Справа № 133/153/19
Провадження №11-кп/801/280/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2019 року у кримінальному провадженні №0000016 від 07.01.2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , 1987 року народження, 14 дня 09 місяця уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження

прокурора : ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

В с т а н о в и в:

Прокурор Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2019 року, просила вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді 120 громадських робіт, за ч.1 ст.122 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 04.12.2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим і призначено покарання: за ст. 122 ч. 1 КК України у виді - 2 (двох) років обмеження волі; за ст. 125 ч. 1 КК України у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 1 та 2 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10
1053 (одну тисячу п?ятдесят три) гривні 37 копійок у відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином; 20 000 (двадцять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином; 10 000 (десять тисяч) гривень понесених процесуальних витрат.
Копію даного вироку негайно вручити учасникам процесу.
Долю речових доказів вирішено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
07 січня 2019 року у вечірній час потерпіла ОСОБА_10 вийшла зі своєї квартири на узбіччя вулиці Героїв Майдану в м. Козятині Вінницької області, з тією метою, щоб забрати свого малолітнього сина - ОСОБА_11 , 2014 року народження в колишнього чоловіка - ОСОБА_7 , з яким останній гуляв по місту. Під час їхньої зустрічі, між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 на грунті тривалих існуючих неприязних відносин виникла словесна суперечка. В ході вказаної суперечки, близько 20 год. 30 хв., цього ж дня, обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній дружині, схопив її правою рукою за горло, душив та штовхнув на землю, від чого потерпіла ОСОБА_10 впала на землю. Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи виконувати свої злочинні дії направленні на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_10 та завдав їй один удар лодонею правої руки в ділянку обличчя зліва.Продовжуючи свої незаконні дії, обвинувачений ОСОБА_7 сів зверху на тулуб потерпілої ОСОБА_10 та почав затуляти їй рот руками, щоб остання не кричала та не кликала на допомогу.Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_7 були припиненні сторонніми перехожими особами. В результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї, на слизовій оболонці нижньої губи, які за ступенем тяжкості, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 08 січня 2019 року в обідню пору доби потерпіла ОСОБА_10 , попередньо домовившись по телефону зі своїм колишнім чоловіком - ОСОБА_7 про те, що їй потрібно забрати спортивний одяг сина, прийшла до будинку останнього, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .Під час розмови обвинувачений ОСОБА_7 запрошував свою колишню дружину зайти в середину будинку, на що остання йому відмовила.Після цього, між ними виникла словесна суперечка, в ході якої, обвинувачений ОСОБА_7 почав ображати потерпілу ОСОБА_10 нецензурними словами та хапав її руками за кисті рук. В свою чергу потерпіла ОСОБА_10 вирвалася від і нього та вийшла з території домоволодіння на вулицю.Не зупиняючись на вчиненому, обвинувачений ОСОБА_7 вийшов на вулицю слідом за своєю колишньою дружиною та маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, близько 13 год., цього ж дня, підійшов до неї та завдав біля 3-4 ударів ногами по ногах потерпілої ОСОБА_10 , від чого остання впала спиною на землю. Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 продовжуючи виконувати свої злочинні дії, направленні на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, знову підійшов до ОСОБА_10 , яка на той час лежала на землі та завдав їй ще декілька ударів ногою в область грудної клітки та правої руки, яку вона прижимала то тіла, закриваючи груди.
В результаті протиправних обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні лівого стегна в нижній третині, в середній третині, правій гомілці, які за ступенем тяжкості відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень та закритий перелом човникоподібної кістки правої кисті без зміщення, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що призначене покарання ОСОБА_7 є м`яким, несправедливим, суперечить загальним принципам призначення покарання , вимогам ст. 50 КК України, та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про призначення судами кримінального покарання».
Зокрема, призначаючи покарання за ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, суд не в повній мірі врахував тих обставин, що ОСОБА_7 ні під час досудового розслідування ні під час судового розгляду не розкаявся, винним себе не визнав.
Суд не визнав обтяжуючою обставиною вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, однак дана обтяжуюча обставина підтверджується показами потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які як під час досудового розслідування та в судовому засіданні у своїх показах вказували на те, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння .
Крім того, судом не враховано особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на даний час не працює, а також те, що ОСОБА_7 неодноразово вчиняв неправомірні дії відносно потерпілої ОСОБА_10 , що підтверджується листами з Козятинського ВП Калинівського ГУНП у Вінницькій області № 7325/19, № 7333/19 від 26.06.2018 року, в яких зазначено, що з ОСОБА_7 проведено профілактичну бесіду щодо невчинення з його сторони протиправних дій відносно потерпілої ОСОБА_10 , складено адміністративний протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП, згідно постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 22.08.2018 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
За таких обставин, вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок мякості.

Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурору, в яких просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницького області від 04.12.2019 року залишити без змін.
13.03.2020 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_10 про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, в якій вона просить постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 07.01.2019 року за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, розгляд провести без її участі та задоволити її заяву.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який підтримує апеляційну скаргу прокурора частково, оскільки кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_7 відносяться до категорії приватного обвинувачення вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2019 року підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, захисника ОСОБА_9 , який просив вирок суду скасувати відносно ОСОБА_7 , винести ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав заяву потерпілої ОСОБА_10 , просив закриття провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та заяви потерпілої, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а заява потерпілої до задоволення виходячи з наступного
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч. 1, 4 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, в тому числі, передбачених ст. 122, ст. 125 КК України.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження №0000016 від 07.01.2019 року за ч.1 ст.125 КК України, № 0000018 від 09.01.2019 року за ч.1 ст. 125 КК України досудове розслідування у цих кримінальних провадженнях було розпочате за заявою потерпілої ОСОБА_10 .
Виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, дані кримінальні провадження на момент вчинення та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року, відносились до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Постановою прокурора Калинівської місцевої прокуратури від 11.01.2019 року матеріали кримінальних проваджень №0000016 від 07.01.2019 року за ч.1 ст.125 КК України, № 0000018 від 09.01.2020 року за ч.1 ст. 125 КК України об`єднано в одне загальне кримінальне провадження № 0000016.
Постановою старшого слідчого Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_15 перекваліфіковано дії ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000016 з ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 125 КК України на ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України- умисне легке тілесне ушкодження та ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Відповідно до ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Потерпіла ОСОБА_10 подала заяву про відмову від обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000016 у формі приватного обвинувачення.
Заява завірена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_16 та зареєстрована в реєстрі за № 186.
Зі змісту заяви убачається, що ОСОБА_10 відмовляється від обвинувачення ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні, просить постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000016 від 07.01.2019 року за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України, питання відшкодування моральної та матеріальної шкоди за вчинення кримінальних правопорушень буде вирішено між нею та ОСОБА_7 добровільно в позасудовому порядку.
Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок та закриває кримінальне провадження.
З урахуванням викладеного, переконавшись у добровільності позиції потерпілої ОСОБА_10 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2019 року із закриттям кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушеь, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК України, з підстав, передбачених п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, суд апеляційний інстанції,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволити частково.
Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 04.12.2019 року відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України скасувати .
Заяву потерпілої ОСОБА_10 задоволити.
Провадження у кримінальному провадженні № 0000016, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 07.01.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення на підставі п.7 ч.1 ст. 284 КПК України.
Судове рішення може бути оскаржено до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

На підставі ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3