Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кс/711/474/20
Справа № 711/1307/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря, ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні вилученого майна,-

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні вилученого майна.

Скаргу обґрунтовує тим, що 28.09.2015 року слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області внесено до ЄРДР і наразі розслідується кримінальне провадження № 0000407 за ч.3 ст.190 КК України по факту шахрайства невстановлених осіб

12.11.2015 року в межах даного кримінального провадження оперуповноваженими ВКЗЕ УСБУ в Черкаській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час даного обшуку було вилучено належні ФОП ОСОБА_7 засоби захисту рослин у пакетах, коробках та каністрах.

15.01.2016 року оперуповноваженим ВКЗЕ УСБУ в Черкаській області ОСОБА_4 за актом прийому-передачі речових доказів всі вилучені раніше добрива були передані на відповідальне зберігання пересічній фізичній особі ОСОБА_8 та перевезені в окреме звичайне цегельне приміщення, вхід до якого було зачинено і опечатано бирками та печатками «правоохоронців».

Ухвалами від 21.07.2016 року по справі № 711/6224/16-к та від 02.11.2016 року по справі № 711/8936/16-к слідчими суддями Придніпровського районного суду м. Черкаси було чітко зафіксовано, що у разі знищення чи втрати добрив, саме правоохоронні органи будуть зобов`язані відшкодувати ФОП « ОСОБА_7 » відповідні збитки.

27.12.2016 року слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області кримінальне провадження № 0000407 за ч.3 ст.190 КК України врешті було закрите, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України, за відсутністю складу злочину. Копію постанови слідчий ОСОБА_7 не надав, однак письмово повідомив, що долю вилучених по даному кримінальному провадженню речових доказів, в тому числі й добрив, вирішив відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Листом від 26.07.2017 року № 7802/24/15-2017 слідчий дозволив фізичній особі ОСОБА_8 повернути за актом прийому-передачі добрива їх власнику - ФОП ОСОБА_7 .

Однак прибувши 03.08.2017 року до приміщення, де зберігались добрива, та зірвавши печатки «правоохоронців», ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та іншими особами було виявлено, що добрива повністю відсутні. Натомість у однакових прозорих пластикових каністрах без будь-яких етикеток чи розпізнавальних, знаків була налита звичайна вода без запаху та кольору, що підтверджується актом прийому-передачі від 03.08.2017 року.

Відповідно до ст.100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального проваджений, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в Порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Відповідно до вимог Порядку, статей 3, 56, 62 Конституції України, ст. 1167, 1176 ЦК України, ст.ст. 1-3, 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України, від 4 березня 1996 року № 6/5/3/41, ст. 25 Бюджетного кодексу України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду від 01.12.1994 року (далі - Закон), у випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред`являється до цього органу.

На підставі наведеного, просив суд визнати протиправною бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000407 від 28.09.2015 року за ч.3 ст.190 КК України, яка полягає у неповерненні ФОП ОСОБА_7 вилучених у нього під час обшуку 15.11.2015 року засобів захисту рослин.

Зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 повернути ФОП ОСОБА_7 вилучені у нього під час обшуку 15.11.2015 року засоби захисту рослин по кримінальному провадженню 0000407 від 28.09.2015 року за ч.3 ст.190 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити її повністю.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02.11.2015р. надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні нежитлової будівлі-громадський будинок (торговий павільйон з допоміжними приміщеннями та добудова 2-го поверху) за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 з метою виявлення і вилучення документів та речей, які є знаряддям вчинення злочину. Підставою для проведення обшуку була наявність даних про те, що ОСОБА_7 на території Жашківського району Черкаської області здійснює незаконне виробництво, виготовлення, перевезення, зберігання з метою збуту та збут отруйних та сильнодіючих речовин, а саме: тіаметоксам, металаксил-М, дикват, флуксоніл та тебуконазол.

12.11.2015р. в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук під час якого було виявлено та вилучено майно у вигляді предметів (113 найменувань) в різній кількості, , які відносяться до хімічних засобів захисту рослин і мають ознаки знаряддя злочину, про що складено відповідний протокол обшуку з описом вилучених речей. Вилучені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.06.2016 року встановлено, що вилучені речі і документи, які є знаряддям вчинення злочину, а відтак таке майно не є тимчасово вилученим і відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК. Отже зберігання вилученого майна має здійснюватись стороною обвинувачення в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.100 КПК).

Так, обґрунтовуючи свою скаргу, адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Разом з тим, відповідно до п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Відповідно до ст. 303 КПК України

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, до повноважень слідчого судді на досудовому розслідуванні не відносить вирішення питання щодо зобов`язання сторони кримінального провадження повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість, у разі втрати чи знищення наданого їй речового доказу.

За таких обставин приходжу до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309 КПК України,-

ухвалив :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 03.07.2020 року о 15.00. год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1