Справа № 461/6133/19
Провадження № 1-кп/461/223/20
УХВАЛА

07.02.2020 року Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000427 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває зазначене кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлене та надано суду письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 02 місяці. Вимоги щодо продовження строку запобіжного заходу прокурор мотивує тим, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені ухвалою слідчого судді під час обрання запобіжного заходу, а саме: можливість переховування ОСОБА_4 від суду, вчинення інших злочинів, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом впливу на потерпілого, покази якого взяті за основу для підозри. Тому, вважає, що менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник проти задоволенні клопотання прокурора категорично заперечили. Захисник вважає, що більш м*який запобіжний захід забезпечив би належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 . У задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши надане прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, встановив, що обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді від 26 червня 2019 року під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В ст. 315 КПК України не зазначено про право суду продовжувати дію запобіжного заходу. Проте, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст. 3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Таким чином, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження (яке включає в себе підготовче судове засідання) не було завершене до спливу 2-х місячного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу вже було вирішено питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого, з яким суд погоджується у повному обсязі.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведене існування ризиків, що у разі перебування ОСОБА_4 поза межами місця попереднього ув`язнення, можливе перешкоджання встановленню істини у справі з його боку, а саме:

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого з метою схиляння його до зміни показів та таким чином уникнення відповідальності за вчинене;

- судом не виключається можливість вчинення ОСОБА_4 , як особою яка до взяття під варту не працювала, іншого кримінального правопорушення з метою здобуття засобів для існування.

Судом береться до уваги надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , зумовлений тяжкими наслідками для здоров`я конкретної особи та для суспільства в цілому. Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до тяжких злочинів. Згідно з санкцією статті, у разі визнання його винуватим, він може бути позбавлений волі на строк до восьми років.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити його також і до втечі. Про існування цього ризику свідчить також репутація обвинуваченого, який постійного місця роботи не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти життя і здоров`я, громадського порядку.

Суд зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій обвинуваченого, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд бере до уваги, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, суд приходить до висновку, що інші (більш м`які) запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку обвинуваченого. Тому, запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого слід продовжити на два місці з дня проведення судового засідання, тобто до 06 квітня 2020 року.

Положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за доцільне не застосовувати до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 194, 199, 331, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» по 06 квітня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту постановлення.

Головуючий суддя ОСОБА_1