22.04.2020 363/743/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № № 0001990 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Раденське Цюрупинського району Херсонської області, українця, громадянина України, неодруженого, не судимого, з середньою освітою, стрілець зенітник 2 відділення 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону, молодший сержант військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 19 квітня 2018 року № 80, солдат строкової військової служби ОСОБА_4 прибув до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби та призначений на посаду стрільця 1 навчальної роти навчального збору.

23 серпня 2018 року ОСОБА_4 уклав з командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб старшинського та сержантського складу строком на три роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по особовому складу від 08 жовтня 2019 року № 209 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця зенітника 2 відділення 2 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї зенітного ракетного дивізіону.

Будучи військовослужбовцем, молодший сержант ОСОБА_4 відповідно до вимог статей 11, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі - Статутів) повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог Статутів Збройних Сил України.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 30 хв. по 18 год. 00 хв.

Однак, в порушення вимог статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 14, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, молодший сержант ОСОБА_4 11 листопада 2019 року о 08 год. 30 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням військових обов`язків. 26 листопада 2019 року, молодший сержант ОСОБА_4 добровільно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини, правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене не з`явлення на службу та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого та дослідити обліково-характеризуючі дані щодо обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 11.11.2019 року по 26.11.2019 року без дозволу начальників не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання. У вчиненому розкаювався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 407 ч. 4 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 не судимий, за місцем проходження служби характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , пом`якшуючі покарання обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та у відношенні нього можливо застосувати ст.75, 76 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільній позов не заявлено.

Керуючисьст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 2 (двох) років не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1