справа № 563/577/19
провадження № 1-кп/563/110/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.03.2020 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

14 квітня 2019 року о 14:00 год., поблизу с. Головниця Корецького району, на обочині автодороги Київ-Чоп, зі сторони смуги, що має напрямок у м. Рівне, між ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 , 1980 р.н., жителем с. Головниця, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс в область обличчя ОСОБА_6 не менше одного удару кулаком, чим згідно висновку експерта спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забою м`яких тканин обличчя, очної гематоми зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров"я.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду не заперечував факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 через наявність неприязних стосунків. Наприкінці судового розгляду обвинувачений показав суду, що вину не визнає і в його діях вбачається перевищення меж необхідної оборони. Просить суд виправдати його за ч.2 ст.125 КК України. Також обвинувачений цивільний позов не визнає та вважає, що він не підлягає до задоволення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він 14 квітня 2019 року о 14:00 годині, поблизу с. Головниця Корецького району, на узбіччі автодороги Київ-Чоп, зі сторони смуги, що має напрямок у м. Рівне, між обвинуваченим та ним, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт в ході якого обвинувачений, наніс йому в область обличчя кілька ударів кулаками рук. Цивільний позов підтримує повністю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що потерпілий є його братом. 14 квітня 2019 року вони зустрілися з братом і поговоривши роз"їхалися на велосипедах. Вони рухалися в одному напрямку, але різними дорогами, він бачив його десь на відстані 150 м. Через деякий час свідок побачив, що між його братом і ще з якимось чоловіком виник конфлікт, здалека було видно, що відбувається бійка, але коли він наблизився, то вона закінчилась і брат був уже побитий. Тілесні ушкодження потерпілому наніс ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що був свідком як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому. В цей час він знаходився на відстані і знімав даний конфлікт на телефон. Як саме наносились тілесні ушкодження потерпілому він достеменно не пам"ятає. ОСОБА_5 був більш агресивний і було видно, що він бив потерпілого. Будь-яких дій на припинення конфлікту свідок не вчиняв, оскільки вважав, що конфлікт є несерйозним. Відео події, яке він зняв, було вилучено працівниками поліції.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 також підтверджується письмовими доказами:

- Витягом з ЄРДР, згідно якого 15.04.2019 року внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України (а.п. 1);

- Висновком судово медичної експертизи № 280 від 25.04.2019 року згідно з наданою медичною картою №1458/299 стаціонарного хворого Корецької ЦРЛ, у гр. ОСОБА_6 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, очна гематома зліва, які виникли від дії тупого предмету, могли утворитися у вказаний в обставинах термін, а саме 14 квітня 2019 року і, згідно п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95р. №6 (надалі "Правил"), відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Виставлений лікарями діагноз "Забій грудної клітки" не підтверджений будь-якими об`єктивними клінічними даними (припухлість, крововилив, садно, рана тощо), тому згідно п.4.6. вищевказаних судово-медичних "Правил", при оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається. Локалізація та характер тілесних ушкоджень, в сукупності, не властиві для падіння на площину з висоти власного зросту. Дані тілесні ушкодження могли виникнути не менше як від однієї травматичної дії (а.п. 13-14);

- Протоколом огляду місця події від 17.04.2019 року, згідно якого місцем огляду є службовий кабінет № 6 Корецького ВП, в якому гр. ОСОБА_8 добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон, в якому відображено, як ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження невідомому громадянину (а.п. 18-19);

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 розповів про обставини скоєння кримінального правопорушення відносно нього (а.п. 22-25);

Суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною і кваліфікацію його дій правильною за ч.2 ст.125 КК України, а саме заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров"я.

Щодо посилання обвинуваченого та його захисника на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 діяв в стані необхідної оборони та перевищив її межі, суд розглянувши кримінальне провадження вважає, що потерпілий у ході конфлікту з обвинуваченим ОСОБА_5 не становив для обвинуваченого ОСОБА_5 будь-якої загрози і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання з боку потерпілого в нього не виникало. При цьому характер та локалізація завданих тілесних ушкоджень переконливо свідчать про те, що ОСОБА_5 усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій.

Відповідно до роз"яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" відповідно до п.1 ч.1 ст.65 КК України суди повинні призначати покарання в межах установлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону, зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого щодо призначення покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Злочин в якому обвинувачується ОСОБА_5 передбачений ч.2 ст.125 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що пом"якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Щодо цивільного позову потерпілого про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.

Згідно ст.28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної і моральної шкоди від злочину вправі при провадженні у кримінальній справі пред`явити позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого слід задоволити частково, а саме на ту суму, яка підтверджена доказами в розмірі: 688, 40 грн., які складаються з оплати ліків під час лікування потерпілого.

Вирішуючи даний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода, завдана потерпілому ОСОБА_6 неправомірними діями обвинуваченого полягає в тому, що потерпілому було завдано фізичний біль та душевні страждання. Тому моральна шкода підлягає стягненню з обвинуваченого в розмірі 10 000 грн., з огляду на засади розумності і справедливості, враховуючи ступінь вини обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 128, 369, 370, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання - штраф у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот ) гривень.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 688 (шістсот вісімдесят вісім) грн. 40 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: