Справа № 466/5178/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2020року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

справа №466/5178/19, 1-кп/466/165/20

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001852 від 01.06.2019 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, має на утриманні дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, згідно ст.89 КК України несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

встановив:

обвинувачений ОСОБА_4 в період часу з 25 травня 2019року по 01 червня 2019 року, перебуваючи на території УПЦ Київського патріархату парафії Пресвятої Тройці Шевченківського району м. Львова, що за адресою: м. Львів, вул. Шевченка,311(а), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), керуючись корисливим мотивом, з метою протиправного збагачення, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав 50 секцій металевої огорожі, загальною вартістю 29800,00гривень, обтягнутою металевою сіткою загальною вартістю 5200,00гривень, чим заподіяв УПЦ Київського патріархату парафії Пресвятої Тройці Шевченківського району м. Львова матеріальну шкоду на загальну суму 35000,00гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, металеву огорожу з сіткою у нього було вилучено працівниками поліції та повернуто церкві. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, на адресу суду скерував клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочини у виді штрафу.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі, а саме металеву сітку з чотирма металевими кутниками зеленого кольору з елементами ржавіння, яка відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 03 червня 2019року, визнана речовим доказом та повернута під розписку ОСОБА_8 на відповідальне зберігання (а.с.30) слід повернути представнику потерпілого ОСОБА_6 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в дохід держави.

Речові докази по справі, а саме металеву сітку з чотирма металевими кутниками зеленого кольору з елементами ржавіння, яка відповідно до постанови слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 від 03 червня 2019року, визнана речовим доказом та повернута під розписку ОСОБА_8 на відповідальне зберігання (а.с.30) - повернути представнику потерпілого ОСОБА_6 .

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1