Справа 688/1346/20
№ 1-кп/688/141/20
УХВАЛА
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

22 травня 2020 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка кримінальне провадження №0000293 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березна Шепетівського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 ,

обох, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

У провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обох, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати на час судового розгляду кримінального провадження. Останні обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з насильством, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Враховуючи тяжкість покарання обвинувачені можуть переховуватися від суду, не виконувати свої процесуальні обов`язки. Обидва притягувалися до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, судимість на даний час погашена, що свідчить про те, що обвинувачені можуть вчинити інші кримінальні правопорушення та не зробили відповідних висновків після відбуття попереднього покарання. ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , в силу службової необхідності може вибути у довготривале відрядження до зони проведення операції об`єднаних сил, не зможе прибувати на виклик до суду, а також з метою уникнення покарання може покинути місце свого проживання та переховуватися від суду. ОСОБА_5 не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а тому також може покинути місце свого проживання та переховуватися від суду. Окрім того, обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідка та потерпілого з метою зміни ними показань та покращення свого становища.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їх захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора достатньо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до ухвал слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.04.2020, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.05.2020.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує також вимоги п.п. 1, 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013р. у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також у рішенні «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав та інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Прокурор у судовому засіданні довів, що на момент розгляду кримінального провадження, не зменшились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що дає підстави для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність тяжкого злочину, який інкримінується обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дані про особу обвинувачених, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які суд вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченим. Із зазначених підстав суд дійшов висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, оскільки вони, перебуваючи на волі, можуть порушити покладені на них Законом процесуальні обов`язки та переховуватися від суду; незаконно впливати на свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також те, що в строк до 30 травня 2020 року не можливо закінчити судове провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 20 липня 2020 року.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2020 року.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 липня 2020 року.
Судове засідання відкласти на 13 год. 30 хв. 12 червня 2020 року.
Копію ухвали невідкладно вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошенняна підставі Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1