ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/226/20 Справа № 204/363/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
затриманого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах затриманого ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою (екстрадиційний арешт) щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для виконання вироку суду, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.228 КК Російської Федерації,
який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для виконання вироку суду, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, -
ВСТАНОВИЛА:
21 січня 2020 року до суду надійшло клопотання клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_10 про перевірку наявності підстав подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для виконання вироку суду, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року задоволено клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою відносно ОСОБА_9 . Визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» в межах строку його екстрадиційного арешту, застосованого ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року, до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації. Продовжено застосування відносно ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності, в межах строку його екстрадиційного арешту, та постановлено утримувати його у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Не погодившись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах затриманого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу слідчого судді та змінити запобіжний захід на домашній арешт.
В обґрунтування своїх доводів посилався на те, що судом першої інстанції не в повній мірі були враховані, що при проведенні екстрадиційної перевірки не були враховані всі обставини, які перешкоджають видачі ОСОБА_9 до Російської Федерації. Так, апелянт зазначив, що його не було ознайомлено із висновком Департаменту міжнародного права від 29.11.2019 року, на підставі якого було прийнято оскаржуваний наказ.
Суд належним чином не перевірив чи може ОСОБА_9 за станом здоров`я бути етапований до Російської Федерації, що на думку апелянта, є порушенням відповідної процедури екстрадиції.
Також, апелянт вважає, що закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу, що беззаперечно унеможливлює видачу особи запитуваній державі, бо ці події як зазначено у вироку Салаватського міжрайонного суду Республіки Башкортостан від 23.11.2018 р відбувалися у серпні 2016 року. Зазначає, що вирок Салаватського міжрайонного суду Республіки Башкортостан від 23.11.2018 був прийнятий без його участі, що порушує його право на захист та не дозволяє безапеляційно вважати, що вирок суду відносно ОСОБА_9 був прийнятий відповідно чинного законодавства Російської Федерації, що також це протирічить законодавству України.
Вказує, що ОСОБА_9 звертався до міграційної служби України для отримання статусу біженця, але цього не було належним чином перевірено.
Судом не враховано, що ОСОБА_9 має вид на проживання на території України з 2010 року, та за весь цей час до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, на обліку у нарколога не знаходиться, наркотичні засоби не вживає,
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки затриманого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України - судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя вважав наявними визначені статтею 584 КПК України правові підстави для перевірки наявності підстав тримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що
Як вбачається з матеріалів провадження, 21 січня 2020 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_10 про перевірку наявності підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації.
У відповідності до зазначеного клопотання, 12 серпня 2019 року до Міністерства юстиції України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації №81/3-983-18 про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 для виконання вироку суду, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації. Салаватським міжрайонним судом Республіки Башкортостан 23 листопада 2018 року ОСОБА_9 заочно визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.228 КК Російської Федерації (незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великому розмірі), та був засуджений до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з утриманням у виправній колонії загального режиму. Вирок набрав законної сили 04 грудня 2018 року, проте не був виконаний в повному обсязі у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 на момент винесення вироку відносно нього перебував у розшуку. 17 липня 2019 року ОСОБА_9 було оголошено у розшук, одночасно з обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 23 серпня 2019 року ОСОБА_9 було оголошено у міжнародний розшук.
Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2019 року до ОСОБА_9 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.
Відповідно до інформації Управління з питань міграції від 26 липня 2019 року №6/6-13876, наданої на запит прокурора Дуванського району по Республіці Башкортостан, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про вихід у встановленому законом порядку з громадянства Російської Федерації не звертався, та є громадянином Російської Федерації.
Відповідно до довідки щодо строків давності кримінального переслідування та виконання вироку за ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації від 24 липня 2019 року, строк давності виконання вироку від 23 листопада 2018 року відносно ОСОБА_9 не закінчився.
Відповідно до матеріалів, наданих запитуючою стороною, ОСОБА_9 ухилявся від правосуддя в Російській Федерації після того, як обвинувальний акт відносно нього був направлений до суду. Внаслідок цього відносно ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту та оголошено у розшук для виконання вироку суду, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_11 . Міністерством юстиції України доручено прокуратурі Дніпропетровської області.
Встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем села Каракулево Дуванського району Башкірської АРСР, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 10 травня 2017 року підрозділом ФМС НОМЕР_2 .
Відповідно до інформації Управління з питань міграції від 26 липня 2019 року №6/6-13876, наданої на запит прокурора Дуванського району по Республіці Башкортостан, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про вихід у встановленому законом порядку з громадянства Російської Федерації не звертався, та є громадянином Російської Федерації.
17 липня 2019 року ОСОБА_9 було оголошено у розшук, одночасно з обранням відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
23 серпня 2019 року ОСОБА_9 було оголошено у міжнародний розшук.
Відповідно до ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2019 року, відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, тривалістю не більш ніж 12 місяців.
Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2019 року визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_9 та продовжено застосування відносно ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності, в межах строку його екстрадиційного арешту, та утримувати його у Дніпровській УВП № 4.
Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчився. Запити інших держав про видачу ОСОБА_11 не надходили.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, не належить до військових злочинів і не має політичного характеру.
На даний час останній утримується в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».
Доводи захисника щодо можливості застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є неспроможними, оскільки суду не було надано належним чином посвідчених державними органами документів, які б підтверджували наявність у останнього міцних соціальних зв`язків, офіційного місця проживання на території України та місця роботи. Як було встановлено слідчим суддею, та не спростовано стороною захисту в суді апеляційної інстанції, в матеріалах справи наявні відомості щодо ухилення ОСОБА_11 від правоохоронних органів Російської Федерації.
Доводи апеляційної скарги щодо спливу строку давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, не набрання вироком Російської Федерації законної сили судом до уваги не беруться, як такі, що спростовуються матеріалами клопотання.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт), для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 584 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу.
Так, нормами ч. 4 ст. 584 КПК України, регламентовано, що при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту, слідчий суддя керується положенням КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно ж до вимог ч. 8 ст. 584 КПК України, при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Як вбачається з вимог ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Частиною 11 цієї статті визначено, що межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.
Як вбачається з вимог ст. 589 КПК України, у видачі (екстрадиції) особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.
Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання прокурора, які були б підставою для скасування ухвали слідчого судді не допущено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу затриманого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2020 року про перевірку наявності підстав тримання особи під вартою (екстрадиційний арешт) щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4