ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5461/20
провадження № 1-кп/753/1134/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0008669 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макіївка, Носівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 потерпілої ОСОБА_5 представника потерпілої ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 26.11.2019 року близько 09 години 37 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307-40» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною другорядної дороги вул. Ревуцького, 36/2 зі сторони вул. А. Ахматової в напрямку пр. Бажана у м. Києві, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. п.18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «ЗАЗ 110307-40» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись проїзною частиною другорядної дороги вул. Ревуцького зі сторони вул. А. Ахматової в напрямку пр. Бажана у м. Києві, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що знаходиться по вул. Ревуцького в районі буд. 36/2 - не зупинився та допустив виїзд автомобіля на пішохідний перехід, не впевнившись у відсутності пішоходів, які не закінчили рух та знаходилися на пішохідному переході, продовжив рухатися по нерегульованому пішохідному переходу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась по пішохідному переходу з права на ліво відносно руху автомобіля та мала перевагу в русі. Внаслідок наїзду, пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарняного закладу. Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіянню ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке виразилось у вигляді закритої травми лівої гомілки у вигляді перелому діалізів обох кісток на межі проксимальної та середньої третин зі зміщенням уламків.
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та цивільний позов потерпілої визнав частково, та суду показав, що того дня рухався зі швидкістю 45-50 кілометрів на годину по вулиці Ревуцького у сторону пр. Бажана у м. Києві, на пішохідному переході несподівано для нього із-за автобуса вийшла потерпіла в результаті чого він здійнив на неї наїзд лівою частитою автомобіля. Перед пішохідним переходом він зменшив швидкість однак у зв`язку з тим, що потерпіла вийшла дуже швидко, а частина переходу була перекрита для зору іншим транспортним засобом зіткнення уникнути не вдалося.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, його вина у вчинені цього злочину у повному обсязі доведена під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 будучи допитаною в судовому засіданні суду показала, що перед зіткненням пройшла більшу частину дороги, у тому числі пройшла певну відстань він автобуса, через який за словами обвинуваченого він її не побачив, не зважаючи на це та те, що вона знаходилася на пішохідному переході обвинувачений все ж таки здійснив на неї наїзд. В подальшому обвинувачений приходив відвідати її у лікарню та приносив фрукти. Цивільний позов потерпіла підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі оскільки у зв`язку із діями ОСОБА_3 її прооператували безпосередньо після самої події, крім того у найближний час у неї запланована ще одна операції у зв`язку з цими подіями.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, окрім його показань, та показань потерпілої підтверджується наступними доказами.

Даними відображеними у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.11.2019 року та додатку до нього (т.1 а.п. 26-35,36), з яких вбачається, що 26.11.2019 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася на нерегульованому пішохідному переході, який знаходиться неподалік будику № 36/2 по вул. Ревуцького у м. Києві автомобіль "ЗАЗ" д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 здійнив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

Даними які відображено у довідці, яку було надано у відповідь на запит слідчого з КП "Центр організації дорожнього руху (т.1 а.п. 32,33) з яких вбачається схема розташування дорожніх знаків по вулиці Ревулького 36/2 у м. Києві станом на 26.11.2019 року та можна зробити висновок про наявність на даній ділянці дороги, зокрема пішохідного переходу.

Даними відображеними у протоколі слідчого експеременту від 20.02.2020 року та додатку до нього (т.1 а.п. 39-42,43) відповідно до яких слідчий ОСОБА_7 у присутності понятих та потерпілої ОСОБА_5 вітворили події які мали місце 26.11.2019 року о 09 годині 37 хвилин по вулиці Ревуцького, 36/2 у м. Києві, потерпіла ОСОБА_8 детально розповіла про всі деталі ДТП в наслідок якої вона постраждала, зокрема потерпіла показала місце де вона розпочала перехід проїжджої частини по нерегульованому пішохідному переходу. Згідно із зробленими замірами вказане місце знаходиться на бордюрі на відстані 6,8 м від умовної лінії від кута наземної бетонної споруди входу до підземного переходу. Також потерпіла показала точне місце де на неї буде здійснено наїзд автомобілем "ЗАЗ". Згідно із зробленими замірами дане місце розташоване на відстані 5,2 м від бордюрного каменя з боковим лівим інтервалом до бетонної споруди підземного пішохідного переходу 6,7 м. Після цього за межами проїжджої частини було відміряно ділянку довжиною 5,2 м та за допомогою статиста відтворено темп кроку потерпілої, який вона визначила. Згідно із зробленими замірами дану відстань було подолано за: 1) 4,26; 2) 4,64; 3) 4,65. Автомобіль марки "Фольваген" знаходився на відстані 4 метрів до пішохідного переходу.

Даними відображеними у протоколі слідчого експеременту від 26.02.2020 року та додатку до нього (т.1 а.п. 44-48,49) відповідно до яких слідчий ОСОБА_7 у присутності понятих та обвинуваченого ОСОБА_3 вітворили події які мали місце 26.11.2019 року о 09 годині 37 хвилин по вулиці Ревуцького, 36/2 у м. Києві. Обвинувачений ОСОБА_9 показав місце де він виявив пішохада, та розмістив там свій автомобіль. Згідно із зробленими замірами автомобіль "ЗАЗ" знаходився на відстані 4,3 м до дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України ("зебра"), у тому числі червоно білого кольору) з боковим лівим інтервалом до бордюрного каменю 1,5 м. Після цього обвинувачений вказав місце де він виявив пішохода на проїжджій частині. Згідно із зробленими замірами, вказане місце знаходиться на пішохідному переході на відстані 2 м від бордюрного каменя з боковим лівий інтервалом до краю дорожньої ромітки - 1,2 м. Після цього обвинувачений вказав на місце зіткнення. Відмовідно до замірів це 5,8 м від правого краю проїжджої частини та 1,2 м від початку дорожньої розмітки. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 вказав на місце розташування транспорного засобу який загороджував видимість пішохідного переходу. Згідно із зроблених замірів вказаний автомобіль знаходився з правої сторони проїжджої частини з боковим правим інтервал 0,2 м та на відстані 3,3 м до початку дорожньої розмітки 1.14.1 ("зебра").

Після цього за межами проїжджої частини було відміряно ділянку дороги довжиною 10 м та де обвинувачений ОСОБА_3 відтворив темп руху пішохода, згідно із замірами статист подолав дану відстань за: 1) 4,53 с, 2) 4,36 с; 3) 4,38 с.

Після цього обвинувачений розмістив свій автомобіль на відстані 4,3 м до початку дорожньої розмітки 1.14.1 та з боковим лівим інтервалом 1,5 м та здійснив рух заднім ходом для того щоб встановити місце з якого буде видно пішохода який знаходиться на бордюрному камері перед дорожньою розміткою 1.14.1. Згідно із зроблених замірів вказане місце знаходиться на відстані 10,4 м від передньої частини автомобіля до початку дорожньої розмітки 1.14.1 в момент вступу пішохода з урахуванням автомобіля який обмежував видимість.

Даними відображеними у висновку експерта № 042-125-2020 від 21.02.2020 року (т. 1 а.п. 54-59) з якого вбачається, що дані наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 26.11.2019 о 09.34 год. у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі тілесні ушкодження:
- забійна рана тім`яно-потиличної ділянки справа;
- закрита травма лівої гомілки у вигляді перелому діафізів обох кісток на межі проксимальної та середньої третин зі зміщенням уламків.
Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету(тів), могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 26.11.2019 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом).
В момент первинного контакту з транспортним засобом ОСОБА_5 знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні тіла.
Відповісти на питання ухвали «В момент первинного контакту автомобіля і потерпілої ОСОБА_8 остання знаходилася в статиці чи динаміці, ... яким боком була повернута до автомобіля в момент первинного контакту?» можливо під час проведення комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи з наданням для її проведення одягу та взуття (у незміненому стані), у якому ОСОБА_5 була одягнена під час подій, вказаних у описовій частині постанови.
Необхідно загострити увагу на наступному:
- п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила»), надано вичерпне визначення терміну ушкодження:
- «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».
- п. 4.6. «Правил» визначає таке: «судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів»;
- п. 2.2.1 «Правил» визначає таке: ознаки ушкодження середньої тяжкості:
в) тривалий розлад здоров`я»;
- п. 2.3.3. «Правил» визначає таке: Короткочасним належить вважати розлад здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день);
Наголошую, що між «тривалістю розладу здоров`я» (як критерієм судово- медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку. Тобто, будь-яке лікування, ніякими чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій.
Морфологічні властивості виявленого перелому - дозволяють стверджувати, що як відновлення анатомічної цілісності вказаних кісток так і відновлення функції лівої гомілки буде спостерігатися у строк понад 21 добу, та саме з цього строку, обчислювати тривалість розладу здоров`я, як критерію визначення ступеню тяжкості. Тому, вказана закрита травма лівої гомілки за
ступенем тяжкості відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО
ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21
добу, відповідно п. п. 2.2.1/в. та 4.6. «Правил».
Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок
відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у
звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21
добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як
загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.
Саме тому, вказане ушкодження відноситься до ЛЕГКОГО тілесного
ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3., 4.6. «Правил».

Даними відображеними у висновку експерта № 12-1/847 від 27.03.2020 року (т. 1 а.п. 61-66) з якого вбачається:
1. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля "ЗАЗ 110307-40" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.
2. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля "ЗАЗ 110307-40" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 експертом з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.
3,4. Для оцінки дій пішохода ОСОБА_8 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних Правил дорожнього руху України.
5. Причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія автомобіля "ЗАЗ 110307-40" д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.
Питання стосовно перебування дій пішохада ОСОБА_8 в причнно-наслідковому зв`язку з винекненням даної ДТП, може бути вирішене органами досудового розслідуванням (судом) самостійно.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, яке заподіяло особі середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачененому згідно ст. 66 КК України не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано визнав частково, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, є пенсіонером та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді штрафу у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, також враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, його вік, необережну форму вини, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для призначення додакового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. У відповідності до ст.ст.127-130 КПК України, із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., що буде відповідати принципам справедливості та розумності. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковувавних мінімумів доходів громадян, що становить 4 250 гривень. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень. Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 4 937 гривень 10 копійок за проведення судових експертиз. Речові докази - транспортний засіб "ЗАЗ 110307-40" д.н.з. НОМЕР_1 - залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: