ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/180/20 Справа № 202/542/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Підгородне Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, директора ТОВ «Технопромзв`язок», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2020 року в задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, було відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків до 21:30 год. 23 березня 2020 року.

Рішення суду вмотивовано тим, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані правопорушення. Також слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , суспільну небезпеку інкримінованого йому кримінально протиправного діяння, яке пов`язане з одержанням неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В ході судового розгляду було встановлено, що оскільки ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, він, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочини, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та інших, на даний час не встановлених осіб, з якими ОСОБА_10 вірогідно діяв у змові, шляхом вмовляння або залякування, оскільки підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення базується на їх показаннях, однак вказаним ризикам можливо запобігти шляхом заборони залишати житло та покладення відповідного контролю на органи внутрішніх справ за місцем його фактичного мешкання.
Виходячи із зазначеного, оцінюючи в сукупності обставини вчиненого кримінального правопорушення та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя визнав, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у клопотанні та в судовому засіданні належним чином не було доведено неможливість застосування до ОСОБА_10 , зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, однак при цьому також врахував особисті обставини його життя, а саме те, що підозрюваний раніше не мав судимості, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, на його утриманні перебувають матір-інвалід 2 групи - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітня дитина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2020 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його у слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби у Дніпропетровської області строком на 60 днів із встановленням застави у сумі 500 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 1 051 000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала від 25.01.2020 є необгрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки судом не враховано фактичні обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначає, що під час досудового слідства не встановлено всіх осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюються ОСОБА_10 та його співучасник ОСОБА_14 . За таких обставин є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_10 буде незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у кримінальному провадженні.
Вказує на те, що під час досудового слідства планується допит у якості свідка адвоката ОСОБА_15 , якому ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_14 передані грошові кошти, за даними слідства - неправомірну вигоду для подальшої передачі посадовим особам ГУ ДМС в Дніпропетровській області, в сумі 77 000 гривень від заявника ОСОБА_16 у кримінальному провадженні. Згідно показань ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , між ними та адвокатом ОСОБА_17 існують договірні відносини з питань надання правової допомоги у комерційній діяльності ТОВ «Технопромзв`язок».
Крім того, існує реальний ризик незаконного впливу ОСОБА_10 на свідка - заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_16 , із яким у нього систематично на протязі двох років існують ділові взаємовідносини, а відтак виникають фінансові зобов`язання з боку заявника.
Таким чином, прокурор вважає, що у разі застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу останній, залишаючись на волі, негативно впливатиме на хід досудового розслідування у даному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження та може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 були подані заперечення, в яких останній виражає незгоду з даною апеляцією та просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисників, які заперечували проти задоволення даної апеляції, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційним переглядом встановлено, що прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, негативного впливання на хід досудового розслідування у даному провадженні. У клопотанні зазначено, що 25 січня 2020 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.
Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також у клопотанні та в судовому засіданні стороною обвинувачення належним чином не було доведено неможливість застосування до ОСОБА_10 , зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу.
Так, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи клопотання прокурора, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_10 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, оскільки він співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить як право підозрюваного на свободу, так і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором і визнаним судом доведеним, та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду про заборону підозрюваному ОСОБА_10 залишати житло в нічний час, а саме з 20.00 години до 07.00 години наступної доби, виходячи з того, що саме цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти можливості останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні та інших, на даний час не встановлених осіб.
Відтак, зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що заборона ОСОБА_10 залишати своє житло цілодобово є в даному випадку доцільною та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_10 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 23 березня 2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки, а саме:
1) прибувати до слідчого, прокурора і суду за першою вимогою;
2) цілодобово не залишати місце фактичного мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця мешкання;
4) утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим, прокурором;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4