Справа № 567/68/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2020 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000006 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Межиріч Острозького району Рівненської області, непрацюючого, з середньою освітою, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України

встановив:

27.12.2019 о 13.53 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом обману, видаючи себе за службову особу Національної поліції України, під приводом сплати штрафу за неіснуючі послуги, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 3942 грн., які останній за вказівкою ОСОБА_5 перерахував на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_6 , який не був проінформований про злочинні дії ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_6 будучи особою, якій невідомо джерело походження отриманих грошових коштів, згідно попередньої домовленості, перерахував зазначені кошти на банківську картку АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 .
Отримані грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.
Окрім того, діючи повторно, 28.12.2019 о 13.35 год. ОСОБА_5 , перебуваючи за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом обману, видаючи себе за службову особу Національної поліції України, під приводом сплати штрафу за неіснуючі послуги, незаконно заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 2800 грн., які останній за вказівкою ОСОБА_5 перерахував на банківську картку АТ КБ «Приватбанк», № НОМЕР_1 відкриту на ім`я ОСОБА_6 , який не був проінформований про злочинні дії ОСОБА_5 .
В подальшому, ОСОБА_6 будучи особою, якій невідомо джерело походження отриманих грошових коштів, згідно попередньої домовленість відразу перерахував зазначені кошти на банківську картку AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_5 .
Отримані грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_5 , діючи повторно, 02.01.2020 о 18.45 год., перебуваючи за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом обману, видаючи себе за службову особу Національної поліції України, під приводом сплати штрафу за неіснуючі послуги намагався заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_4 в сумі 1350 грн.
Так, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілий здогадався, що його обманюють та звернувся до органів поліції, тим самим завадив ОСОБА_5 заволодіти його грошовими коштами в сумі 1350 грн.
13.01.2020 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що завдана в результаті вчинених кримінальних правопорушень шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.190 КК України - обмеження волі строком 1 рік, за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити його у вигляді позбавлення волі строком 1 рік. Із застосуванням ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачені ч.1 ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. У вчиненому щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченим, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Підтвердив, що завдана матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі.

Кримінальні правопорушення передбачені ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості за вчинення яких передбачено альтернативу видів покарання. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям, що передбачені ч.1, 2 ст.190 КК України та загальним засадам призначення покарання.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1, 2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Зідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом"якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі та положень ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, виду і строку призначеного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває та вважає за необхідне встановити його строком на 1 рік 6 місяців.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами є достатньою для виправлення обвинуваченого та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, судом з"ясовано, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

При цьому, судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

Цивільний позов потерпілим не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п.5 ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:

затвердити угоду від 13.01.2020 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання:

за ч.1 ст.190 КК України - у виді 1 року обмеження волі,

за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 року позбавлення волі,

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази - мобільний телефон «Хіаоmі Redmi 5 plus» IMEI 1 - НОМЕР_3 ; IMEI НОМЕР_4 чорного кольору вважати повернутим ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1