Дата документу 14.04.2020 Справа № 320/1578/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/807/346/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 320/1578/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 29.08.2001 року за ст.ст. 81 ч.3, 140 ч.2, 140 ч.3 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. 13.06.2002 року постановою Перевальського місцевого суду Луганської області звільнений умовно достроково, невідбута частина покарання 1 рік 6 місяців 21 день;
- за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 29.07.2003 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України приєднано частково не відбутий строк покарання за вироком Мелітопольського районного суду Запорізької області від 29.08.2001 року та призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Звільнений 29 серпня 2006 року з Бердянської ВК № 77 за відбуттям строку покарання;
- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2008 року за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки;
- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01.06.2010 року за ст.307 ч.2 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2008 року та призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 18 червня 2015 року з Каменської ВК № 101 за відбуттям строку покарання;
- за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.02.2019 року за ч.2 ст.309, ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення вол,

визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 6 місяців.
На підставі ч.ч. 1,4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на 5 років.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його взяття під варту, з 12 лютого 2019 року, зарахувавши час його попереднього ув`язнення (з 12 лютого 2019 року по 12 серпня 2019 року) у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укртелеком» в особі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду заподіяну злочином у сумі 28282,83 грн.
Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 12 листопада 2018 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись біля буд. №9 по вул. Південній в смт. Мирне Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи підручні засоби, демонтував та таємно викрав кабель електрозв`язку ТПП 100х2х0,4, загальною довжиною 36 метрів, загальною вартістю 5520 гривень 33 копійки, та кабель електрозв`язку ТПП 50х2х0,4, загальною довжиною 54 метри, загальною вартістю 4318 гривень 15 копійок, який знаходився на балансі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком», тим самим заподіяв Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 9838 гривень 48 копійок.
16 січня 2019 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, знаходячись між буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи підручні засоби, демонтував та таємно викрав кабель електрозв`язку ТПП 200х2х0,4, загальною довжиною 60 метрів, загальною вартістю 18444 гривень 35 копійок, який знаходився на балансі Запорізької філії ПАТ «Укртелеком», тим самим заподіяв Запорізькій філії ПАТ «Укртелеком» майнову шкоду на загальну суму 18444 гривень 35 копійок..

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильність кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з хворобою матері, а також врахувати те, що він сприяв розкриттю кримінального провадження та розкаявся у вчиненому.

На підставі викладеного просить змінити вирок та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні повністю визнав себе винними, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового розгляду не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини.

Так, відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочинів, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а також дані про особу винного. Так, суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, своїми показами під час досудового та судового слідства сприяв встановленню обставин скоєних злочинів.
В той же час, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово засудженим за умисні корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення та може продовжити свою злочинну діяльність, у зв`язку з чим, має підвищену небезпеку для суспільства.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав сприяння у встановленні обставин скоєних злочинів. Також суд визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів.
Таким чином з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній установі. Обрана міра покарання, відповідає меті покарання, тяжкості вчинених злочинів, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував та належним чином оцінені всі обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі.

Застосований на підставі ст.70 КК України принцип часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року на переконання колегії судів також є правильним.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують обтяжують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав ані для застосування положень ст.69 КК України, ані для призначення більш м`якого покарання.

Щодо активного сприяння розкриттю злочину, визнання вини і щирого каяття, на які посилається апелянт у своїй скарзі, колегія суддів встановила, що вказані обставини враховані судом першої інстанції під час постановлення вироку, а тому такі доводи апелянта не можуть бути враховані повторно судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для зміни вироку суду першої інстанції. Посилання апелянта на незадовільний стан здоров`я його матері, на правильність прийнятого судом рішення не впливають, до того ж апелянтом не надано доказів на підтвердження цього доводу.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4