Справа №:755/7490/18
Провадження №: 1-кс/755/8706/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000074 від 15.05.2018 року про скасування арешту майна,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
слідчого ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2019 року, у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000074 від 15.05.2018 року.
Адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, оскільки вважає, що у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба. Прокурор та слідчий проти скасування арешту майна заперечували.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна /ч.11 ст.170 КПК України/.
Також, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Крім того, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Дніпровське УП ГУ Національної поліції в місті Києві здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000074 від 15.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
16.05.2018 року постановою слідчого Дніпровського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000) визнано речовим доказом.
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2019 року, за клопотанням слідчого Дніпровського УП ГУ Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000074 від 15.05.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, було накладено арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер нерухомого майна 000), шляхом заборони відчуження.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів №120/19-33/4558/4559/19-33 від 20.02.2019 року, у наданому на дослідження договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 14.03.2005 на бланку ВСА № 398138, укладеному між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованому в реєстрі за №5134, відтиск гербової печатки від імені приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 нанесений штемпельною фарбою за допомогою рельєфного кліше печатки. Бланк серії ВСА №398138, на якому виконані реквізити договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2005, не є відповідним бланкам аналогічного зразка, виготовленим підприємством-виробником ДП «ПК «Зоря». Реквізити бланку серії ВСА №398138, які містяться відповідно на його лицевому і зворотному боках (рисунок гільйошу і рамки, захисна (фонова) сітка, знаки тексту, мікродрук, зображення тризуба, знаки позначення серії та номеру, що нанесені способом плоского (офсетного) друку), елементи захисту, які мають люмінесцентні властивості - виконані з порушенням технологій їх виготовлення, із застосуванням інших способів друку (цифр позначення серійного номеру - плоским друком, замість високого друку, знаків позначення вихідних даних - за допомогою тонеру знакосинтезуючого пристрою) та із використанням відповідно інших матеріалів (паперу і фарб). При виготовленні бланку серії ВСА № 398138, на якому виконані реквізити договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2005, був застосований монтаж відповідно: шляхом використання вилучених з іншого бланку голографічних елементів для наклеювання їх на бланк договору та шляхом використання комп?ютерної /копійовально-розмножувальної/ техніки з лазерною технологією друку для виконання у ньому позначення вихідних даних поліграфічного підприємства ДП «ПК «Зоря». Зам.238. 2005-Ікв.»
Норма ст.174 КПК України вказує на те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Як у самому клопотанні так і у судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 нових доводів на обґрунтуванням клопотання про скасування арешту майна не надав.
Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя вважає, що арешт накладено обґрунтовано та на даний час в арешті майна не відпала потреба, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000074 від 15.05.2018 року про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: