Справа № 308/1499/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.04.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретарки судового засідання ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 розглянув у відкритому судовому засіданні контрольне провадження № 11кп/4806/527/20 за поданим у кримінальному провадженні № 0000095 клопотанням про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , в якому захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційні скарги на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2019.
Цією ухвалою продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на період судового розгляду кримінального провадження, але не більше ніж на 60 днів до 21.02.2020 щодо ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, уродженця м. Дніпропетровськ, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 201, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 201, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України, і ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, особи без громадянства, уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 201, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263, ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються в тому, що на початку березня 2017 року з метою контрабанди і незаконного збуту на території України вогнепальної зброї, бойових припасів, наркотичних засобів і психотропних речовин утворили з невстановленими особами злочинну групу і протягом березня-травня 2017 року в зоні діяльності Закарпатської митниці ДФС перемістили на митну територію України з приховуванням від митного контролю, зберігали та збули з метою отримання прибутку: три пістолети моделі «Grand Power» з глушниками; пістолети моделі «VZOR 70» та «VZOR 50»; два пістолети-кулемети моделі «Scorpion» калібру 7,65 мм; два пістолети-кулемети моделі «Scorpion» калібру 9 мм; 147 бойових припасів калібру 9 мм та 7,65 мм, 15 патронів калібру 7,65 мм, 449 патронів калібру 9 мм, наркотичний засіб кокаїн та психотропну речовину метамфетамін.
За вказівкою ОСОБА_10 ОСОБА_8 і ОСОБА_9 збули ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які здійснювали оперативні закупки, 24.03.2017, 29.04.2017 та 18.05.2017 - вказану зброю і боєприпаси, а 21.04.2017 та 18.05.2017 - речовини з вмістом 22,057 г. метамфетаміну, 0,767 г метамфетаміну, 54,936 г кокаїну та 191,943 г кокаїну. Ще 4,816 г. кокаїну ОСОБА_10 зберігав за місцем свого проживання на АДРЕСА_1 .
Такі дії обвинувачених органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 201 КК України, як контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю зброї та бойових припасів, вчинену за попередньою змовою групою осіб; за ч.3 ст. 305 КК України, як контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчинену за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; за ч.3 ст. 28, ч.1 ст.263 КК України, як зберігання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинені організованою групою; за ч.3 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинені організованою групою та за ч.2 ст. 307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту наркотичних засобів у великих розмірах.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор вмотивував тим, що ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються в особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, судовий розгляд кримінального провадження триває, але не може бути закінчений до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання їх під вартою, а заявлені при обранні запобіжних заходів ризики не зменшилися.
В ухвалі суд зазначив, що заявлені і визнані на попередніх стадіях кримінального провадження ризики ухилення обвинувачених від суду, від виконання процесуальних рішень, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень продовжують існувати, судовий розгляд незабаром вимагатиме проведення значного обсягу процесуальних дій, а з огляду на ступінь суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суворість покарання, яке їм загрожує, відсутність у них міцних соціальних зв`язків, законних джерел засобів до існування, ще й збільшилися. Сторона ж захисту доказів на підтвердження своїх доводів про зменшення вказаних ризиків настільки, щоб додержання обвинуваченими своїх обов`язків міг гарантувати менш жорсткий запобіжний захід, не надала. Суд вважав, що строк дії застосованого щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу, враховуючи тяжкість їх обвинувачення дотепер не виходить за межі розумного строку і є виправданим через перевагу публічного інтересу надпрезумпцією невинуватості обвинувачених і правилом поваги до особистої свободи кожного з них.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати, обрати ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що ОСОБА_10 утримується під вартою з 18.05.2017 за обвинуваченням у спровокованих злочинах, за які має нести відповідальність інша особа, викрита в них наявними доказами та власними показаннями; що заявлені прокурором ризики відсутні, визначений ОСОБА_10 розмір застави є непомірним, строк тримання під вартою вкотре продовжується за формальними клопотаннями, обґрунтованими одними й тими ж доводами. Запобіжний захід, таким чином, триває більше двох років, забезпечити належне виконання ОСОБА_10 процесуальних обов`язків здатен і домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Оскаржену ухвалу вважає незаконною ще й тому, що нею постановлено продовжити строк тримання під вартою за усним клопотанням прокурора, трьом обвинуваченим одночасно.
Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказує, що суд вчергове автоматично продовжив строк тримання ОСОБА_8 під вартою до закінчення апеляційного розгляду провадження за попереднім клопотанням про продовження строку тримання його під вартою, чого робити, в силу приписів ч.3 ст. 331 КПК України, права не мав. Просить оскаржену ухвалу скасувати, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції і змінити запобіжний захід щодо ОСОБА_8 на домашній арешт.
Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі вказує, що ОСОБА_9 утримується під вартою з травня 2017 року, судом допитані всі свідки, досліджені майже всі докази, однак такі, що доводили б вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відсутні, не доведене існування заявлених ризиків, ОСОБА_9 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Захисник вважає, одна тільки загроза покарання не може служити підставою подальшого тримання ОСОБА_9 під вартою, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , є спровокованими і відповідальність за них має нести інша особа. Просить оскаржену ухвалу скасувати, застосувати щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22:00 до 06:00.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи і вимоги, викладені в апеляційних скаргах, пояснення захисників та обвинувачених на підтримання апеляційних вимог, провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задовільненню з таких підстав.
Метою застосування запобіжного заходу, згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до приписів, указаних у ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання щодо особи запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, але не доведе недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Згідно зі статтею 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення цих питань судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до ч.2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 положення цієї норми кримінального процесуального закону є неконституційним тільки в частині унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції додержано.
ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обвинувачуються в учиненні кількох, в тому числі особливо тяжких злочинів, за два з яких передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не мають міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходу. При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтованість підозри кожного з них та існування заявлених стороною обвинувачення ризиків сумнівів не викликали, а інші запобіжні заходи були визнані такими, що не гарантують його належної поведінки. Судовий розгляд кримінального провадження триває і дослідження доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинувачених про невідворотність покарання. Доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри, даними, отриманими під час судового розгляду, не підтверджуються і не переконують у тому, що ризики переховування, ухилення обвинувачених від суду, незаконного впливу на свідків та можливості вчинення ними інших кримінальних правопорушень взагалі перестали існувати або зменшилися настільки, що інший, не пов`язаний з позбавленням волі запобіжний захід, здатний їм запобігти. Крім того, існує необхідність проведення великої кількості процесуальних дій, спрямованих на дослідження доказів та встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, чому обвинувачені, зі значним ступенем ймовірності, можуть бути зацікавлені перешкодити.
Що стосується доводів апеляційних скарг про обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у «спровокованих» злочинах та винуватість у них іншої особи, то приймати їх до уваги і оцінювати апеляційний суд у цьому судовому засіданні не вправі, оскільки у площині його компетенції знаходяться тільки питання, які стосуються доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, а не питання доведеності їх вини.
Апеляційний суд вважає, що для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ст. 331 КПК України письмового клопотання прокурора не вимагається, що, з урахуванням обсягу і тяжкості обвинувачень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , тримання їх під вартою за своєю тривалістю, натепер, не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу. Обставин, які свідчили б про те, що тримання ОСОБА_10 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 під вартою не виправдовує такого ступеня втручання в їх права і свободи задля забезпечення суспільного інтересу і цілей судового провадження, стороною захисту не надано і під час розгляду провадження апеляційним судом не виявлено.
Питання можливості продовження строку тримання під вартою кількох обвинувачених однією ухвалою КПК України не врегульовано, однак прийняття такого рішення не містить ознак порушення прав та законних інтересів будь-кого з них.
Виходячи з цих міркувань, апеляційний суд не визнає відсутність письмового клопотання прокурора та вирішення питання про продовження строку тримання під вартою щодо кількох обвинувачених (у цьому випадку трьох) в одному кримінальному провадженні однією ухвалою, законними підставами для скасування оскарженої ухвали.
Не знаходить апеляційний суд і підстав вважати, що оскаржена ухвала не узгоджується з приписами ч.3 ст. 331 КПК України. Вимоги про те, що суд першої інстанції, перш ніж переглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку зобов`язаний дочекатися результату апеляційного перегляду своєї попередньої ухвали з цього питання, ні ця, ні будь-яка інша правова норма КПК України не містить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.12.2019 про продовження строку дії запобіжних заходів в виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000095 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді :