Справа №295/2674/17
УХВАЛА
Іменем України

10.05.2019 року м. Житомир

Богунський райсуд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, про звільнення від покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений звернувся до суду з заявою про перегляд вироку відносно нього. Вказав, що був засуджений до найвищої міри покарання смертної кари, яка була змінена на довічне позбавлення волі. Вважає, що вирок щодо застосування до нього довічного позбавлення волі повинен бути змінений на покарання на строк 15 років.

Засуджений подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав клопотання.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи позицію прокурора, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання.

Стаття 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року) передбачала покарання за умисне вбивство при обтяжуючих обставинах у вигляді позбавленні волі на строк від 8 до 15 років або смертну кару.

Відповідно до вироку Луганського обласного суду від 22.02.2000 року ОСОБА_4 був засуджений за ст.ст. 69, 93 пп. «а, г, е, з, і», 142 ч. 3, 222 ч. 1, 208, 17 ч. 1, 142 ч. 3, 43 КК України до смертної кари. Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 27.06.2000 року вирок змінено, вважався засудженим за ст.ст. 69, 93 пп. «а, г, е, з, і», 142 ч. 3, 101 ч. 1, 222 ч. 1 та ч. 3, 208, 140 ч. 3, 42 КК України до довічного позбавлення волі. На момент винесення вироку суду передбачені санкцією ст. 93 КК України покарання не були скасовані або змінені.

Ст. 6 КК України (в редакції 1960 року), діючої на момент постановлення вироку суду, ухвали апеляційної інстанції, було передбачено, що закон, що усуває караність діяння або пом`якшує покарання, має зворотну силу, тобто поширюється з моменту набрання ним чинності також на діяння, вчинені до його видання. Аналогічне зазначено і в ст. 5 КК України (в редакції 2001 року з відповідними змінами), при цьому в частині 4 вказаної статті вказано, що якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

29.12.1999 року Конституційний Суд України визнав положення ст. 93 КК України, яка передбачає смертну кару як вид покарання таким, що не відповідає Конституції України. У зв`язку з цим 22.02.2000 року було внесено зміни в ст. 93 КК України відповідно до Закону України від «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудових кодексів України» в частині зміни виду покарання «смертної кари» на «довічне позбавлення волі».

А тому ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 27.06.2000 було застосовано покарання за вчинений злочин у вигляді довічного позбавлення волі, тобто було застосовано вимоги вказаної статті 6 КК України щодо пом`якшення покарання.

Оскільки і в новому кримінальному кодексі передбачено покарання за вбивство при обтяжуючих обставинах (ч. 2 ст. 115 КК України) на строк від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, тобто не скасовано покарання у вигляді довічного позбавлення волі, підстав для пом`якшення покарання за вироком відносно ОСОБА_4 у суду не має.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у зв`язку з відсутністю підстав у приведенні у відповідність з новим законом вироку Луганського обласного суду від 22.02.2000 року, зміненого ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 27.06.2000, відносно засудженого ОСОБА_5 в частині пом`якшення виду покарання заміни довічного позбавлення волі на 15 років позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня оголошення.

Суддя: