наявність обставин, що виключають участь судді в кримінальному проваджені (стаття 75 КПК) в даному конкретному випадку охоплюється поняттям «неупередженість». В сенсі статті 6 параграфу 1 Конвенції і має визначатися суб`єктивною оцінкою, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивною оцінкою - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які законні сумніви з цього приводу. У межах об`єктивної оцінки має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо неупередженості судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Вирішується питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 81 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Салов проти України»).

Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Досліджуючи дану ситуацію, суд виходить з того, що підставою для відводу стало те, що суддя ОСОБА_4 розпочала розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу за обставин оскарження попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу, а також не задовольнила заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід прокурору.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку, що незгода з процесуальним рішенням судді, в даному випадку розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою та ухвала про відмову у відводі прокурору, не може бути підставою для відводу судді в кримінальному провадженні, оскільки законом передбачено порядок для їх оскарження і персональна відповідальність судді у випадку не відповідності їх закону, а тому захист прав особи, передбачених ст. 6 Конвенції, повинен здійснюватись у передбачений законом спосіб, а не шляхом заявлення відводів. В цьому конкретному випадку приходжу до висновку, що заява по відвід судді ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, статтями 21, 75, 80-81, 371-372 Кримінально процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в :
В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_4 у кримінальному проваджені № 585/397/19 (номер провадження 1-кп/585/81/20) за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1