УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/2877/20

Провадження №: 1-кс/755/2612/20

"19" червня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020 за № 0000024, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся з даною скаргою, у порядку ч. 1 ст. 303 КПК, на повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020 за № 0000024, з огляду на те, що уважає власне таке повідомлення не обґрунтованим.

Зокрема, скаргу умотивовано тим, що у п`ятому відділі слідчого управляння Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000024 внесене в ЄРДР 07.02.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 305, ч. 2 ст. 305 КК України, в межах якого вручене письмове повідомлення про підозру від 12 березня 2020 року ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Згідно змісту письмового повідомлення про підозру від 12.03.2020 р. Строе ОСОБА_6 підозрюється у контрабанді психотропних речовин, тобто їх переміщенні через митних кордон України з приховуванням від митного контролю, предметом якого були особливо небезпечні психотропні речовини, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Однак, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 було вручене з чисельними суттєвими порушеннями права на захист останнього, а саме не забезпечено залученння захисника, з дотриманням вимог п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК України, адже безпосередньо до вручення письмового повідомлення про підозру слідчим та прокурором було встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Оберварт Республіки Австрія, громадянин Республіки Австрія, але на думку захисту, вимоги п. 4 ч. 2 ст. 52 КПК в цій справі дотримано не було (1); вручення повідомлення про підозру без урахуванням вимог ч. 2 ст. 29, ст.ст. 277-278 КПК, так як стороною обвинувачення було забезпечено тільки переклад підозри в усній формі (2).

Указується у скарзі і на те, що не всі відомості унесені до ЄРДР, що на переконання захисту є порушенням порядку його ведення визначеного наказом ГПУ № 69 від 17.08.2012.

Щодо самої підозри, то захист уважає її необґрунтованою з огляду на недотримання вимог п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК у частині питання викладення фактичних обставин, часу, місця, й інших суттєвих обставин та у розрізі не установлення обставин прямо передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК.

Здобуті стороною обвинувачення докази, як-то: захист уважає недопустимими доказами з огляду на порушення порядку їх отримання, у т.ч. з порушенням вимог ст. 87 КПК.

Як наслідок ОСОБА_5 , на думку особи, яка подала скаргу, у супереч вимог ст.ст. 17, 276 КПК, був повідомлений про підозру при відсутності достатніх доказів для його підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, скарга з цього питання за своєю суттю умотивовується і тим, що, як вбачається з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються не є злочином.

У цій справі, на переконня автора звернення, відсутні обов`язкові елементи складу злочину за ч. 2 ст. 305 КК України, за яким підозрюваному повідомлено власне про підозру у його вчиненні, бо у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_5 здійснив переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю психотропних речовин, або ввів в оману будь-яких осіб з приводу обігу пігулок рожевого кольору з відтиском з їх вмістом в Україні.

Останній не вказував та не висловлював будь-кому прохання приховати відомості про вміст поштового відправлення у відповідних митних деклараціях, чи іншим чином приховати пігулки, які пересилались, від митного контролю. Саме ж приховання - це активна умисна дія особи, що відправляє (перевозить тощо) вантаж, а тому ОСОБА_5 в силу того, що знаходився на території України, фізично не міг вчинити злочин такої кваліфікації при відправленні вантажу з іншої держави. Крім того, поштові відправлення проходили під митним контролем на території України, жодних перешкод для перевірки вантажу митними органами не було, а як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказані пігулки були виявлені під час перевірки вантажу. Безпосередньо підозрюваний жодним чином не приховував вміст відправлення, а відправлення здійснювали невстановлені досудовим розслідуванням особи або особа - відправник.

Отже захист вважає, що органом досудового розслідування не встановлено та не доведено умисел чи бажання ОСОБА_5 незаконно та з порушенням митних правил перемістити через митний контроль України виявлені пігулки.

Крім того, відсутні докази прямого умислу на вчинення контрабанди, у розрізі висновку з аналогічного питання Верховного Суду у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 391/586/16-к, (провадження № 51-5657 км 18), а тому підозра відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 305 КК України, є необґрунтована в зв`язку із відсутністю в діянні складу даного кримінального правопорушення.

Оскільки органом досудового розслідування час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину не встановлено, як це передбачено ст. 91 КПК, то інкриміноване переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю психотропних речовин Строе Раймондом жодним доказом не доведено та не може бути доведено в подальшому, як обов`язковий для такої підозри прямий умисел суб`єктивної сторони, без, чого така кваліфікація є безпідставною.

Позиція сторін

Особа, яка подала скаргу у судове засідання не з`явилапся, однак подала про розгляд скарги у відсутність сторони захисту на підставі аргументів викладених у скарзі, відповідно, слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у відсутність автора скарги.

Прокурор групи прокурорів прокурор прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, так як повідомлення про підозру підозрюваному було здійснено стороною обвинувачення з дотриманням вимог КПК та сама підозра є обґрунтованою.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, уважає за можливе здійснювати розгляд за даної явки сторін.

Встановлені обставини щодо винесеного на розгляд питання

П`ятим відділенням СУ ГУ СБУ у м. Києві та Київській області (адреса відділення (Дніпровський район м. Києва) - м. Київ, вул. Ю. Поправки, 14-А, згідно наказу начальника ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 від 02.11.2018 № 624) здійснюється досудове розслідування указаного кримінального провадження.

Так, під час проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у громадянина Республіки Австрії ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на переміщення особливо небезпечних психотропних речовин через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

З метою реалізації зазначеного злочинного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи умисел направлений на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), використовуючи власний комп`ютер, через всесвітню мережу Інтернет увійшов у власний обліковий запис на веб-сайті онлайн-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де шляхом обміну повідомленнями з невстановленою досудовим розслідуванням особою або особами, здійснив замовлення зі Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії до України 26 (двадцяти шести) пігулок рожевого кольору з відтиском «Red Buli».

На виконання зазначеного злочинного умислу, невстановлені досудовим розслідуванням особи або особа, у невстановлені органом досудового розслідування час та місці, перебуваючи на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, з метою приховування від митного контролю та ускладнення виявлення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), здійснили пакування 26 (двадцяти шести) пігулок рожевого кольору з відтиском «Red Buli» у непрозорий фольгований пакет, який помістили у паперовий конверт та відправили міжнародним поштовим відправленням до України, вказавши отримувачем «Раймонд Строе» та адресу: « АДРЕСА_1 ».

Після цього, 12.02.2020 у зону діяльності митного контролю Київської митниці Державної митної служби України (далі Держмитслужби) на територію ПАТ «Укрпошта» (м. Київ, вул. Г. Кірпи, буд. № 2) зі Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії надійшло міжнародне поштове відправлення (без номеру) на ім`я ОСОБА_5 та адресу: АДРЕСА_1 .

Під час митного огляду вказаного міжнародного поштового відправлення співробітниками Київської митниці Держмитслужби виявлено непрозорий фольгований пакет, у якому приховано від митного контролю 26 (двадцяти шести) пігулок рожевого кольору з відтиском «Red Buli».

Згідно висновку Управління експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно-активних речовин Спеціалізованої Лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України № -0038 від 21.02.2020, надані на дослідження 26 (двадцять шість) пігулок рожевого кольору з відтиском «Red Buli», містять у своєму складі МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), яка згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (із змінами та доповненнями), належить до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця І Список №2).

Продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін та бажаючи його доведення до кінця, 11.03.2020, Строе Раймонд прибув до приміщення відділення № 54 ПАТ «Укрпошта» у м. Києві (Київська міська дирекція), розташованого за адресою: м. Київ, вул. Олеся Гончара, 57-Б, де отримав від співробітника вказаного відділення поштового зв`язку поштове відправлення, замовлене ним зі Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії до України на його ім`я та адресу.

Під час обшуку 11.03.2020 проведеного у приміщенні відділення № 54 ПАТ «Укрпошта» у м. Києві (Київська міська дирекція), крім іншого, вилучено поштове відправлення без номеру, замовлене ним зі Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії до України на його ім`я та адресу, всередині якого виявлено 26 (двадцять шість) пігулок рожевого та фіолетового кольору.

Тим самим, відповідно ОСОБА_5 12.03.2020 СБ України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, тобто контрабанді психотропних речовин, тобто їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, предметом якого були особливо небезпечні психотропні речовини.

Дана підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину базується відповідно до даних кримінального првоадежння та пояснень прокурора на наступних матеріалах кримінального провадження: висновком Управління експертиз та досліджень харчової продукції, напоїв та біологічно-активних речовин Спеціалізованої Лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України № -0038 від 21.02.2020; протоколом обшуку відділення ПАТ «Укрпошта» за адресою: м. Київ, вул. Олеся Гончара, 57-Б від 11.03.2020; протоколом обшуку місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 від 11.03.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; заявою ОСОБА_5 від 12.03.2020.

Сторона захисту уважає, що підозра підлягає скасування з огляду на порушення з боку сторони обвинувачення вимог КПК України , як під час складання підозри, так і її вручення, та у світлі того, що докази, якими вона мотивується є здобутими з порушенням вимог ст. 87 наведеного Кодексу, у т.ч. права на захист підчас учинення процесуальних та слідчих дій.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі фактичних обставин установлених з порушеного питання автором скарги

Слідчий суддя заслухавши доводи прокурора, проаналізувавши аргументи особи, яка подала скаргу викладені в такій скарзі, дослідивши документи додані на підтвердження доводів скарги та матеріали самого кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020 за № 0000024 в оригіналі. Що були надані прокурором, приходить до наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суди, як і інші органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розподіл функцій між державними органами і посадовими особами як елемент системи стримувань і противаг є фундаментальним принципом демократичної організації держави.

Однією з форм вираження цього принципу у кримінальному судочинстві є змагальність і диспозитивність як загальні засади кримінального провадження. Згідно зі статтею 22 КПК України змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими зазначеним Кодексом. У цій же статті закріплено заборону покладення у кримінальному провадженні функцій державного обвинувачення, захисту та судового розгляду на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Диспозитивність відповідно до положень статті 26 КПК України полягає в тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, як і суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені до його повноважень зазначеним Кодексом.

Того, що у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France)).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Діюче кримінальне процесуальне законодавство України,зокрема частина перша статті 36 КПК України, передбачають, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора і його свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, наведено в частині першій статті 303 КПК України.

Зокрема, предметом такого оскарження є рішення слідчого або прокурора про повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК).

Нормами ст. 277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Тим самим, проаналізувавши питання обґрунтованості такої підозри, слід зауважити таке.

Відповідно до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчою суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Тому, слідча суддя при розгляді даної категорії скарг, повинна перевіряти дотримання органом досудового розслідування вимог ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру, а не вдаватись до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, встановленню винуватості особи у його вчиненні, та наявності у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

У скарзі захисник, як підставу для її задоволення зазначає про невідповідність заявлених у повідомлені про підозру фактів, їх безпідставність та необґрунтованість.

При цьому, вимоги п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України передбачають, що повідомлення має містити такі відомості, зокрема, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення практично зводиться до найбільш детального опису об`єктивної сторони інкримінованого підозрюваному діяння, відомих на момент повідомлення про підозру.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких є достатньою для його підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.

Так, як поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак римінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Тобто, вимога щодо розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином; вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

З урахуванням того, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Проаналізувавши з цього питання матеріали кримінального провадження в оригіналі за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, слідча суддя вважає, що наявні у провадженні фактичні дані, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, висновки експертиз, документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, у якому йому повідомлено про таку підозру, оскільки в своїй сукупності указують на існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що цей підозрюваний, міг вчинити правопорушення.

Уважати підозру явно не прийнятною, не дивлячись на пояснення захисту, усе ж таки не можливо, так як, на їх противагу стороною обвинувачення надано не менш важливі дані (протокли слідчих дій, експертний висновок) та які усе ж таки указують на те, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, у той, час як оцінка наданих доказів, з точки зору їх належності та допустимості, у т.ч. експертиних висновків не у питанні вірогідності причетності особи до певного діяння, а наявності факту вини має бути забезпечена судом.

У зв`язку із викладеним слідча суддя вважає, що доводи сторони захисту у скарзі на повідомлення про підозру фактично стосуються питань доведеності винуватості та оцінки доказів, однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, як положення п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК в їх системному зв`язку указують на те, що можливість оскарження повідомлення про підозру пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для її повідомлення, а не з будь-якими іншими. Підозра з мінімальним стандартом в аспекті доказування, для якого достатньо щонайменших ознак, які здатні переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення. Тому, повідомлення про підозру слідчий суддя скасовує лише у разі, якщо воно є необґрунтоване, тобто нездатним переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення.

Однак, ніякі інші порушення слідчим чи прокурором норм КПК не можуть бути підставою для скасування підозри, оскільки вони тягнуть за собою інші передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки.

Відповідно наведені у цій скарзі особою, яка її подала доводи щодо порушення вимог КПК також не можуть бути підставою для скасування підозри, оскільки вони тягнуть за собою інші передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки.

У той час, як аналіз повідомлення про підозру дає підстави стверджувати, що воно за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить у собі всі передбачені вказаною статтею відомості.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, слідча суддя не вбачає.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив :

у задоволенні скарги ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , на повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2020 за № 0000024, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові № 5-16кс16 від 24.03.2016, на особу, яка оспорює рішення слідчого судді, ухвалене з її викликом, але без її участі, приписи норми ч. 3 ст. 395 КПК України не поширюються, й така особа має дотримуватись загального правила апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України та того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:00 год. 19.06.2020.

Слідча суддя ОСОБА_10