Справа № 442/2570/20
Провадження № 1-кп/442/226/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження № 0000464 від 11.03.2020, відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.12.2012 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.04.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.06.2013 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.08.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.04.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2020 за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
07.03.2020 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину „ ІНФОРМАЦІЯ_2 ФОП ОСОБА_6 , що на АДРЕСА_2 , маючи раптово виниклий умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, повторно, таємно викрав горілку ТМ „Фінляндія 0,5 л у кількості 2 шт., на загальну суму без ПДВ 354 грн 24 к.

Крім цього, 07.04.2020 приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у торговому залі магазину „ЄВА, що на вул. Л. Українки, 14 у м. Дрогобичі Львівської області, керуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрав „Нівея гель для душу жіночий крем какао 500 мл у кількості 2 шт., „Нівея гель для душу жіночий крем карамболь 500 мл у кількості 2 шт., „Нівея антиперспірант кульковий жіночий бьюті еліксир майлд 40 мл у кількості 2 шт., „Нівея антиперспірант кульковий жіночий бьюті еліксир драй 40 мл у кількості 2 шт., чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму без ПДВ 365 грн 40 к.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та дав показання, згідно з якими все як зазначено в обвинувальному акті відповідає дійсності, він розкаюється, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони у такому випадку позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальним правопорушенням, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, за згодою учасників кримінального провадження, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведена повністю, а його неправомірні дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, є корисливим, раніше ОСОБА_3 судимий за вчинення корисливих злочинів проти майна, при цьому, на шлях виправлення не став, тобто обвинувачений не виявляє реальної і адекватної критики власних протиправних дій та наполегливо продовжує вчиняти нові злочини, не перебуває на обліку в лікаря психіатра, однак знаходиться на „Д обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, відповідно до висновку спеціальної медичної наркологічної комісії від 09.12.2019 № 122 не рекомендовано застосування ст. 96 КК України (примусове лікування), за місцем проживання характеризується негативно, суспільно-корисною працею не займається, крім того, суд враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину, які не є тяжкими.

Обставин, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.

Зокрема, суд не враховує в якості обставини, що пом`якшує покарання щире каяття у вчиненому злочині ОСОБА_3 , оскільки така обставина носить лише формальний характер. Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував збитки потерпілим чи робив такі спроби. До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 22.03.2018 № 759/7784/15-к.

Обтяжуючих обставин не встановлено. Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки від 04.06.2010 № 7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив.

П. 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину повторно та рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення повторності та рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 32 та 34 КК України.

Якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше був засуджений за вчинення умисних злочинів проти власності, а саме: ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, судимості за які не зняті та не погашені в установленому законом порядку, вчинив новий умисний злочин проти власності, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність, а тому сторона обвинувачення безпідставно вказала в обвинувальному акті в якості обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів йому необхідно призначити серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією статті, за якою суд визнав його винуватим, покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, але не в максимальній межі.

Крім того, з огляду на вчинення ОСОБА_3 даного кримінального правопорушення в період відбування покарання, визначеного йому за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2020, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, але до повного його відбуття, остаточне покарання йому слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань призначених за даним вироком та за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2020, остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 16.04.2020.

Речові докази: диски DVD-R, на яких містяться записи з камер відеоспостереження зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1