Справа 556/524/20
Номер провадження 1-кп/556/101/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду матеріали кримінального провадження №0000069 від 06.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, розлучена, освіта 8 класів, не працює, не судима, -

за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України,-

Встановив:

06 лютого 2020 року, близько 03.00 год., ОСОБА_4 , через неогороджену частину паркану потрапила на територію господарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, таємно, шляхом демонтажу дерев`яних дверей, проникла до господарського приміщення, звідки вчинила крадіжку 4 мішків озимої пшениці загальною масою 166,4 кілограми, яку погрузила та перевезла за допомогою тачки.

Так, ОСОБА_4 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено, оскільки її наздогнав ОСОБА_5 та забрав викрадене майно.

Внаслідок даних протиправних дій ОСОБА_4 заподіяла потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 777,09 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі винної особи, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Свою вину в інкримінованому злочині обвинувачена ОСОБА_4 визнала повністю і суду пояснила, що 06.02.2020 року, вночі, вона пішла в господарство потерпілого, де з хліва викрала 4 мішки озимої пшениці. Мішки погрузила на тачку і почала їх вивозити з подвір`я. Коли переїхала через дорогу, її почав доганяти ОСОБА_5 . Наздогнавши, потерпілий забрав тачку з викраденим зерном. Щиро розкаюється у вчиненому. Цивільний позов не визнає, оскільки потерпілому все повернуто.
Допитаний в судовому засіданні потерілий ОСОБА_5 ствердив, що 06.02.2020 року, біля 3 години ночі, він почув у дворі сторонні звуки. Коли вийшов на вулицю, побачив, що обвинувачена перевозить на тачці викрадене у нього зерно. Він наздогнав ОСОБА_4 і забрав тачку з мішками. Злочином йому завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, негативні зміни у житті: насторога, негативні переживання та спогади.
Крім визнання своєї вини самою обвинуваченою, показів потерпілого, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину стверджується також:

-протоколом огляду місця події від 06.02.2020 року. територія домогосподарства ОСОБА_5 і господарського приміщення звідки було скоєно крадіжку;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2020 року, де обвинувачена розповіла і показала як вчинила крадіжку.

Згідно висновку експерта №3.2-190/20 від 20.02.2020 року, ринкова вартість озимої пшениці, врожай якої є 2019 року, загальною масою 166,4 кілограмів, яка перебувала в чистому та сухому стані, станом на 06.02.2020 року становила 777,09 грн.

Дослідивши повно, всебічно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої повністю доведена в судовому засіданні і її дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує, згідно ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, що вчинила тяжкий злочин.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено..

ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнала, розкаюється у вчиненому, позитивно характеризується, на диспансерному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні неповнолітня дитина, збитки відшкодовані.

Як зазначено у досудовій доповіді органу пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинувачену та її спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вище викладене, тяжкість злочину, особу винної, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням їй іспитового строку, в порядку визначеному ст.. 75 КК України, суд взяв до уваги, що обвинувачена повністю визнала свою вину та розкаялася у вчиненому, на утриманні має неповнолітню дитину.
Призначене покарання, на думку суду, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 в період дії іспитового строку, на неї слід покласти обов`язки, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 76 КК України.
Що стосується цивільного позову про стягнення моральної шкоди, суд констатує наступне:

Як зазначено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно ст..23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
А тому, враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач-потерпілий, характер немайнових втрат, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд рахує за правильне стягнути з ОСОБА_4 на користь потерілого ОСОБА_5 1000 грн. моральної шкоди.

Крім того, з обвинуваченої ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави витрати на залучення експерта, згідно ст. 124 КПК України.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 185КК України і призначити покарання: три роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з однорічним іспитовим строком.

На підставі ч.ч. 1,2 ст.76 КК України, покласти на засуджену ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерілого ОСОБА_5 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 314 грн. 02 коп.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1