ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/138/18

03 січня 2020 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Костопільського районного суду Рівненської області кримінальне провадження №0000248 від 09.11.2016 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Осова Костопільського району Рівненської області, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, раніше не судима, освіта середня, одружена, державних нагород та пільг не має

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України
за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представника потерпілих адвоката ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 08.11.2016 року, близько 22 год. 00 хв., керуючи автомобілем "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Лесі Українки, що в с.Яполоть Костопільського району Рівненської області, зі сторони с.Корчів`я у напрямку с.Малий Стидин Костопільського району Рівненської області, в порушення вимог пункту 2.3 підпункту б) та пункту 12.3 правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, проявила неуважність до дорожньої обстановки, в момент виникнення перешкоди для руху заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди негайно не вжила і поблизу будинку №21, що на вул.Лесі Українки в с.Яполоть, допустила наїзд на ОСОБА_13 , який знаходився на проїзній частині, маючи при цьому технічну можливість уникнути наїзду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 загинув на місці події.
Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, який передбачає, що у разі виникнення перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху об`їзду перешкоди, перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У судових засіданнях ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що дійсно керувала транспортним засобом, з невеликою швидкістю, у стані алкогольного сп`яніння не була, чоловік був на пасажирському сидінні, він почав шукати у бардачку автомобіля документи і вона теж їх шукала, через метрів 500-600 від місця початку руху помітила обабіч дороги з правого боку якусь ніби ганчірку та вирішила її об`їхати. У цей час дорога була суха, неосвітлена. Жодного удару чи інших характерних для ДТП чи наїзду поштовхів вона не відчула. Після того, як вона об`їхала перешкоду, їй поблимав світлом фар свого автомобіля син, який їхав позаду, та повідомив, що на дорозі лежить чоловік. Після цього ОСОБА_3 зупинила автомобіль, повернулася до того місця, де побачила силует людини та кров. Спочатку намагалася зателефонувати до дільничного, який не відповідав на дзвінок, потім до знайомого, який працює в поліції, щоб дізнатися що робити у такій ситуації. Викликала поліцію, швидку допомогу і чекала їх приїзду, перебувала у стресовому стані. При цьому вона нікуди не втікала, хоча мала таку можливість, в подальшому усіляко сприяла працівникам поліції, більше року перебувала у статусі свідка у даному кримінальному провадженні. В подальшому на 22 січня 2018 року її викликав слідчий, вона прибула за викликом, їй вручили повідомлення про підозру, допитали як підозрювану, повідомили про завершення досудового розслідування, надали для ознайомлення матеріали досудового розслідування, всі ці дії відбулися протягом приблизно 2,5 годин. При цьому, слідчий її увесь час підганяв, оскільки був обідній час.
Також, обвинувачена пояснила, що має стаж водіння понад 13 років, завжди уважна на дорозі. Перед тим, як від`їхати від кафе сиділа та розмовляла з чоловіком у автомобілі орієнтовно 15 хвилин. За цей час в сторону м.Костопіль проїхав білого кольору автомобіль типу «чобіток».
Статею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів, а також на припущеннях. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена за стандартом «поза розумним сумнівом». Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Заслухавши показання обвинуваченої, допитавши в судовому засіданні потерпілих та свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, суд дійшов наступних висновків.
Стороною обвинувачення в основу доказування вини ОСОБА_3 в інкримінованому їй діянні покладено, зокрема, показання потерпілих та свідків.
Допитана потерпіла ОСОБА_10 надала суду показання про те, що 08.11.2016 року близько 22:30 години до неї додому приїхав родич та повідомив, щоб вона сіла до нього в автомобіль, оскільки дещо сталось і там приїхала швидка допомога та поліція. Коли він привіз її на місце події, то вона побачила що її чоловік лежав на дорозі біля обочини на асфальті, весь в крові, голова розбита, на той момент вже стояв автомобіль поліції та швидкої допомоги. Коли вона підійшла до чоловіка, то до неї підійшла обвинувачена та почала казати, що потрібно робити тротуари, а потім пішла і більше вона її не бачила. Після цього чоловіка забрали, а до неї підійшов поліцейський та повідомив, що дзвонив дільничний поліцейський з с.Мидськ і повідомив, що обвинувачена дзвонила до нього та казала, що вона збила людину і що їй робити. Той повідомив їй, щоб вона подзвонила на швидку допомогу та в поліцію і чекала, доки вони приїдуть. Показала, що очевидцями події були подружки обвинуваченої, але вони не признаються і що обвинувачена не підходила до неї щоб відшкодувати шкоду і перший раз після події вона побачила її у суді. Зазначила, що їй завдано моральну і матеріальну шкоду, тому заявлений цивільний позов підтримує. Також потерпіла показала, що їй відомо про те, що чоловік у той вечір алкогольних напоїв не вживав.
Допитаний потерпілий ОСОБА_11 надав суду показання про те, що у той день перебував на заробітках за кордоном і йому зателефонували та сказали, що збили батька. Він запитав хто це зробив, але йому повідомили, що поки не знають бо там нікого не було. Також показав, що він приїхав додому вже після похорон батька. Зазначив, що обвинувачена заходів до примирення не вживала і до нього не зверталась.
Свідок ОСОБА_14 надав суду показання про те, що працює водієм швидкої допомоги, він з бригадою лікарів виїжджав на виклик по даній ДТП. Коли приїхали на місце події, то бачив тіло на дорозі, а за 50-100 метрів далі від тіла на обочині стояв автомобіль. Лікарі були зайняті своєю робою, а він пішов заради інтересу подивився на автомобіль, але ніяких ушкоджень на автомобілі не побачив. Лікарі оглянули тіло і констатували смерть потерпілого, а від обвинуваченої він почув, що вона потерпілого не збивала, що він лежав на дорозі. Показав, що жінка водій сказала, що почула що щось наче зачепила на дорозі і тоді зупинилась. Також показав, що видимість на дорозі була погана, бо це була нічна пора доби і освітлення на дорозі не було. Також показав, що бус стояв попереду тіла і голова тіла була повернута до автомобіля, що переїзд міг бути зі сторони ніг в сторону голови. На запитання захисника уточнив, що обвинувачена казала, що чула, що під машиною щось «затарабанило» і тоді вона зупинилась, слово «наїзд» обвинувачена не використовувала. Також показав, що в темноті він не бачив візуальних пошкоджень на автомобілі обвинуваченої, слідів крові на автомобілі він не бачив. Показав, що обвинувачена перебувала у збудженому стані, дуже хвилювалася.
Свідок ОСОБА_15 надав суду показання про те, що близько 22 години 08.11.2016 року вийшов з бару у с.Яполоть Костопільського району, попередньо придбавши там пляшку пива і пішов додому. В цей час повз нього проїхав якийсь автомобіль білого кольору і в світлі фар він побачив, що по вулиці ішов ОСОБА_16 зі сторони с.Волиця. Приблизно за хвилин 15 він дійшов майже до школи в с.Яполоть і тоді до нього зателефонував його тесть та повідомив, що ОСОБА_13 збив автомобіль. Також показав, що на момент, коли він виходив з бару, то у барі бачив обвинувачену, а на вулиці біля бару стояв бус, на якому, як йому відомо, їздить обвинувачена. Коли повернувся на місце події, то бачив тіло ОСОБА_13 і бус, який стояв приблизно за 100 метрів далі від тіла, бачив обвинувачену на місці події, зі слів інших осіб знає, що обвинувачена сама телефонувала в поліцію і повідомила, що збила людину. Тіло ОСОБА_13 лежало під кутом до дороги, обличчя було в крові, коли освітлювали пізніше місце події, то було видно сліди волочіння тіла по дорозі. Також показав, що до того місця де лежав потерпілий могли доїхати з інших сторін транспортні засоби і він не може сказати, чи з інших шляхів їхали якісь транспортні засоби.
Свідок ОСОБА_17 дав суду показання про те, що працює лікарем на швидкій допомозі. Виклик про ДТП в с.Яполоть поступив увечері, це вже була темна пора доби. Він у складі бригади швидкої допомоги виїжджав на виклик. На місце ДТП приїхали орієнтовно за хвилин 20 після виклику, це вже було після 22-ї години. На місці побачив, що на дорозі, на проїжджій частині ближче до її краю, але не на обочині, лежав чоловік. Дорога була суха, не освітлена. Він оглянув чоловіка та виявив, що у нього побита та скривавлена голова, рану роздивитись було неможливо, пульсу не було і серцева діяльність не прослуховувалась, після чого він констатував смерть і відразу було повідомлено диспетчерську службу швидкої допомоги, яка у свою чергу повідомила поліцію. Також показав, що на місці події була жінка, яка керувала бусом. Сам бус був на відстані 35-50 метрів від тіла чоловіка. Показав, що не пам`ятає, що казала жінка, вона на той момент себе погано почувала, у неї підвищився тиск.
Свідок ОСОБА_18 показала суду, що працює фельдшером на швидкій допомозі і у той день виїжджала у складі бригади швидкої допомоги на виклик щодо ДТП у с.Яполоть. Це вже була темна пора доби, приїхали на місце події після 22 години і виявили на дорозі, на проїжджій частини чоловіка. Дорога була суха, освітлення не було, тому щоб оглянути чоловіка вони вмикали свої ліхтарі. Показала, що лікар оглянув чоловіка і констатував смерть, після чого було повідомлено диспетчерську службу швидкої допомоги, які повідомили поліцію. На місці події була жінка, яка сказала, що викликала швидку. Показала, що з жінкою не спілкувалась, але та була схвильована.
Свідок ОСОБА_19 показала суду, що працює диспетчером на службі швидкої і у той день прийняла виклик про ДТП у с.Яполоть. Показала, що телефонувала жінка і повідомила, що наїхала чи переїхала чоловіка, але точно не пригадує, як саме жінка говорила, голос у неї був зляканий. Після того, як поступив виклик, то вона повідомила бригаду, яка виїхала на місце події. Через якийсь час подзвонили з виклику і повідомили, що констатували смерть чоловіка.
Свідок ОСОБА_20 показав, що працює в Костопільському відділі поліції і в день ДТП був на чергуванні. Близько 22 години йому зателефонувала ОСОБА_3 , вона була схвильована і повідомила, що потрапила у ДТП, що на дорозі лежить труп і вона не знає що їй робити. Він пішов у чергову частину і сам подзвонив до ОСОБА_3 щоб переконатись, що у дійсності трапилось. У розмові вона повідомила, що сталось ДТП і на дорозі лежить людина. Тоді він повідомив їй, щоб вона зателефонувала на службу 103, а сам відправив групу на місце події. Показав, що ОСОБА_3 більше ніяких порад не давав. Через якийсь час він ще раз зателефонував до ОСОБА_3 та запитав чи приїхала поліція. Порад як уникнути відповідальності обвинувачена не просила і він їй таких порад також не давав.
Свідок ОСОБА_21 показала, що працює барменом у кафе в с.Яполоть і у той день ввечері близько 21 години відпросилась у власника піти у своїх справах. По дорозі за хвилин 5-10 зустріла свою знайому ОСОБА_22 і стояла говорила з нею, коли побачила, як йшов якийсь чоловік за метрів 10-15 від них по дорозі та переходив вулицю. Оскільки було темно, то вона не бачила хто це був, але чоловік хитався. Марійка їй повідомила, що це пішов її дядько ОСОБА_16 і він п`яний. Пам`ятає, що у тому напрямку їхали якісь автомобілі, але які і куди саме поїхали вона не пам`ятає. Повернулась в кафе орієнтовно о 21:40 21:45, пам`ятає, що у кафе була ОСОБА_3 з чоловіком і з якоюсь компанією, щось святкували, але ОСОБА_3 спиртного не вживала, сиділа майже весь час за окремим столиком і говорила із своїм сином. Показала, що близько 21:50 ОСОБА_3 з чоловіком і з сином почали збиратись і орієнтовно о 22 годині вони вийшли, сіли в автомобіль та від`їхали. Показала, що не бачила хто сідав за кермо, а через хвилин 10 зайшов ОСОБА_23 у кафе та повідомив, що сталась ДТП.
Свідок ОСОБА_23 показав, що у вечері того дня зайшов разом із своїми знайомими в кафе повечеряти, пізніше приїхала ОСОБА_3 з чоловіком та сином. Алкоголю ОСОБА_3 не вживала. Коли ОСОБА_3 пішла з кафе також не пам`ятає, але пішла з чоловіком і сином разом. Показав, що не бачив хто сідав за кермо. Через якийсь час, орієнтовно 5-10 хвилин, повернувся син ОСОБА_3 та повідомив, що мама переїхала якогось чоловіка. Після цього усі одягнулись і пішли на місце події, яке розташоване від кафе на відстані приблизно 300-400 метрів, прийшли орієнтовно за 5 хвилин. Місце події освітлене не було. На місці побачили тіло чоловіка, який лежав на дорозі в крові. Показав, що пам`ятає, що кров була вже темною. На місці події була ОСОБА_3 , яка була в шоковому стані. Особисто з ОСОБА_3 він не говорив. Показав, що оглядав автомобіль ОСОБА_3 на якому не виявив ніяких пошкоджень від можливого удару. Через якийсь час після того, як прийшов на місце події, то приїхала швидка медична допомога, лікар якої запитував у ОСОБА_3 про те, коли вона телефонувала про подію. Показав, що на запитання лікаря ОСОБА_3 відповіла, що відразу. Коли він перебував на місці події то чув слова лікаря про те, що тіло вже давно лежить на дорозі. Таку саму думку висловлював ОСОБА_24 . Також чув розмову мешканки села, не пам`ятає кого саме, бо було темно, що вона чула звук удару, голоси людей і бачила якусь білу машину яка поїхала з місця події.
Свідок ОСОБА_24 надав суду показання про те, що не був очевидцем подій. У той день разом із знайомими відпочивав у кафе в с.Яполоть і прибув на місце події після дзвінка ОСОБА_3 за 3-5 хвилин. Показав, що на місці події бачив тіло чоловіка, який лежав на асфальті та бачив кров, яка на той час вже звернулась і вважає, що чоловік лежить там вже 20 хвилин. Показав, що лікар швидкої казав, що тіло вже лежить 20-30 хвилин. Також показав, що він не є спеціалістом і його твердження про час, протягом якого лежав чоловік це лише його припущення, які він зробив керуючись своїм досвідом, оскільки він являється військовослужбовцем і неодноразово бачив поранення та сліди крові. Також показав, що не вживав спиртних напоїв у той день вже понад 8 місяців, оскільки проходив лікування в госпіталі.
Свідок ОСОБА_25 , як вбачається з матеріалів справи, був очевидцем ДТП, оскільки перебував безпосередньо у автомобілі. Разом з тим, стороною обвинувачення в якості свідка у судових засіданнях не допитувався, а лише був допитаний за клопотанням сторони захисту щодо обставин надання згоди на огляд автомобіля, надав суду показання, що надавав письмову згоду слідчому на огляд належного йому автомобіля. Показав, що слідчий пояснив необхідність проведення огляду процесуальними формальностями. Текст згоди диктував слідчий. Така згода надавалась орієнтовно через день після події.
Допитаний в судовому засіданні слідчий ОСОБА_26 надав суду показання, що був слідчим у вказаному кримінальному провадженні та повідомив, що на ОСОБА_3 тиск не чинився і що про підозру у скоєнні правопорушення було оголошено ОСОБА_3 в останній день досудового розслідування у зв`язку з тим, що до цього часу не було достатньо доказів і слідчий чекав на висновок експертизи. Також показав, що ОСОБА_3 винною себе не визнавала, але факт керування транспортним засобом підтверджувала. Показав, що коли проводився огляд автомобіля, яким керувала ОСОБА_3 , то понятих не залучали, оскільки чинний КПК України не передбачає понятих при огляді. Також показав, що не залучали понятих при проведенні змивів та вилученні слідів змивів речовини схожої на крові з автомобіля, оскільки це був огляді і відповідно до КПК України при огляді присутність понятих не передбачена. В подальшому після вилучення змивів до слідчого судді за відповідною ухвалою також не звертався, оскільки це КПК не передбачено.
На підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.286 КК України стороною обвинувачення надано та судом досліджено наступні письмові докази.
Так згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.11.2016 року місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться навпроти будинку №21, що на вул.Л.Українки в с.Яполоть Костопільського району. Автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться біля правого краю проїзної частини вул.Л.Українки. Відстань від осей лівих коліс до лівого краю проїзної частини складає: переднє колесо 5,2 м, заднє колесо 5,1 м. Відстань від осі лівого заднього колеса до голови трупа становить 49,2 м. Слід волочіння, довжиною 6,9 м, який починається за 1,3 м від правого краю проїзної частини, закінчується під трупом ОСОБА_13 . Шапка чорного кольору знаходиться на відстані 3,05 м від голови трупа та за 0,5 м від правого краю дороги. Згідно схеми до протоколу огляду (відстань від голови трупа до краю будинку №21 складає 0,3 м, а до правого краю проїзної 1,7 м). З місця пригоди вилучені автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; посвідчення водія НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; взуття ОСОБА_13 поміщено в спецпакет експертної служби №1651770. Із доданої до протоколу схеми вбачається, що труп ОСОБА_13 розміщено на проїжджій частині головою у напрямку руху автомобіля обвинуваченої, а із доданих фотознімків вбачається, що голова трупа ОСОБА_13 знаходиться у калюжі крові. Наявність крові у сліді волочіння не зафіксовано.
Згідно висновку експерта №191 від 09.12.2016 року при судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_13 встановлено: відкриту черепно-мозкову травму з уламковим переломом кісток склепіння та основи черепа, частковим руйнуванням речовини головного мозку та крововиливами під його оболонки; закриту травму живота з тріщинами печінки; перелом кісток носа; садно та просторий крововилив у м`які тканини потиличної ділянки голови; дві рани, два синця обличчя; синець лівого плеча, садна кистей рук.
Види ушкоджень (перелом, тріщини, крововиливи, садна, синці) властивості рани (щілиноподібна форма, нерівні зсаджені краї, горбкуваті стінки тощо) вказують на спричинення їх значною за силою дією тупих предметів.
Особливості вказаних ушкоджень, а саме відсутність ознак зрощення переломів кісток, наявність темно-червоних крововиливів в оточуючі м`які тканини; наявність рідкої крові в черевній порожнині; забарвлення синців та стан поверхонь саден, свідчать, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті.
Спричинені ОСОБА_13 травматичні зміни, за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких.
Масивність, множинність, різноманітний характер тілесних ушкоджень (рана, садна, синці, крововиливи, переломи тощо), локалізація тілесних ушкоджень на різних та протилежних ділянках тіла, в сукупності дають підставу стверджувати, що в даному випадку мала місце транспортна травма.
Вищенаведене в поєднанні з морфологічними властивостями переломів кісток черепа, з наявністю ознак загального різкого струсу тіла, у вигляді крововиливів у фіксуючо-підвішуючий апарат внутрішніх органів (зв`язки печінки, корені легень, ворота селезінки) дає підстави вважати, що на потерпілого, який перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні, було скоєно наїзд (удар виступаючими частинами) транспортним засобом.
При розтині трупа ОСОБА_13 специфічних та характерних ознак переїзду колесом транспортного засобу, а також слідів волочіння тіла не виявлено. Встановити конкретний вид транспортної травми, а також взаєморозташування потерпілого і транспортного засобу буде можливим після надання у розпорядження лікаря судово-медичного експерта: протоколів огляду місця події та транспортного засобу; результатів дослідження предметів одягу та взуття, у яких потерпілий перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди.
Смерть громадянина ОСОБА_13 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток черепа та частковим руйнуванням речовини головного мозку, що підтверджується виявленими в ході проведення судово-медичного дослідження трупа вказаних ушкоджень ділянки голови, а також даними мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів з його трупа (вогнищеві і незначні розсіяні субарахноїдальні крововиливи в корі головного мозку та поодинокі дрібно вогнищеві внутрішньо мозкові крововиливи в корі та стовбурі мозку, з деякими мінімальними реактивними змінами. Незначний розсіяний субарахноїдальний крововилив, з деякими мінімальними реактивними змінами).
Таким чином, між спричиненням потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Незадовго до настання смерті громадянин ОСОБА_13 у значній кількості вживав алкогольні напої, що підтверджується наявністю запаху алкоголю від порожнини та внутрішніх органів, а також результатом судово-токсилогічної експертизи крові з його трупа, при якому виявлений етиловий спирт в кількості 4,59% (проміле). Така його кількість в крові, стосовно живих осіб, може відповідати стану важкого отруєння етиловим алкоголем.
Відповідно до висновку експерта №198-мк від 21.11.2016 року слідів ковзання, характерних для виникнення під час первинного контакту пішохода з транспортним засобом, на ходових поверхнях підошв пари напівчобіт ОСОБА_13 не виявлено.
Відповідно до висновку експерта №202-мк від 18.11.2016 року на тканині куртки ОСОБА_13 виявлені наступні пошкодження: - розходження швів: правого бокового шва з переходом на шов пройми спинки справа; внутрішнього поздовжнього шва правого рукава; шва пройми спинки зліва; лівого бокового шва у верхній третині; - ділянки з поверхневою стертістю, гофруванням та розривами тканини, розташовані: у верхній третині спинки з переходом на комір; в нижній третині спинки, дещо зліва, розрив; в середній третині лівої полиці; на передній поверхні лівого рукава; по задній поверхні лівого рукава в середній третині; в нижній третині правої полиці; в середній третині правої полиці; по задано-внутрішній поверхні в нижній третині правого рукава; - дефекту тканини неправильно-витягнутої форми, у верхній третині спинки; - поверхнева стертість заклепки манжети правого рукава.
На тканині брюк ОСОБА_13 виявлені наступні пошкодження: - ділянка з поверхневою стертістю та розривами тканини, розташовані: в середній третині правої передньої половинки; в середній третині лівої передньої половинки; у верхній чверті задньої право половинки, навколо входу правої кишені; у верхній третині задньої правої половинки; у нижній третині задньої правої половинки; у верхній третині задньої лівої половинки.
Дані пошкодження тканини виникли внаслідок пере розтягування тканини, від дій твердих, тупих предметів та внаслідок ковзаючої травматичної дії з дуже значною силою по твердим тупим предметам на зразок доріжного покриття, та є характерними для виникнення під час фаз ДТП. Встановлення механізму виникнення даних пошкоджень по конкретних фазах ДТП входить в межі компетенції судово-медичного експерта, який здійснював проведення судово-медичної експертизи трупа, або комісійної судово-медичної експертизи.
Згідно висновку експерта від 20.02.2017 року №3.1-93/17 на момент проведення експертного дослідження робоча гальмівна система автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані.
На момент проведення експертного дослідження системи рульового керування автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані.
На момент проведення експертного дослідження фари ближнього-дального світла системи зовнішнього освітлення автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 знаходилась в працездатному стані.
На момент проведення експертного дослідження висота малюнку проектора шин коліс автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 відповідала вимогам Правил дорожнього руху України.
Згідно протоколу огляду від 10.11.2016, проведеного за участю свідка ОСОБА_3 та спеціаліста ОСОБА_27 , на території Костопільського ВП ГУНП за письмовою згодою власника автомобіля ОСОБА_25 було проведено огляд автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . При огляді нижньої частини автомобіля ззовні було виявлено сліди тертя, волокно, а також плями та бризки речовини бурого кольору, схожої на кров (в 5 різних місцях, кожне з яких було сфотографоване). Крім того, на зовнішній поверхні правого заднього колеса було виявлено речовину бурого кольору, схожу на кров. В ході огляду були зроблені змиви речовини бурого кольору на фрагменти стерильної марлевої серветки та поміщено в полімерні пробірки типу «Епендорф», крім того були вилучені контрольні змиви до них. Кожне місце змиву позначалося відповідною цифрою від 1 до 6. Волокно було поміщено в спецпакет експертної служби №2685547, опечатано. Дванадцять полімерних пробірок типу «Епендорф» зі змивами речовини бурого кольору та контролів до них були поміщені в спецпакет експертної служби №2685510, опечатано.
Крім того, до протоколу огляду долучаються фототаблиці із фотознімками загального вигляду автомобіля, загального вигляду нижньої частини автомобіля, місць вилучення речовини бурого кольору, схожої на кров, місць виявлення слідів тертя, а також місця виявлення об`єкту, схожого на волосся. Однак, із протоколу та доданих фотознімків неможливо встановити на яких саме деталях нижньої частини автомобіля виявлено зазначені сліди, розташовані вони у передній чи задній частині автомобіля, який їх розмір та характер.
Згідно приписів ст.233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. При цьому, під іншим володінням особи розуміється і транспортний засіб, який знаходиться у володінні особи. Слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді.
Встановлення наявності й добровільності згоди особи на проведення в її житлі або іншому володінні огляду є важливим для визначення допустимості доказів, отриманих у результаті такого огляду, оскільки за такої згоди немає потреби звертатися до слідчого судді в порядку частини третьої статті 233 КПК. Тому сторона, яка надає такі докази, має переконати суд у наявності такої згоди та її добровільності.
Для з`ясування допустимості доказів, отриманих під час огляду в житлі чи іншому володінні особи, якщо наявність та/або добровільність згоди володільця ставиться стороною під сумнів, суд має виходити із сукупності всіх обставин, що супроводжували цю слідчу дію, враховуючи, але не обмежуючись, наявністю письмового підтвердження такої згоди. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №159/451/16-к.
Суд звертає увагу на те, що огляду підлягав автомобіль, титульним власником якого є чоловік обвинуваченої ОСОБА_25 за письмовою згодою останнього.
У даній справі добровільність згоди власника на проведення огляду ставиться під сумнів стороною захисту.
Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що його рестрація проведена у 2014 році. На час такої реєстрації ОСОБА_25 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. А, отже, автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно приписів ст.60 Сімейного кодексу України належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя.
ОСОБА_3 у даній слідчій дії брала участь як свідок, при цьому її згода як співвласника на проведення такого огляду у матеріалах справи відсутня. Докази того, що ОСОБА_25 є одноособовим власником автомобіля, у розумінні СК України, у матеріалах справи відсутні.
Крім того, щодо добровільності наданої згоди, суд звертає увагу, що під час відібрання згоди слідчий пояснив, що огляд проводиться виключно формально, та надиктував текст згоди ОСОБА_25 , що підтверджується показаннями останнього. При цьому, слідчий не роз`яснив ні ОСОБА_25 ні ОСОБА_3 зміст ст.63 Конституції України в частині того, що отримані в результаті огляду докази можуть бути використані проти них (членів їх сім`ї).
В матеріалах справи також відсутня відповідна ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення огляду транспортного засобу.
Крім того, згідно приписів ч.2 ст.237 КПК України, огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до абз.2 ч.7 ст.223 КПК України, обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії.
З протоколу огляду від 10.11.2016 вбачається, що поняті при проведенні огляду автомобіля слідчим не залучалися.
Згідно приписів ст.ст. 86, 87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит;
Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону).
У своєму рішенні по справі «Пантелеєнко проти України», заява №11901/02, п.49, Європейський суд з прав людини підкреслює, що вираз «відповідно до закону» значною мірою покладає на національне законодавство і державу обов`язок дотримання матеріальних і процесуальних норм.
В рішенні від 21.04.2011 року по справі № 42310/04 «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.
Таким чином, протокол огляду автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 від 10.11.2016 є недопустимим доказом, оскільки в діях слідчого наявне порушення засад законності кримінального провадження, визначених ст. 9 КПК України.
При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що залучена у якості спеціаліста до проведення огляду автомобіля ОСОБА_27 в подальшому не могла брати участь у кримінальному провадженні у якості експерта, так як згідно приписів ст.79 КПК України, попередня участь спеціаліста й експерта в такому кримінальному провадженні як спеціаліста чи експерта не може бути підставою для їх відводу. Спеціаліст і експерт не мають права брати участь у кримінальному провадженні, якщо вони проводили перевірку, ревізію тощо, матеріали яких використовуються в цьому провадженні.
Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева», якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.
З таких підстав суд не приймає як допустимі докази, які є похідними:
- висновок експерта від 18.11.2016 року №2.2-254/16 про те, що представлений на експертизу об`єкт (об`єкт 1) за своїми макро та мікроморфологічними ознаками являється волосиною тварини;
- висновок експерта від 18.11.2016 року №2.2-253/16 про те, що в наданих на експертизу змивах (об`єкти №1-6) виявлено кров людини;
- висновок експерта від 12.12.2016 року №10/684, згідно якого генетичні ознаки наданих на дослідження зразка крові ОСОБА_13 (об`єкт № 7) та слідів на марлевому тампоні зі змивом, який містився у пробірці з написом «4» (об`єкт № 4), встановлено та наведено в таблиці результатів дослідження.
- висновок експерта №44/3.1-310/17 від 29.06.2017 року. При цьому, у вказаному висновку експерта зазначено, що згідно даних висновку експерта №191 від 09.12.2016 року при проведенні 09 листопада 2016 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 , експертом були відмічені наступні види, кількість, характер та локалізація тілесних ушкоджень: - в ділянці голови: важка відкрита черепно-мозкова травма у вигляді множинних уламкових переломів кісток основи та склепіння черепа з переважною локалізацією в тім`яно-потиличних ділянках і відповідно частковою деформацією голови; розривів твердої мозкової оболонки в проекціях переломів; масивних крововиливів під м`які оболонки головного мозку, часткового руйнування речовини мозку в потиличних частках, поєднана з садном тім`яно-потиличної ділянки (5,5х4,0см), садна лівої половини чола (1,5х0,3см) на фоні якого забійна рана (1,5х0,3см), наскрізною раною лівої половини верхньої губи (2х0,5см) з крововиливом, навколо орбітальним синцями обох очей з переломом кісток носа; - в інших ділянках тіла: крововиливи в брижу тонкого кишечника, крововиливи по передній поверхні серцевої сорочки і передньому середостінні, в корені легень, ворота печінки та селезінки, синець передньої поверхні лівого плеча, множинні дрібні садна на тильних поверхнях обох кистей. Вказані вище травматичні зміни виникли прижиттєво незадовго до настання смерті та цілком могли утворитись у визначений в наданих матеріалах кримінального провадження час дорожньо-транспортної пригоди 08.11.2016 року близько 22:00 год. Це підтверджується описаним характером ушкоджень на час проведення розтину трупа (станом поверхонь саден, забарвленням синців, наявністю та поширеністю крововиливів в місцях ушкоджень, ознаками внутрішньо-грудної кровотечі, відсутністю ознак зрощення в краях переломів та загоєння рани тощо). Види та описані морфологічні особливості ушкоджень голови вказують на значну за силою дію тупих предметів (поверхонь). Встановлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження в ділянці голови з судово-медичної точки зору розглядаються в єдиному механізмі спричинення, а тому оцінюються в сукупності і за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Всі інші, виявлені на тілі ОСОБА_13 , ушкодження, класифікуються як легкі тілесні ушкодження. Характер і локалізація виявлених ушкоджень, особливості черепно-мозкової травми (розташування зовнішніх ушкоджень на протилежних ділянках голови виступаючих частинах обличчя і тім`яно-потиличній ділянці), відсутність травматичних змін нижніх кінцівок, з урахуванням результатів медико-криміналістичних експертиз пари напівчобіт, що належали ОСОБА_13 (висновок експерта №198-мк від 18-21.11.2016 року: «слідів ковзання, характерних для виникнення під час первинного контакту пішохода з транспортним засобом, на ходових поверхнях підошв… не виявлено»), одягу, який був на потерпілому під час ДТП (висновок експерта №202-мк від 17-18.11.2016 року), на якому виявлені пошкодження у вигляді численних розривів і потертостей тканини, що виникли внаслідок пере розтягування та ковзаючих травматичних дій з тупими предметами на зарок дорожнього покриття, які є характерними для виникнення під час фаз ДТП; відсутність характерних для контактування з перешкодою (пішоходом) пошкоджень автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 , наявність в нижній частині вказаного автомобіля слідів тертя та слідів крові ОСОБА_13 (згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи №10/684 від 13.12.2016 року), даних протоколу огляду місяця події та плану схеми до нього; в сукупності, дозволяють комісії судити про наступний механізм заподіяння тілесних ушкоджень: безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою потерпілий ОСОБА_13 перебував на проїзній частині дороги в горизонтальному положенні на животі або в положенні близькому до нього. Первинне контактування відбулося правими колесами (колесом) і нижньою частиною автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 , з головою потерпілого (ймовірно по дотичній) з переїздом або неповним переїздом через цю ділянку по типу удара-стиснення і подальшим частковим переміщенням тіла по дорожньому покриттю, про що свідчать характерні пошкодження одягу, до місця його виявлення, згідно протоколу огляду місця події. Смерть ОСОБА_13 настала від важкої відкритої черепно-мозкової травми з множинними уламковими переломами кісток склепіння і основи черепа, крововиливами під м`які оболонки головного мозку, розривами твердої мозкової оболонки та частковим руйнуванням речовини головного мозку. Цей висновок стосовно причини смерті підтверджується виявленням при експертизі трупа потерпілого вказаного комплексу ушкоджень голови та даними мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів («…Вогнищеві і незначні розсіяні субарахноїдальні крововиливи в корі головного мозку та поодинокі дрібновогнищеві внутрішньомозкові крововиливи в корі та стовбурі мозку, з деякими мінімальними реактивними змінами, незначний розсіяний субарахноїдальний крововилив, з деякими мінімальними реактивними змінами, набряк і нерівномірно виражені дистрофічні зміни головного мозку, масивний крововилив, з деякими мінімальними реактивними змінами, в м`яких тканинах з гематомою, вогнищеві і розсіяні крововиливи, з деякими мінімальними реактивними змінами, в м`яких тканинах з ділянки рани…»). Таким чином, отримані ОСОБА_13 в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті. Назадовго до смерті громадянин ОСОБА_13 вживав алкогольні напої в дуже значній кількості, на що вказує наявність запаху алкоголю від досліджуваних порожнин та внутрішніх органів, а також виявлення при судово-токсикологічному дослідженні у крові з його трупа етилового спирту в концентрації 4,59% (проміле), що за своєю функціональною оцінкою, може відповідати тяжкому ступеню алкогольної інтоксикації.
Щодо вказаного висновку експерта №44/3.1-310/17 від 29.06.2017 суд також звертає увагу на його суперечливість та неоднозначність. Так, зокрема, при проведенні експертизи використано дані висновку експерта №191 від 09.11.2016 (щодо трупа ОСОБА_13 ) у якому міститься інформація про те, що в результаті розтину трупа ОСОБА_13 специфічних та характерних ознак переїзду колесом транспортного засобу не виявлено. Також, під час досудового розслідування кров потерпілого на колесах автомобіля не виявлено, положення тіла при первинному контактуванні не встановлено (згідно протоколу огляду місця події від 09.11.2016 тіло ОСОБА_13 лежить головою у напрямку руху автомобіля). При цьому, експерти дійшли висновку про те, що первинне контактування відбулося правими колесами (колесом) і нижньою частиною автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 , з головою потерпілого (ймовірно по дотичній) з переїздом або неповним переїздом через цю ділянку по типу удара-стиснення.
Під час допиту у судовому засіданні експерти також пояснили, що відстань від дорожнього покриття до нижньої частини автомобіля, яким керувала ОСОБА_3 , не вимірювали, механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 внаслідок ДТП ними описаний виходячи із загальних знань та професійного досвіду експертів. Також, пояснили, що при ДТП події відбуваються протягом лічених секунд, при цьому на час проведення експертизи інформація про швидкість автомобіля у момент ДТП експертам була невідома.
Згідно п.1 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
З аналізу протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 від 08.11.2017 року вбачається, що вказана слідча дія проведена за її участі в процесуальному статусі «свідок». В подальшому, через 14 місяців, у останній день досудового розслідування, ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні набула статусу підозрюваної та обвинуваченої. Тому, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 у процесуальному статусі свідка є недопустимим доказом, так як здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини шляхом отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Аналогічною є і позиція Верховного Суду (постанова від 10.09.2019 у справі №295/13008/15-к).
При цьому суд враховує, що при проведенні слідчого експерименту участь приймав адвокат ОСОБА_3 ОСОБА_28 . Однак, участь адвоката при проведенні вказаної слідчої дії не свідчить про реалізацію ОСОБА_3 права на захист, оскільки вона перебувала у статусі свідка та була попереджена про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань. Суд також звертає увагу, що на момент проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 рік перебувала у статусі свідка, до його проведення органом досудового розслідування були зібрані практично усі наявні у матеріалах справи докази, достатні для оголошення підозри та забезпечення можливості повноцінної реалізації права на захист у статусі підозрюваної.
Однак, як вже було зазначено, на час проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 користувалась правами й обов`язками свідка, що позбавляло її наданих законом підозрюваному гарантій бути забезпеченою належною та кваліфікованою правовою допомогою.
Отримані в ході слідчого експерименту дані щодо швидкості автомобіля на момент ДТП, видимості перешкоди та загальної видимості були використані при проведенні судової інженерно-транспортної експертизи. Враховуючи наведене та принцип «плодів отруєного дерева», недопустимим доказом є висновок експерта від 27.11.2017 року №3.1-916/17, відповідно до якого наїзд транспортного засобу на пішохода ОСОБА_13 відбувся на проїзній частині вул. Л.Українки перед початком зафіксованого у наданій на експертизу копії протоколу огляду місця ДТП від 09.11.2016 року та схемі до нього, слідом волочіння, відносно руху зі сторони с.Корчів`я у напрямку с.Малий Стидин. Встановити координати місця наїзду транспортного засобу на пішохода стосовно елементів проїзної частини дороги в абсолютних величинах не представляється можливим за причиною відсутності в наданих на експертизу матеріалах достатньої сукупності зафіксованих інформативних ознак.
В дорожній обстановці, яка наведена в наданих не експертизу вихідних даних, водій автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 для забезпечення безпеки дорожнього руху, з технічної точки зору, повинна була діяти у відповідності до вимог п.12.2, п.12.3 і п.12.4 Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка наведена в наданих не експертизу вихідних даних, водій автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 в момент виникнення перешкоди для руху мала технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування із зупинкою транспортного засобу до місця перебування ОСОБА_13 або шляхом своєчасного застосування безпечного маневру об`їзду ОСОБА_13 з лівої сторони (відносно напрямку руху даного автомобіля). У дорожній обстановці, яка наведена в наданих не експертизу вихідних даних, дії водія автомобіля Volkswagen Transporter, реєстраційний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідають вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, та, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
За змістом ст. 286 КК України кримінальна відповідальність за нею настає тільки в тих випадках, коли порушення Правил безпеки руху або експлуатації транспортних засобів зумовило заподіяння наслідків, які прямо передбачені диспозицією цієї норми.
Об`єктивна сторона даного злочину полягає в порушенні конкретного пункту правил; настанні суспільно-небезпечного наслідку (заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху ); причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху та спричиненими наслідками.
Для доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК необхідно дослідити причини, за яких сталася дорожня пригода, та встановити чи перебуває недотримання цією особою правил дорожнього руху у прямому зв`язку із наслідками, що настали.
В основу кваліфікації покладено порушення ОСОБА_3 п. 12.3. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
При цьому, стороною обвинувачення не надано суду доказів ні порушення ОСОБА_3 п.12.3 Правил, ні наявності причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_3 та наслідками, які настали.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, оцінюючи в сукупності досліджені під час судового розгляду докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, розглянувши матеріали кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно виправдати через недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, вчинене обвинуваченою.
Потерпілою, ОСОБА_10 , заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні про відшкодування 50000 грн. майнової шкоди та 300000 грн. моральної шкоди.
Разом з тим, враховуючи, що за результатами розгляду суд дійшов висновку про виправдання обвинуваченої необхідно на підставі положень ч.3 ст.129 КПК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 залишити без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в загальному розмірі 12026,86 грн. згідно зі ст. 124 КПК України слід віднести за рахунок держави, оскільки вироком суду не встановлено вини обвинуваченої у скоєнні злочину.
Згідно приписів ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2016 року накладено арешт на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 . Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22.11.2017 року скасовано арешт на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 в частині володіння та користування автомобілем, повернуто вказаний автомобіль власнику ОСОБА_25 на відповідальне зберігання до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що у застосуванні арешту відпала потреба, арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2016 на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_25 належить скасувати.
Вирішуючи питання про речові докази суд керується приписами ст.100 КПК України.
Речові докази предмети одягу ОСОБА_13 , передані на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили належить знищити.
Речовий доказ взуття ОСОБА_13 , передане на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили належить знищити.
Речовий доказ шість змивів речовини схожої на крові та контролі до них, волокно, а також зразок крові ОСОБА_13 , контроль марлі, передані на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили належить знищити.
Речовий доказ автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_25 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.
Запобіжні заходи по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 не обиралися, клопотання щодо обрання таких заходів від сторони обвинувачення до суду не надходило.
Керуючись ст.ст. 369- 371, 373, 374, 376, 393-395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та виправдати у зв`язку із тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_25 залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірі 12026,86 грн. віднести за рахунок держави.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.11.2016 на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_25 скасувати.

Речові докази предмети одягу ОСОБА_13 , передані на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речовий доказ взуття ОСОБА_13 , передане на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речовий доказ шість змивів речовини схожої на крові та контролі до них, волокно, а також зразок крові ОСОБА_13 , контроль марлі, передані на зберігання до камери схову речових доказів СУ ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Речовий доказ автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_25 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області суд протягом 30 днів з дня його проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1