ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2023/20 Номер провадження 11-сс/814/256/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 березня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником Управління НКРЕКП у м. Києві та Київській області, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів до 20 год. 20 хв. 06.05.2020.

Згідно ухвали та клопотання, у провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 06.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
07.03.2020 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру в тому, що він 06.03.2020 року близько 17 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, при цьому керуючи транспортним засобом - автомобілем «Jeep Cherokee» державний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський, і проїжджаючи 249 км. + 544 м. в Хорольському районі, Полтавської області, порушив п.п. 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме, проявив неуважність, не дотримався безпечної дистанції, не вжив заходів для зупинки свого автомобіля, та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen LT 35» державний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_11 , який рухався попереду автомобіля «Jeep Cherokee» в попутному напрямку.
Внаслідок порушення ОСОБА_10 вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України, що призвело до даної дорожньо-транспортної події, пасажирка ОСОБА_12 та водій ОСОБА_11 від отриманих травм загинули на місці пригоди, а інші 14 пасажирів даного автомобіля отримали тілесні ушкодження різного характеру та перебувають у лікувальних закладах.
Вирішуючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав що в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: через усвідомлення втрати свободи, підозрюваний ОСОБА_10 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків, кримінального правопорушення; може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того слідчий суддя взяв до уваги те, що останній, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Також врахував поведінку підозрюваного під час та після вчинення злочину, а саме те, що злочин був скоєний в стані алкогольного сп`яніння та останній покинув місце вчинення злочину, намагаючись втекти, з метою уникнення відповідальності.
Отже, врахувавши всі обставини дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного вважає прийняте рішення незаконним.

Так, на думку сторони захисту, клопотання слідчого не містить достатніх обґрунтувань на підтвердження існування ризиків. Натомість захисник вказує на наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків за місцем його постійного проживання з цивільною дружиною, яка є вагітною; наявність постійного місця роботи на якій працює досить тривалий час (11 років), позитивну характеристику за місцем роботи. Перебування Усенка під вартою позбавить його роботи та можливості відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої злочином. Також вказує на те, що слідчим суддею не обґрунтовано неможливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі вказує на неповноту судового розгляду, оскільки слідчим суддею не взято до уваги бажання підозрюваного працювати та відшкодовувати завдану шкоду, сприяння досудовому розслідуванню, його щире каяття. Підозрюваний на даний час від роботи не відсторонений, офіційно працевлаштований, отримує гідну заробітну плату та має можливість відшкодувати шкоду, однак позбавлений це зробити оскільки утримується під вартою.

Також, вказує на відсутність обґрунтування в ухвалі слідчого судді щодо можливості застосування застави для підозрюваного, який підозрюється у не насильницькому та не умисному злочині. Не враховані обставини, що істотно знижують вину підозрюваного незадовільний технічний стан транспорту, порушення правил перевезення пасажирів тощо.

Тому, враховуючи вказані обставини захисники просять скасувати ухвалу та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді застави або домашнього арешту у нічний час доби.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_10 які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, а в частині доповнення до апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 не підтримав та просив не розглядати, заперечення прокурора проти їх задоволення, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Перевіривши дані, які підтверджують обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри за ч.3 ст.286 КК України, слідчий суддя визнав їх достатніми на даному етапі досудового розслідування, а висунуту підозру обґрунтованою і колегія суддів вважає такі висновки правильними та належним чином мотивованими.

З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження вірно встановив, що існують достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний причетний до вчинення інкримінованого йому злочин, з чим погоджується і колегія суддів.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими і висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 може здійснити дії, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.
На підтвердження існування вказаних ризиків вказує те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинило загибель двох людей, за який передбачена відповідальність від 5 до 10 років, тому усвідомлюючи можливе покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_10 фактично проживає у м.Ірпінь Київської області, що також вказує на можливість ухилення ОСОБА_10 від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Окрім того, перебуваючи на волі ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілих і свідків у даному провадженні з метою зміни їх показань в суді.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_10 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Посилання захисників на те, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання та роботи, на його утриманні знаходяться вагітна дружина і матір, наявність міцних соціальних зв`язків, позитивна характеристика не є безумовними підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на якому наполягають захисники. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Окрім того, підтверджуючих даних про склад сім`ї підозрюваного та наявності у нього тяжких захворювань, які б перешкоджали утриманню його під вартою, захисниками не надано, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.
Також є необґрунтованими і доводи захисника про неврахування обставин, що істотно знижують вину підозрюваного (порушення правил перевезення пасажирів, незадовільний технічний стан транспортного засобу тощо), що повинно бути предметом розгляду в суді під час судового розгляду, а тому не можуть оцінюватися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.
За змістом п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людей, тому у даному кримінальному провадженні застава не визначається.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_10 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою, отже, в задоволенні вимог апеляційних скарг слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07 березня 2020 року, якою обрано підозрюваному ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4