Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
Справа № 215/2475/20
Провадження 1-кс/215/316/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року слідчий суддя Тернівського районного суду міста

Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №2 Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490

від 17.04.2020 року, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуваючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.08.2012 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 1 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

- 02.10.2012 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 307 ч. 2 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України поглинуто покарання за вироком суду від 20.08.2012 року та призначено покарання у виді

6 років позбавлення волі. 26.07.2014 року на підставі ЗУ «Про амністію» звільнений від відбування покарання.

- 12.05.2015 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 1 КК України. Призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт.

- 20.07.2016 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 309 ч. 2 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

- 27.03.2017 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України, вирок від 20.07.2016 року виконувався самостійно.

- 31.05.2017 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 2 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. 22.12.2018 року звільнений від відбування покарання по відбуттю строку покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Клопотання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490 від

17.04.2020 року, відповідає вимогам ст. ст. 176, 184 КПК України.

Слідчий суддя, перевіривши матеріали клопотання, заслухавши учасників процесу, вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, маючи статус обвинуваченого у вчиненні злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, підозрюється у вчиненні нових злочинів проти власності за наступних обставин.

Так, 17.04.2020 року приблизно о 00:25 год., ОСОБА_5 знаходився поблизу буд. № 13 по вул. Адмірала Головка в Тернівському районі м. Кривого Рогу, де помітив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_6 , яка стояла поблизу під`їзду № 3 вищевказаного будинку та шукала у жіночій сумці чорного кольору ключі від квартири.

В цей час та місці у ОСОБА_7 раптово виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та обернення викраденого на свою користь, а саме жіночої сумки, в якій знаходився мобільний телефон «Xiaomi» «Redmi 6-A», сенсорний, білого кольору,

ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 та грошові кошти у розмірі 500 гривень, які належать потерпілій ОСОБА_6 .

Далі, в цей же день, приблизно о 00:30 год., ОСОБА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність діяння, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та за його діями слідкує потерпіла ОСОБА_6 підійшов до останньої, яка знаходилась поблизу буд. № 13 по вул. Адмірала Головка в Тернівському районі м. Кривого Рогу та схопив двома руками за вказану жіночу сумку, яку в цей час тримала потерпіла та шляхом ривка потягнув її на себе, від чого ОСОБА_6 з височини власного зросту впала на асфальтовану ділянку місцевості. Далі, ОСОБА_7 стоячи обличчям до ОСОБА_6 , яка знаходилась в положенні лежачи на землі та тримала двома руками свою сумку, наніс 1 удар ногою в область правого зап`ястя потерпілій, після чого остання відпустила сумку та ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, обернувши його в подальшому на свою користь.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-17/1/5/324

від 27.04.2020 року, ринкова вартість мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 6-А 2/16Gb» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , бувший у використанні, без пошкоджень, у робочому стані, без комплекту передбаченого виробником, станом цін на 17.04.2020 року складала 1816,67 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2316,67 грн.

Причетність ОСОБА_5 до скоєного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання: протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , протоколами допиту свідків, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

У зв`язку з цим, 29.04.2020 о 07.00 год. ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднаний із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Слідчий у клопотанні зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, за що законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, а тому, бажаючи уникнути його у випадку визнання його винним, він може переховуватися від суду, тобто існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також слідчий зазначив, що на теперішній час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) дії з метою встановлення обставин події, у зв`язку з чим є необхідність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та недопущення настання ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на експертів та свідків.

Також слідчий зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, постійного джерела доходу немає та вчинив злочин з метою відшукання коштів для власного існування, тому існує ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, який передбачений у п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та наголосив, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення. Крім того, прокурор додав, що заявлені ризики підтверджуються викладеними у клопотанні обставинами, тому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не забезпечить його належної процесуальної поведінки. З урахуванням вищевикладених ризиків прокурор просив задовольнити клопотання.
Підозрюваний в судовому засіданні визнав свою причетність до вчиненого кримінального правопорушення, але заперечував щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просив обрати йому запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.
Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і зазначені в даній нормі закону.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що надані стороною обвинувачення докази вказують на наявність фактів, які у своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Аналіз наданих стороною обвинувачення доказів вказує на об`єктивний зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра є обґрунтованою, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, де Європейський суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Вирішуючи питання про можливість застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
В даному випадку особа підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти власності, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ. Враховуючи покарання, яке передбачено за вказане кримінальне правопорушення існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду. Крім того, існує ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, зважаючи на відсутність у нього постійної роботи та систематичне вчинення ним кримінальних правопорушень проти власності з метою відшукування грошових коштів.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Слідчий суддя ставить під сумнів можливість підозрюваного ОСОБА_5 забезпечити виконання ухвали суду у випадку встановлення йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки є всі підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, ОСОБА_5 вже раніше неодноразово вчиняв злочини проти власності, та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову підозрюється у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення. Зазначене може свідчити про його схильність до вчинення нових злочинів проти власності.
Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , який не одружений, на утриманні дітей не має, без постійного місця роботи, у якого офіційні джерела доходів відсутні, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обґрунтовується наявністю таких ризиків як те, що він: - може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до слідчого, прокурора та суду, що відповідно до ст. 177 КПК України, є підставою застосування даного запобіжного заходу з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, так як більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.
Виходячи з викладеного, в інтересах забезпечення ефективності кримінального провадження слідчий суддя може констатувати сукупність підстав для обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконана, що тільки такий запобіжний захід, як тримання під вартою забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді.
У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИЛА:

Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи його з 29 квітня 2020 року по 27 червня 2020 року включно.
У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя: