Справа № 604/182/19
провадження № 1-кп/598/42/2020
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2020 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Збаражі матеріали кримінального провадження №604/182/19 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляхова Теофіпольського району Хмельницької області, гр. України, без постійного місця проживання, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

1. вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 12.11.2010 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

2. вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.02.2014 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

3. вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області від 23.09.2014 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

4. вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20.02.2015 року за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки 5 місяців позбавлення волі;

5. вироком Мукачівського районного суду Закарпатської області від 02.03.2017 року за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

6. вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 22.01.2018 року за ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

7. вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 27.05.2019 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

8. вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 03.09.2019 року за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 8 місяців позбавлення волі;

9. вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26.12.2019 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, строк відбуття покарання рахується з 01.02.2019 року,
за ч.3 ст.185 КК України,-

встановив:

20 листопада 2018 року приблизно о 20 год. 10 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , з метою умисного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов на територію церкви релігійної громади «Церква Християн Віри Євангельської с.Кам`янки», розташованої в с.Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області, де переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та значення свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та корисливою метою, демонтував пластикове вікно, через яке проник в середину приміщення церкви, звідки повторно таємно викрав музичний пульт (мікшер) марки «XENYX X1832USB», чим завдав релігійній громаді «Церква Християн Віри Євангельської с.Кам`янки» матеріальну шкоду на загальну суму 4712,58 грн..

Продовжуючи злочинну діяльність, 10 січня 2019 року приблизно о 23 год. 10 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , з метою умисного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов на територію церкви парафії Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Архиєпархії Греко-Католицької церкви, що по вул.Д.Галицького, 90а, в смт.Підволочиськ Тернопільської області, де переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та значення свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та корисливою метою, за допомогою металевого підсвічника, який виявив на території церкви демонтував пластикове вікно, через яке проник в середину приміщення будинку проборства (помешкання для священика), звідки повторно таємно викрав грошові кошти в сумі 200 грн. чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднаного із проникненням у приміщення.
05 лютого 2020 року, між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , та його захисником ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості, з якою погодилися представник релігійній громаді «Церква Християн Віри Євангельської с.Кам`янки» ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 ..

Згідно даної угоди, прокурор, обвинувачений та захисник дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України. При цьому обвинувачений у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень. Також, сторони узгодили покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України до постановлення вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року, яким йому призначено покарання у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі, тому на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим та вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року, сторонами визначено приєднати частково строком 6 місяців позбавлення волі не відбуту частину покарання за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року та визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник погоджуються з таким видом і мірою покарання. В даній угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.472 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, які роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 .

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши вищевказану угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Закону, суд приходить до висновку, що вищевказана угода про визнання винуватості може бути затверджена з таких підстав.

Відповідно до положень ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за наданням всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частиною 5 ст.469 КПК України передбачено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що злочини, передбачені ч.3 ст.185 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч.3 ст.12 КК України, є тяжкі злочини, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, узгоджена сторонами міра покарання у виді позбавлення волі, передбачена санкцією ч.3 ст.185, КК України, та покарання визначено відповідно ч.4 ст.70 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що обвинувачений не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечував у судовому засіданні і обвинувачений ОСОБА_4 .

Умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Згідно з положеннями ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 12 грудня 2018 року №6-986/18 в сумі 572 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 17 грудня 2018 року №1.4-1022/18 в сумі 858 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 18 лютого 2019 року №1.4-112/19 в сумі 1001 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 21 лютого 2019 року №1.4-138/19 в сумі 715 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 13 березня 2019 року №1.4-188/19 в сумі 1287 грн.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 472-474 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 лютого 2020 року між прокурором ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 , за письмовими згодами потерпілого ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню за №604/182/19.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, призначивши йому узгоджене сторонами покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року, приєднати частково не відбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2019 року та визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців.

Зарахувати засудженому ОСОБА_4 в строк відбутого покарання за цим вироком ту частину покарання, що відбута за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 вересня 2019 року.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 01 лютого 2019 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 12 грудня 2018 року №6-986/18 в сумі 572 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 17 грудня 2018 року №1.4-1022/18 в сумі 858 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 18 лютого 2019 року №1.4-112/19 в сумі 1001 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 21 лютого 2019 року №1.4-138/19 в сумі 715 грн., судової дактилоскопічної експертизи від 13 березня 2019 року №1.4-188/19 в сумі 1287 грн..

Речовий доказ по справі - музичний пульт (мікшер) марки «XENYX X1832USB», що на зберіганні у Підволочиському відділі поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області повернути власнику релігійній громаді «Церква Християн Віри Євангельської с.Кам`янки».

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1