ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/8190/15-к Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/367/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції - обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року частково задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, який має вищу освіту, одруженого, має сина ОСОБА_11 , 2017 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20.03.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України,
- 24.12.2015 року за ч. 3 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.
В іншій частині клопотання відмовлено.
29.01.2008р. ОСОБА_9 , увійшовши в довіру до ОСОБА_7 , запевнив останнього в щирості своїх намірів під приводом надання більш якісної юридичної допомоги та переконав видати йому довіреність на право розпоряджатися належним йому майном, і 29.01.2008р. обманним шляхом отримав вказану довіреність на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_2 , і таким чином заволодів правом розпоряджатися його майном.

У подальшому, 21.01.2009 року квартири АДРЕСА_3 була продана ОСОБА_9 , відповідно до договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , за адресою : АДРЕСА_4 , без відома ОСОБА_7 . Отриманими від продажу вказаного майна грошовими коштами у розмірі 13 173 гривні ОСОБА_9 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв збитки ОСОБА_7 на вказану суму.

Зазначені дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України.

Окрім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що йому було відомо, що ОСОБА_13 на праві власності належить домоволодіння за адресою АДРЕСА_5 . ОСОБА_9 переконав ОСОБА_7 у необхідності укласти договір іпотеки із Харківською міською фінансово кредитною спілкою «Криниця», предметом якого став житловий будинок АДРЕСА_5 і за умовами якого ОСОБА_7 було отримано 116100 грн. Так, 11 лютого 2009 року, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, діючи повторно, уміючи розташувати до себе співбесідника в процесі спілкування з ним і викликати помилкове враження про себе як про порядного і чесного чоловіка, переконав ОСОБА_7 обманним шляхом оформити на нього та, у тому числі на ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 , довіреність з правом розпорядження та представлення інтересів в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування з усіх питань, пов`язаних з укладанням договору відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_5 .
ОСОБА_9 запевнив ОСОБА_13 у тому, що на той час було змінено керівництво Харківської міської фінансово кредитної спілки «Криниця», і останніми можливий продаж житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , а оформивши довіреність на вищевказаних осіб, він таким чином збереже право власності на житловий будинок і буде позитивно вирішено всі питання щодо укладеного іпотечного договору з Харківською міською фінансово кредитною спілкою «Криниця».
У подальшому, ОСОБА_9 , запевнивши ОСОБА_15 у тому, що ним втрачено документи, що посвідчують особу, переконав останнього бути присутнім при укладанні договору купівлі продажу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 .
Так, 26.02.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16 , за адресою: АДРЕСА_6 було посвідчено договір купівлі продажу між ОСОБА_15 , який діяв від імені ОСОБА_7 , та ОСОБА_17 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , за яким ОСОБА_9 були отримані коштів у розмірі 153920 грн., з яких ОСОБА_9 сплачено до каси кредитної спілки «Криниця» грошові кошти в суму 83745 грн.., погасивши таким чином заборгованість за кредитним договором, а грошові кошти, що залишились у сумі 70175 грн., він повинен був передати ОСОБА_7 , проте розпорядився вказаною сумою на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_9 шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 заволодів грошовими коштами у розмірі 70175 грн., чим спричинив останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та осудити ОСОБА_9 за всі скоєні злочини проти нього без винятку. В обґрунтування зазначає, що посилання суду на те, що до суду не надано відомостей, що у період з 26.02.2009 року по 27.02.2012 року ОСОБА_9 не вчинив інший злочин, а тому перебіг давності не переривався невірне, оскільки у квітні 2009 року ОСОБА_9 скоїв шахрайство у Фрунзенському районі м. Харкова, за що нині відбуває покарання. Також вказує, що ОСОБА_9 та суди затягували розгляд цієї справи.

В апеляційній скарзі представник потерпілого адвокат Авілова просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування зазначає, що посилання суду на те, що до суду не надано відомостей, що у період з 26.02.2009 року по 27.02.2012 року ОСОБА_9 не вчинив інший злочин, а тому перебіг давності не переривався - невірне, оскільки ОСОБА_9 був засуджений вироком апеляційного суду від 24.12.2015 року, яким встановлено, що 24.04.2009 року ОСОБА_9 обманним шляхом заволодів правом розпоряджатись майном ОСОБА_18 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до п.п.1, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування відносно особи , котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.
Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що ОСОБА_9 злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України (заволодіння грошовими коштами у розмірі 13 173 гривні шляхом обману), вчинив 21.01.2009 року. Тобто, строк давності повинен був закінчитися 22.01.2012 року.
При цьому, 26.02.2009 року ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України (заволодіння грошовими коштами у розмірі 70 175 гривень шляхом обману - шахрайство, що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно).
За вироком Апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015р., який набрав законної сили ОСОБА_9 визнано винним та засуджено у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, яке він скоїв 21.04.2009р.
Тому, перебіг давності переривається і обчислення давності щодо епізоду від 21.01.2009 року починається з дня вчинення нового злочину, тобто з 21.04.2009 року.
В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_9 у період з 21.04.2009 по 22.04.2012 вчинив інший злочин, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався.
Наступний злочин, згідно вироку Валківського районного суду Харківської області від 20.03.2014р. який набрав законної сили та яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, він скоїв 07.04.2013р., тобто після спливу строку давності.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом злочину за вироком Апеляційного суду Харківської області від 24.12.2015р., який перервав срок давності за злочин, передбачений ч.1 ст. 190 КК України, не спростовують правильність висновків суду.
Враховуючи, що з 21.04.2009 минуло більше ніж три роки, суд мав достатні, належні і передбачені КК України підстави для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.190 КК України на підставі ст.49 КК України.
Враховуючи, що ст.49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочин, а закінчення строку давності є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності, позиція потерпілого ОСОБА_13 та його представника, які заперечують проти застосування строку давності, висновку суду не спростовує.
Водночас, суд апеляційній інстанції роз`яснює потерпілому ОСОБА_13 , що він не позбавлений можливості звернутись з позовом до ОСОБА_9 в порядку цивільного судочинства, оскільки кримінальне провадження було закрито з нереабілітуючих обставин.

Керуючись: ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 червня 2019 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: