справа № 462/4143/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні №0001681 з розгляду обвинувального акта про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 та проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 31.01.2020 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 20.05.2019 року, близько 18.20 год., перебуваючи у приміщенні магазину АЗС «ОККО-РІТЕЙЛ» за адресою: м.Львів, вул.Рудненська, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав з полиці одну пляшку віскі «Red Label», ємністю 0,7 л., вартістю - 391 грн. без ПДВ, поклавши її собі під куртку, після чого, не оплативши її вартості, покинув приміщення АЗС, чим завдав потерпілому ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» майнову шкоду в розмірі 391 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання, зазначивши, зокрема, що крадіжку на АЗС вчинив умисно, пляшку віскі «Red Label» він сховав під свою куртку, після чого, не оплативши її вартості, покинув приміщення АЗС. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Відповідно до ч.3 ст.32 КК України вчинення двох або більше злочинів, передбачених різними статтями цього Кодексу, визнається повторним лише у випадках, передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Згідно примітки 1 ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Обвинувачений ОСОБА_5 31.01.2020 року був засуджений Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України, за вчинений 30.05.2014 року злочин, отже, в даному випадку має місце така кваліфікуюча ознака крадіжки, як повторність, пов`язана із засудженням ОСОБА_5 за раніше вчинений злочин.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 , у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; відсутність відшкодування обвинуваченим заподіяної злочином шкоди потерпілому ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ»; те, що ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів (матеріали кримінального провадження, арк. 43-44; арк. 81-82 судової справи); ту обставину, що злочин проти власності вчинено ОСОБА_5 в період, коли відносно нього Стрийським міськрайонним судом Львівської області здійснювалося судове провадження з розгляду обвинувального акта по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а отже належних висновків він для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_5 .
Також суд враховує особу винного, який в зареєстрованому шлюбі не перебуває, з його слів, знаходиться в громадянському шлюбі, в якому має двох неповнолітніх дітей, 2012 і 2015 рр. народження, між тим, об`єктивного підтвердження цього матеріали провадження не містять, не працює, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.51), згідно наданої характеристики за місцем реєстрації негативних характеризуючих даних відносно нього не встановлено (матеріали кримінального провадження, арк.50).

Крім цього суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до висновків якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як високий (а.с. 12).
Виходячи з викладеного, враховуючи думку представника потерпілого ОСОБА_7 , викладену в адресованій суду заяві від 05.08.2019 року, який щодо виду і міри покарання покладається на розсуд суду (а.с. 15), суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення неодноразово корисливих злочинів, відсутність у справі сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 засуджений 31.01.2020 року Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Між тим, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 винний в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення вказаного попереднього вироку.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
За таких обставин, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, - шляхом часткового складання призначених покарань.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуває в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком з 01.04.2020 року, суд вважає, що строк відбуття покарання за даним вироком слід рахувати з 01.04.2020 року.

За наведеного, оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі, тому на виконання вимог ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 слід зарахувати в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, покарання у виді позбавлення волі відбуте частково за попереднім вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.01.2020 року з 01.04.2020 року по 29.04.2020 року включно, враховуючи, що ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 30.04.2020 року ОСОБА_5 тимчасово залишено в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» на час розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні №0001681, що є попереднім ув`язненням.

Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), що діяла станом на 20.06.2017 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, здійснюється з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З 21.06.2017 року набрали чинності зміни до згаданої норми КК України, внесені законом «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року №2046-VIII, відповідно до яких термін попереднього ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день або за правилами, передбаченими в ч.1 ст.72 КК України.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 29.08.2018 року (справа №663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі; якщо особа скоїла злочин до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК в редакції Закону №838-VIII.
Враховуючи наведене правове регулювання та виходячи з такого правового висновку Великої Палати Верховного Суду, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року слід зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.05.2014 року по 10.08.2015 року, коли він перебував під вартою у кримінальному провадженні № 0001017 по обвинуваченню за ч.3 ст.185 КК України.
Крім цього, суд бере до уваги, що пунктом 12 ч.1 ст.537 КПК України передбачено тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи в суді.
Пункт «ґ» ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, який підлягає застосуванню в даному випадку, передбачає, що у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 30.04.2020 року ОСОБА_5 тимчасово залишений в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» на час розгляду Залізничним районним судом м.Львова обвинувального акта в даному кримінальному провадженні.

А відтак, оскільки ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, який входить до сукупності злочинів згідно з ч.4 ст.70 КК України та за який його засуджено Стрийським міськрайонним судом Львівської області 31.01.2020 року, 30.05.2014 року, тобто до 20 червня 2017 року, до нього продовжували за наведених обставин застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після постановлення вироку Стрийським міськрайонним судом Львівської області від 31.01.2020 року, суд дійшов висновку, що на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року ОСОБА_5 слід зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.04.2020 року (початок тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи в суді) по день набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі, зарахувавши у вищезазначений строк покарання, що відбуте частково за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31 січня 2020 року, з 01 квітня 2020 року по 29 квітня 2020 року включно.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30 травня 2014 року по 10 серпня 2015 року та з 30 квітня 2020 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 01 квітня 2020 року.

Відповідно до ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 30 квітня 2020 року ОСОБА_5 тимчасово залишається у в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ DVD-диск з файлами з камер відеоспостереження магазину «ОККО-РІТЕЙЛ» (матеріали кримінального провадження, арк. 23, 25) залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1