Справа № 742/2098/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/34/20
Категорія - ч.1 ст. 203-2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

Розглянула в судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000365 від 29 травня 2017 року, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, фізичної особи підприємця, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 18 липня 2017 року був засуджений Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 1 ст. 369 КК України до штрафу у розмірі 750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 203-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень.

ОСОБА_7 засуджений за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 203-2 КК України до штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави по 6 350,88 грн процесуальних витрат на залучення експертів у дольовому порядку.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене згідно вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що у грудні 2016 року в невстановлений час, ОСОБА_6 діючи умисно, з метою отримання прибутку від забороненої Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009, діяльності з організації та проведення азартних ігор, створив нелегальний клуб у нежитловій будівлі, у приміщенні з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по АДРЕСА_4 , де розмістив 12 персональних комп`ютерів, об`єднаних у локальну мережу з постійним доступом до мережі Інтернет, до десяти з яких були під`єднані флеш-накопичувачі з інстальованим програмним забезпеченням «iConnect», за допомогою яких став здійснювати діяльність, пов`язану з наданням послуг грального бізнесу у вигляді проведення азартних ігор.

У період часу з грудня 2016 року (більш точна дата судом не встановлена) по 28 лютого 2017 року, достовірно знаючи про заборону грального бізнесу в Україні, маючи корисливий мотив, спрямований на отримання прибутку від незаконної діяльності, пов`язаної з зайняттям забороненим видом господарської діяльності (наданням доступу до азартних ігор), ОСОБА_6 виконував організаційні функції, пов`язані з діяльністю грального закладу, а саме забезпечував облік доходів та видатків від протиправної діяльності, доводячи свої злочинні наміри до кінця, виконуючи функції організатора закладу для проведення азартних ігор, допустив до участі в азартній грі на встановлених комп`ютерах, розміщених в АДРЕСА_4 , осіб, сформувавши останнім віртуальний рахунок, за допомогою спеціальної комп`ютерної програми, до якої мали доступ найняті ним працівники адміністратори, які надавали можливість особам здійснити азартну гру на комп`ютерному стимуляторі грального автомату, з ймовірністю отримати виграш.

28 лютого 2017 року о 18-й годині, під час проведення санкціонованого обшуку по АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено 12 системних блоків персональних комп`ютерів, 12 USB флеш накопичувачів, грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Згідно висновку експерта № 45 від 14.04.2017 під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи на USB флеш накопичувачах, вилучених під час обшуку, виявлено програмне забезпечення «iConnect», під час здійснення запуску гри виявлено аналог ігрового барабану, на якому знаходяться певні однотипні зображення, поля із зазначенням суми кредитів, поля виграшу, зображення клавіш вибору гри, мінімальної та максимальної ставок.

28 лютого 2017 року ОСОБА_7 , шляхом усунення перешкод сприяв вчиненню злочину, що скоїв його знайомий ОСОБА_6 , а саме, о 17 годині 35 хвилин, перебуваючи поряд з приміщенням УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України по вул. Івана Мазепи в м. Чернігові, за не перешкоджання зайняттю ОСОБА_6 гральним бізнесом та сприяння в уникненні юридичної відповідальності, ОСОБА_7 надав старшому оперуповноваженому міжрайонного відділу № 3 (м. Прилуки) УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України ОСОБА_11 частину неправомірної вигоди, раніше ОСОБА_7 запропонованою, в розмірі 5 000 гривень.

Після передачі неправомірної вигоди ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції, а неправомірна вигода вилучена.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за недоведеністю його винуватості у вчиненні злочину.

Мотивує тим, що приміщення нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 він передав в суборенду по договору № 27/2016 від 14.06.2016 ФОП ОСОБА_12 . У матеріалах кримінального провадження наявні докази про передачу приміщення в суборенду та про таку передачу був повідомлений власник приміщення.

Після проведення обшуку та вилучення 12 комп`ютерів, ОСОБА_12 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова зі скаргою на дії слідчого та просив повернути йому комп`ютерну техніку, що докорінно спростовує обвинувачення в частині того, що саме ним була розміщена комп`ютерна техніка, яку вилучили під час обшуку.

У вироку суду відсутнє мотивування, чому відкинуті заперечення сторони захисту та надана перевага доказам сторони обвинувачення.

Місцевий суд в основу вироку поклав ряд протоколів впізнання за фотознімками, які проводились з порушенням вимог ст. 228 КПК України, оскільки замість фотографій надавались для впізнання їх фотокопії.

Апелянт вважає, що використання його зображення та зображення інших осіб є порушенням Закону України «Про захист персональних даних», тоді як кримінально-процесуальне законодавство передбачає тимчасовий доступ до таких документів, що містять в собі інформацію про приватне життя особи лише на підставі ухвали слідчого судді.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що на зображеннях були особи середнього або похилого віку, що суперечить наявним фотокопіям у протоколах впізнання, де він зображений у юнацькому віці. Крім того, свідок вказав, що поняті під час цієї слідчої дії були відсутні, а висновок про те, що особа, яку він впізнавав, брала гроші, є виключно є його особистим припущенням.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні взагалі вказав на те, що під час проведення впізнання перебував у стані алкогольного сп`яніння, протокол підписував не усвідомлюючи своїх дій, а фотознімки були чорно-білими та нечіткими.

На порушення вимог ст. 23 КПК України, судом не були допитані ряд свідків, показання яких мають істотне значення для встановлення істини у справі. Не був допитаний свідок ОСОБА_15 ,. який упізнав ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , як дівчат, яким він в лютому 2017 році надавав гроші за проведення азартної гри, так само, як не були допитані ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Стороною обвинувачення не були відкриті всі матеріали негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 290 КПК України, що свідчить про недопустимість доказів, отриманих в результаті їх проведення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011року, можуть визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Такі докази у даному кримінальному провадженні відсутні, що свідчить про необхідність скасування вироку та закриття провадження у справі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити, з тих підстав, що стороною обвинувачення не було надано належних та допустимих доказів на доведення його винуватості, а ті докази, що суд поклав в основу вироку, не можуть вважатися належними та такими, що поза розумним сумнівом доводять його винуватість.

Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Окрім цього, зазначив про те, що у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказав на те, що особу, яка забирала грошові кошти в адміністратора, зміг упізнати за кольором волосся, при цьому не зміг пояснити, яким чином він міг визначити колір волосся по чорно-білих фотографіях.

Прокурор у кримінальному провадженні не погодився з доводами апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , подав заперечення, в яких просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених без задоволення.

Вказує на те, що стороні захисту було надано доступ до усіх наявних матеріалів досудового розслідування, серед яких наявні усі необхідні процесуальні документи, які дають змогу перевірити законність проведення негласних слідчих розшукових дій.

Протоколи пред`явлення особи для впізнання відповідають вимогам КПК України, законність їх проведення підтверджена свідками братами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а також понятими.

На думку прокурора, досліджених судом доказів, які суд проаналізував та оцінив безпосередньо у судовому засіданні, достатньо для того, щоб поза розумним сумнівом судити про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інкримінованих ними злочинах.

Заслухавши доповідача, обвинувачених та їх захисників, які наполягали на скасуванні вироку та закритті кримінального провадження, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Гральним бізнесом в Україні визнається діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, букмекерських конторах, в інтерактивних закладах або в електронному («віртуальному») казино незалежно від місця розташування серверу.

Організація азартних ігор може полягати у створенні і забезпеченні належного функціонування грального закладу і грального обладнання, підготовці персоналу, забезпеченні безпеки процесу гри, визначенні правил гри, контролі за отриманням доходів та їх розподілом тощо.

З матеріалів кримінальної справи убачається, що магазин АДРЕСА_5 на праві приватної власності належить ОСОБА_20 , яка 10 червня 2016 року передала вказане приміщення у безоплатне користування ПП ОСОБА_21 , відповідно до договору позички (безоплатної оренди) нежитлового приміщення № 3.

У свою чергу по договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 16 червня 2016 року ФОП ОСОБА_21 передав вказане приміщення в оренду ФОП ОСОБА_6 , з метою надання останнім інтернет послуг (а. с. 244- 248 т. 1). Приміщення магазину було передано ОСОБА_6 16 червня 2016 року, згідно акту прийому передачі, без укомплектування комп`ютерною технікою.

Угода № 16/2017 від 16 лютого 2017 року про передачу приміщення по АДРЕСА_4 в суборенду ФОП ОСОБА_12 , не була реалізована, про що свідчать результати негласних слідчих дій щодо ОСОБА_6 .

З відповіді ФОП ОСОБА_22 убачається, що останнім було укладено лише дві угоди про надання послуг доступу до Локальної мережі та мережі Інтернет з абонентами за адресою АДРЕСА_6 . Такими абонентами є ОСОБА_23 ( АДРЕСА_6 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_4 ).

Згідно оригіналу угоди про надання послуг, наданому стороною захисту у судовому засіданні, вона була укладена 01 липня 2017 року, після того, як 28 лютого 2017 року був проведений обшук, виявлена та вилучена комп`ютерна техніка.

Така розбіжність щодо року укладення угоди, вказує на те, що сторона захисту намагається штучно створити докази своєї невинуватості у вчиненні злочину.

Крім того, виглядає нелогічним укладення обвинуваченим ОСОБА_6 договору про надання доступу до мережі Інтеренет за адресою АДРЕСА_4 , адже на час укладення договору 01 липня 2017 року (як зазначено в оригіналі і на цьому наполягає обвинувачений ОСОБА_6 ), приміщення згідно договору суборенди від 16 лютого 2017 року було передано у користування ФОП ОСОБА_12 .

Таким чином, надані стороною документи, а саме договір суборенди з ФОП ОСОБА_12 та договір про надання послуг доступу до мережі Інтернет спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що приміщенням він не користувався і передав у користування ОСОБА_12 , якому і належить вилучена комп`ютерна техніка із встановленими програмами.

Допитаний під час судового засідання свідок ОСОБА_21 пояснював, що першого числа кожного місяця перевіряв стан приміщення та оплату комунальних послуг. Усі питання щодо приміщення він вирішував виключно зі ОСОБА_6 , що спростовує версію захисту про непричетність обвинуваченого до організації азартних ігор у вказаному приміщенні.

Згідно протоколу обшуку від 28.02.2017 по АДРЕСА_4 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді, встановлено, що у приміщенні з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в залі розташовано 14 моніторів на столах, з яких 10 увімкнені. В залі вилучено 10 системних блоків з флешками даних. Також вилучено 1 мобільний телефон. З приміщення каси були вилучені 2 системні блоки; грошові кошти в сумі 9720,00 грн и купюрами різного номіналу (а.с. 130-137 т. 1).

Висновки комп`ютерно-технічної експертизи № 45 від 14.04.2017 показали, що під час проведення на під`єднаних до системних блоків 1-10 флеш накопичувачах, що вилучені з приміщення по АДРЕСА_4 , виявлено програму «Iconect».

Експертом проілюстровано інтерфейс названої програми, встановлено, що для запуску програми необхідне підключення до мережі Інтернет та введення спеціального коду доступу. Після запуску програми завантажується діалогове вікно з вибором ігор та зарахуванням кредитів. При виборі довільної гри на екрані з`являється зображення ігрового барабану, на якому знаходяться однотипні зображення в п`ять колонок та три рядки поля з зазначенням суми кредитів та наданого страхового проценту від суми кредиту, а також поля виграшу та ставки; поля зміни значення ставки при виборі певної умови можливості збігу зображень; зображення клавіш максимальної ставки, автоматичного перебору ставок та старт.

У подальшому декілька разів проводилась активація клавіши старт, при цьому з поля з зазначенням суми кредиту списувалась сума, яка дорівнює сумі ставки у випадку випадання програшної комбінації, а у випадку випадання певної виграшної комбінації сума виграшу додається до суми кредиту.

У результаті проведеного дослідження, експерт прийшов до висновку, що виявлена на флеш-носіях програма «iСonect» призначена для гри, де гравцем здійснюється ставка, та виграш або програш в якій залежить від випадковості (а.с.157-167 т. 1).

При цьому, відповідно до інформації працюючих в Україні операторів державних лотерей: ТОВ «М.С.Л.» та Української національної лотереї, при проведенні ними державних лотерей не використовується програмне забезпечення «іСonect» (а.с. 168-174 т. 1).

Частиною 7 статті 228 КПК України передбачено, що фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Доводи апелянтів про визнання недопустимими доказами протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з огляду на відсутність таких та порушення вимог Закону України «Про захист персональних даних», є необґрунтованими.

Кримінально-процесуальним законодавством не забороняється для пред`явлення для впізнання сканованих фотозображень особи, яка підлягає впізнанню або ж роздрукованих на принтері фотознімків.

З протоколів пред`явлення особи для впізнання від 23.04.2018 (а.с. 175-176, 177-179 т. 1), 21.04.2018 ( а.с. 180, 181, 182 т. 1), 19.04.2018 (а.с. 183, 184, 185, 186, 187 т. 1) вбачається, що під час проведення даної слідчої дії були виконані вимоги ч. 7 ст.228 КПК України, особам були пред`явлені фотознімки чотирьох осіб, які на пред`явлених зображеннях мали спільні риси обличчя, зачіски, і ці зображення не мали пошкоджень, які б позбавляли можливості роздивитись обличчя осіб та риси.

Під час виготовлення фотокопій не були допущені порушення Закону України «Про захист персональних даних». Не вся інформація про особу є її персональними даними, у цьому випадку все залежить від того, чи дає змогу ця інформація ідентифікувати особу. Проте будь-які дії із відкритими персональними даними, наприклад, збирання, поширення тощо, не підпадають під регулювання Закону «Про захист персональних даних».

Органами досудового розслідування використовувались фотокопії з фото обвинувачених, наявних у паспортному відділі поліції.

Під час заповнення бланку заяви-анкети для отримання паспорту особа, яка заповнює заяву, погоджується з автоматизованою обробкою, передачею та зберіганням її персональних даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних».

Використовуючи фотознімки осіб для проведення впізнання, орган досудового розслідування не займається їх використанням у заборонених цілях, не розповсюджує, а використовує виключно з метою встановлення істини у справі.

Твердження апелянтів про відсутність понятих під час проведення впізнання, спростовуються дослідженими протоколами, в яких зазначені поняті.

Зображення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на фотознімках у протоколах впізнання не відрізняються від їх зображень на ксерокопіях паспортів громадянина України, доданих до матеріалів кримінальної справи.

Позиція захисту про те, що дані, отримані в результаті проведення негласних слідчих (розшукових) дій мають бути визнані недопустимими доказами у кримінальному провадженні, оскільки у порядку ст. 290 КПК України не були відкриті стороні захисту, є невірним тлумаченням вимог кримінально-процесуального закону.

З аналізу положень ст. 290 КПК України, вбачається, що вона встановлює наступний порядок процесуальних дій: повідомити про завершення досудового слідства та про відкриття матеріалів (ч. 1); надання доступу до матеріалів (ч. 2), що включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів (ч. 3, ч. 4); письмове підтвердження факт надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч. 9); звернення з клопотанням про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами, у разі зволікання з ознайомленням (ч. 10); відкриття додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду (ч. 11), і процесуальний наслідок відносно не відкриття матеріалів відповідно до цієї статті суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч. 12).

Отже, з вищенаведених положень вбачається, що не відкриття матеріалів сторонами в порядку цієї статті є окремою підставою для визнання таких матеріалів недопустимими як докази. При цьому, відкриттю, окрім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

Висловлюючи думку щодо правозастосування зазначеної норми права в оспорюваному судовому рішенні, колегія суддів наголошує на тому, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі №247т/42-24 про результати проведення НСРД від 07 березня 2017 та у протоколі №275т/42-24 про результати проведення НСРД від 07 березня 2017 року, а також відповідну інформацію щодо їх проведення, які були відкриті стороні захисту одночасно з іншими матеріалами кримінального провадження та були досліджені під час судового розгляду.

Ухвалою слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 03.11.2017 дозволено передачу ухвали слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області за № 216т від 19.01.2017, доручення слідчого № 58т/124/07/2017 від 20.01.2017, протоколи № 274т/42-24 від 07.03.2017 (з додатком - картами пам`яті МSD інв. № 80т, № 83т) до матеріалів кримінального провадження № 0000363 від 29.05. 2017 стосовно ОСОБА_7 (а.с. 199-203 т. 1).

Критика показань свідків, недостовірності їх показань також необґрунтована, оскільки показання свідків ОСОБА_14 , братів ОСОБА_24 підтверджуються речовими докази та документами, які на відміну від показань фізичних осіб є послідовними та незмінними.

Разом з тим, вирок суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 203-2 КК України підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю за недоведеністю винуватості у вчиненні злочину.

За правилами ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

ОСОБА_7 згідно обвинувального акту обвинувачується в тому, що 28 лютого 2017 року шляхом усунення перешкод сприяв вчиненню злочину, що скоїв його знайомий ОСОБА_6 , який діючи умисно, з метою отримання прибутку від забороненої в Україні, Законом України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009, діяльності з організації та проведення азартних ігор, створив нелегальний клуб у нежитловій будівлі, а саме приміщенні з вивіскою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по АДРЕСА_4 , де розмістив 12 персональних комп`ютерів, об`єднаних у локальну мережу з постійним доступом до мережі Інтернет, до 10-и з яких були під`єднані флеш-накопичувачі з інстальованим програмним забезпеченням «iConnect», за допомогою яких став здійснювати діяльність, пов`язану з наданням послуг грального бізнесу у вигляді проведення азартних ігор.

28 лютого 2017 року о 18-й годині, під час проведення санкціонованого обшуку по АДРЕСА_4 , було виявлено та вилучено 12 системних блоків персональних комп`ютерів, 12 USB флеш накопичувачів, грошові кошти здобуті злочинним шляхом.

Згідно висновку експерта № 45 від 14.04.2017 під час проведення комп`ютерно-технічної експертизи на USB флеш накопичувачах, вилучених під час обшуку, виявлено програмне забезпечення «iConnect», під час здійснення запуску гри виявлено аналог ігрового барабану на якому знаходяться певні однотипні зображення, поля із зазначенням суми кредитів, поля виграшу, зображення клавіш вибору гри, мінімальної та максимальної ставок.

А саме, о 17 годині 35 хвилин, перебуваючи поряд з приміщенням УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України по вул. Івана Мазепи в м. Чернігові, за не перешкоджання зайняттю ОСОБА_6 гральним бізнесом за вказаною вище адресою та сприяння в уникненні юридичної відповідальності, ОСОБА_7 надав старшому оперуповноваженому міжрайонного відділу № 3 (м. Прилуки) УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України ОСОБА_11 частину неправомірної вигоди, раніше їм ( ОСОБА_7 ) запропонованою, у сумі 5 000 гривень, після чого ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції, а неправомірна вигода вилучена.

За ці ж самі дії вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2017 року, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що з метою не перешкоджання у майбутньому зайняттю гральним бізнесом (діяльність якого заборонена згідно із Законом України № 2852-VI від 22.12.2010 року) на території смт. Варва, смт. Ічня, смт. Срібне та м. Прилуки Чернігівської області, запропонував службовим особам міжрайонного відділу № 3 (м. Прилуки) УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України та УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України, в обов`язки яких входила протидія кримінальним правопорушенням у сфері господарської діяльності, щомісячно надавати неправомірну вигоду, у вигляді грошових коштів, в сумі 10 000 грн.

У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, з метою уникнення відповідальності за не перешкоджання в майбутньому незаконній діяльності, пов`язаній із заняттям гральним бізнесом, ОСОБА_7 28 лютого 2017 року о 17 годині 35 хвилин, перебуваючи поряд з приміщенням УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України, за адресою: вул. Івана Мазепи, 70 м. Чернігів, у присутності старшого оперуповноваженого в ОВС УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України, надав старшому оперуповноваженому міжрайонного відділу № 3 (м. Прилуки) УЗЕ в Чернігівській області ДЗЕ НП України ОСОБА_11 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди в сумі 5 000 грн, після чого ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, а неправомірна вигода вилучена (а.с. 195-198 т. 1).

В силу ч.5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь для їх усунення або усуненням перешкод сприяла вчинення злочину іншими співучасниками або іншим чином сприяла приховуванню злочину.

Частина 1 ст. 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, що надає таку вигоду чи в інтересах третьої особи будь-якої із дій з використанням наданої їй влади чи службового становища.

За надання неправомірної вигоди 28 лютого 2017 року о 17 годині 35 хвилин в сумі 5 000 грн. за не перешкоджання у майбутньому зайняття гральним бізнесом ОСОБА_7 засуджений. Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2017 року набув законної сили та виконаний.

Обставини пособництва, встановлені судом, за виключенням перенесення обвинувачення ОСОБА_6 , однакові з обставинами, встановленими судом під час надання неправомірної вигоди оперуповноваженому ОСОБА_11 . Інкриміновані ОСОБА_7 дії співпадають у часі, місці, в розмірі суми неправомірної вигоди, в службовій особі, яку він намагався підкупити.

Штучне розділення кримінальних проваджень поза розумним сумнівом не доводить винуватості ОСОБА_7 ще й в пособництві приховування злочину, вчиненого ОСОБА_6 .

В силу ч.3 ст. 2 КК України, ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за той самий злочин двічі.

У разі скасування обвинувального вироку за недоведеністю винуватості у вчиненні злочину, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 417 КПК України, яка відсилає до положень ст. 284 КПК України, на підставі п. 3 ч. 1 закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 203-2КК України, закрити за недоведеністю його винуватості.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27