Провадження №: 1-кп/752/450/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001278 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глеваха, Васильківського р-ну, Київської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого ливарником пластмас ЦПП № 1 в ПрАТ «Вентиляційні системи», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19.08.2013 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2018 року ОСОБА_3 звільнено від покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2013.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим за вчинення злочину проти власності, під час іспитового строку вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.
Так, 09.02.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 22 по вул. Васильківській в м. Києві, з метою повторного викрадення чужого майна та діючи з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю сторонніх осіб і тим, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , зняв з зовнішнього бардачка, який знаходиться з лівої сторони автомобіля, навісний замок, який не було замкнено та відкрив зазначений бардачок, звідки таємно, повторно викрав чуже майно, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: гідравлічний домкрат марки «мір інструментів», вартістю 300 гривень та набір з насадками до викрутки, вартістю 100 гривень, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на загальну суму 400 гривень, після чого з викраденим залишив місце вчинення злочину.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення повністю визнав вищенаведені обставини і пояснив, що він 09.02.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись біля будинку № 22 по вул. Васильківській в м. Києві, вирішив викрасти майно. У зв`язку із чим, підійшов до автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , зняв з зовнішнього бардачка, який знаходиться з лівої сторони автомобіля, навісний замок, який не було замкнено та відкрив зазначений бардачок, звідки таємно викрав гідравлічний домкрат марки «Мір інструментів», та набір з насадками до викрутки. Після чого, з викраденим майном зник, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд. У вчиненому щиро розкаявся.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю доведена.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочину.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_3 , який характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Однак, ОСОБА_3 на час вчинення злочину ніде не працював, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин під час іспитового строку, та приходить до висновку про те, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує вимоги п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з подальшими змінами і доповненнями) «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК України), суд який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Суд встановив, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України під час відбуття покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2013 року, будучи засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України з урахуванням ст.ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки. Тобто, під час іспитового строку.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.04.2018 року ОСОБА_3 звільнено від покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2013 року. Зазначена ухвала не скасована, набрала законної сили.

Тобто, наявність ухвали, яка набрала законної сили про звільнення ОСОБА_3 від покарання на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, перешкоджає застосуванню в даному випадку ст. 71 КК України.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання без застосування ст. 71 КК України, тобто без призначення покарання за сукупністю вироків, а саме: з вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2013 року.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Цивільний позов не заявлено, судові витрати по провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним за ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_3 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», взявши його під варту негайно в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання з 31.01.2020 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя