Провадження № 11-кп/824/1991/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.191 КК України
Головуючого судді ОСОБА_2
17 червня 2020 року м. Київ
17 червня 2020 року ухвалою Київського апеляційного суду залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , та залишено без змін вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2020 року, яким ОСОБА_4 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України та виправдано його на підставі п.2 ч.1 ст.282 КПК України за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України.
Будучи незгодним з цим рішенням, висловлюю окрему думку з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України, будь-яке судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
З вироку суду першої інстанції вбачається, що обґрунтовуючи свій висновок про необхідність виправдання ОСОБА_4 суд зазначив, що в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України та вказав, як підставу для виправдання п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
У той же час обґрунтовуючи вирок зазначив також, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 вчинено дії, які містять усі ознаки складу злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.3 ст.15 ч.3 ст.191 КК України. Однак, вказана підстава для виправдання, передбачена п.3 ч.1 ст.373 КПК України. Тобто, суд зазначив дві самостійні підстави для виправдання особи, що суперечить вимогам ст.373 КПК України.
Крім того, суд першої інстанції мотивуючи вирок визнав неналежними доказами показання свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , посилаючись на те, що вони не містять інформації про те, що ОСОБА_4 25 жовтня 2009 року вилучив із власності ТОВ «Біріт-Фортуна», перевіз на зернотік ТОВ «Агро-Дніпро» і заволодів врожаєм сої ТОВ «Біріт-Фортуна».
Проте, такі висновки суперечать змісту наданих вказаними свідками показів. Зокрема свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 безпосередньо вказували, що 25.10.2009 року невідомі особи під керівництвом ОСОБА_4 збирали врожай сої, який належав ТОВ «Біріт-Фортуна». В свою чергу свідок ОСОБА_14 вказував, що у 2009 році працював комірником у ТОВ «Агро-Дніпро». У 2009 році ТОВ «Агро-Дніпро» не сіяло сою. В кінці жовтня 2009 року завозили на склад сою і ОСОБА_4 наказав її прийняти.
Висновки суду першої інстанції про неналежність вказаних доказів є передчасними та необґрунтованими.
Отже, в даному випадку має місце невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.
Згідно з ч.2 ст.411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є зокрема істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 ст.412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
В свою чергу неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Вищевказані порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Отже, апеляційний суд припустився помилкового висновку про законність вищевказаного вироку суду першої інстанції, який підлягав скасуванню.
Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_2