Справа № 128/2680/19
УХВАЛА
Іменем України
10 червня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі- ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 , потерпілої- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , законного представника малолітнього- ОСОБА_6 , малолітнього- ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей - ОСОБА_8 , представника ювенальної превенції- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні відомості про яке внесені 29.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 відносно малолітнього:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Степанівка, Вінницького району, Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учня 7 класу Степанівської НВК: ЗОШ І-ІІІ ст.-ДНЗ,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИВ:
08.10.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_7 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Судом установлено, що ОСОБА_7 будучи малолітнім, вчинив суспільно-небезпечне діяння при таких обставинах.
Так, малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.05.2019 близько 19.00 год., діючи умисно , з корисливого мотиву , спрямованого на таємне викрадення чужого майна, шляхом відчинення дверей, проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить потерпілій ОСОБА_4 , звідки вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 305 гривень.
Реалізувавши свій злочинний намір до кінця, малолітній ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденним на свій власний розсуд та викрадені грошові кошти сховав за місцем проживання а саме: АДРЕСА_1 , чим завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 305 грн.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_7 пояснив, що вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке передбачене ч. 3 ст. 185 КК України він визнав, суду показав, що дійсно він 28.05.2019, близько 19.00 годин , знаючи де зберігається ключ , шляхом відчинення дверей, проник до будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 яка є його хрещеною матір`ю , звідки викрав коштів в сумі 305 гривень, які у подальшому були повернути потерпілій. У вчиненому кається.
Крім повного визнання вини малолітнім ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, суд вважає, що його вина повністю доведена зібраним по даному провадженні належними та допустимими доказами, а саме:

Так, потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засіданні показала, що 28.05.2019, близько 19.00 год., до її будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , через вікно, яке розбили, залізла невідома особа та викрала грошові кошти в сумі 305 гривень. Як вияснилось пізніше, це був малолітній ОСОБА_7 . Вказала, що претензій морального та матеріального характеру до малолітнього та його матері вона не має, грошові кошти їй були повернуті працівниками поліції.
А також:

-рапортом слідчого Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області, з якого судом установлено , що 29.05.2020 о 05.32 год. надійшло зі служби 102 від гр. ОСОБА_10 , про те, щоб прийняли міри до невідомих осіб, які в будинку за адресою АДРЕСА_2 розбили вікно , проникли до кімнати та викрали грошові кошти;
- протоколом прийняття заяви від потерпілої про вчинене кримінальне правопорушення від 29.05.2019 року;
- витягом з кримінального провадження №0000444, з якого вбачається що за звернення потерпілої ОСОБА_4 до органу поліції внесені відомості до ЄРДР 29.05.2019 року про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

- протоколом огляду місця події від 29.05.2019 за участю понятих: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- постановою слідчого від 29.05.2019 про приєднання до справи речових доказів грошових коштів в сумі 305 гривень : 1 купюра номіналом 200 грн. серії УК № 2651187, 2 купюри номіналом по 50 грн. кожна серії ФИ № 6404944, серії ФГ № 3576017 відповідно, 5 купюр по 1 грн. кожна серії ЄА № 7958290, серії УР № 1284432, серії СГ № 3651324, серії ТД № 8001896, серії УМ № 8165547, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 ;

-розпискою потерпілої ОСОБА_4 про отримання речових доказів - грошових коштів в сумі 305 гривень, переданих їй на відповідальне зберігання ;

-копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з якого судом установлено , що потерпіла ОСОБА_4 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Оцінивши зібрані в даному кримінальному провадженні докази у їх сукупності, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_7 вчинив суспільно-небезпечне діяння, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.185 КК України.

В судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_7 на даний час є малолітнім, вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння, будучи малолітньою особою, не досягши віку з якого передбачена кримінальна відповідальність, після вчинення щиро розкаявся, тому просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 на один рік.
Малолітній ОСОБА_7 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому; пообіцяв суду, що більше не буде вчиняти злочинів.
Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання прокурора.
Законний представник ОСОБА_7 ОСОБА_6 також просила задовольнити клопотання прокурора та передати сина під її нагляд, запевнила суд , що буде здійснювати за ним належний догляд.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала вказане клопотання, зазначила, що претензій до ОСОБА_7 не має.
Представник служби у справах дітей - ОСОБА_8 та представника ювенальної превенції- ОСОБА_9 не заперечили щодо клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що винуватість малолітнього т ОСОБА_7 в скоєнні суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена в повному обсязі.

При цьому, суд враховує, що малолітній ОСОБА_7 свою винуватість визнав та щиро розкаявся у вчиненому; є малолітньою особою, позитивно характеризуються за місцем проживання та місцем навчання, вчинив суспільно-небезпечне діяння будучи у віці 11 років, тому згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

В судовому засіданні, судом установлено, що на даний час малолітній ОСОБА_7 проживає разом матір`ю ОСОБА_6 , яка бере участь у вихованні сина та згодна на передачу її сина ОСОБА_7 їй під нагляд.
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу малолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення неповнолітнім суспільно-небезпечного діяння.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до малолітнього ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру.
На підставі ч.2 ст. 174 КПК України, арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2019 на грошові кошти в сумі 305 гривень: 1 купюра номіналом 200 грн. серії УК № 2651187, 2 купюри номіналом по 50 грн. кожна серії ФИ № 6404944, серії ФГ № 3576017 відповідно, 5 купюр по 1 грн. кожна серії ЄА № 7958290, серії УР № 1284432, серії СГ № 3651324, серії ТД № 8001896, серії УМ № 8165547 слід скасувати, оскільки у його застосуванні відпала потреба.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме -грошові кошти в сумі 305 гривень : 1 купюра номіналом 200 грн. серії УК № 2651187, 2 купюри номіналом по 50 грн. кожна серії ФИ № 6404944, серії ФГ № 3576017 відповідно, 5 купюр по 1 грн. кожна серії ЄА № 7958290, серії УР № 1284432, серії СГ № 3651324, серії ТД № 8001896, серії УМ № 8165547, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 слід залишити останній за належністю.

Керуючись ст.ст.97, 105 КК України, ст. 497, 498, 501 КПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі малолітнього під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Ясень Рожнятівського району Івано- Франковської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 рік.

Скасувати застосований на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2019 накладений арешт на грошові кошти в сумі 305 гривень: 1 купюра номіналом 200 грн. серії УК № 2651187, 2 купюри номіналом по 50 грн. кожна серії ФИ № 6404944, серії ФГ № 3576017 відповідно, 5 купюр по 1 грн. кожна серії ЄА № 7958290, серії УР № 1284432, серії СГ № 3651324, серії ТД № 8001896, серії УМ № 8165547.

Речові докази у кримінальному провадженні: грошові кошти в сумі 305 гривень : 1 купюра номіналом 200 грн. серії УК № 2651187, 2 купюри номіналом по 50 грн. кожна серії ФИ № 6404944, серії ФГ № 3576017 відповідно, 5 купюр по 1 грн. кожна серії ЄА № 7958290, серії УР № 1284432, серії СГ № 3651324, серії ТД № 8001896, серії УМ № 8165547, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити останній за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 15.06.2020 о 17.45 годин.

Суддя : ОСОБА_1