Справа № 357/4458/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.06.2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000024 від 30 квітня 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Пологи-Яненки Переслав-Хмельницького району Київської області, громадянина України, неодруженого, не судимого, із вищою освітою, військовослужбовець військової служби за контрактом, заступник командира 2 реактивної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , капітан, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в наступному.
Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:
- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;
- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;
- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;
- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,
з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
14 червня 2019 року ОСОБА_3 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » строком на 3 роки та був призначений на посаду заступника командира 2 реактивної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №208 від 02 липня 2019 року був зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення.
У подальшому наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за №13 від 15 січня 2020 року капітана ОСОБА_3 призначено на посаду заступника командира 2 реактивної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
Під час проходження військової служби капітан ОСОБА_3 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Згідно із затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 розпорядком дня, капітан ОСОБА_3 повинен був прибувати на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 о 8 годині 00 хвилин з понеділка по п`ятницю.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, капітан ОСОБА_3 31 березня 2020 року о 8 годині 00 хвилин, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників умисно, без поважних причин, вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 26 квітня 2020 року включно.

27 квітня 2020 року, усвідомивши протиправність та помилковість своїх дій, з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та продовжив проходження військової служби.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду заступника командира 2 реактивної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду 31 березня 2020 року о 08 годині 00 хвилин не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та по 26 квітня 2020 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

07 травня 2020 року у відповідності до вимог ст.472 КПК України між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання своєї винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на три роки, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Захисник обвинуваченого підтримав думку обвинуваченого.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ст.474 ч.4 п.1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.2, 4 КПК України та може бути затверджена судом. Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, відноситься до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам. Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, даних про його особу, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, та обставин, що пом`якшують покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 07 травня 2020 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 2 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженнями, передбаченими ч. 2 ст.473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області ОСОБА_1