Провадження № 1-кп/932/819/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0002569, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.09.2005 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-11.04.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23.09.2005 року, до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим терміном на 3 роки, звільнений з зали суду;

-26.06.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2006 року, остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.12.2006 року вирок змінено, вважати засудженим з ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, ч.4 ст.70 КК України виключена. Звільнений 26.06.2007 року за відбуттям строку покарання;

-02.07.2009 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

-11.02.2010 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 02.07.2009 року, до відбуття 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 24.05.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 5 місяців 27 днів;

-15.06.2015 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська від 15.06.2015 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2019 року близько о 04 год. 25 хв. ОСОБА_4 в м.Дніпро на перехресті вул.Гладкова та вул.Інженерна, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, проник до автомобіля «Mercedes Sprinter», звідки, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, яке знаходилось в автомобілі «Mercedes Sprinter», яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме:

-розвідний ключ, придбаний у 2018 році, в кількості 1 шт., вартістю 146 грн. 00 коп.;

-кусачки діагональні марки «DEXEL» у кількості 1 шт., вартістю 109 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 255 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі викрадене майно, намагався зникнути з місця вчинення злочину, однак в цей час злочинні дії останнього були помічені потерпілим ОСОБА_5 , який намагався зупинити ОСОБА_4 з викраденим майном.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що його злочинні дії стали очевидними та бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, намагався зникнути з місця злочину, але виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час втечі був затриманий потерпілим ОСОБА_5 .

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_4 , що виразились у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що до подій 18.11.2019 року потерпілого ОСОБА_5 не знав, ніяких стосунків не підтримував.

18.11.2019 року приблизно о 04.00 год. повертаючись з зали ігрових автоматів, перебуваючи на перехресті вул.Гладкова та вул.Інженерна в м.Дніпро,на парковці автотранспорту став шукати металолом, щоб здати на прийомку. На стоянці побачив автомобіль «Mercedes Sprinter», двері якого були привідкриті. Він підійшов до даного автомобіля, потягнув за ручку, дверцята авто відчинилися, таким чином він проник до автомобіля. Перебуваючи в салоні даного авто, на задньому пасажирському сидінні побачив інструменти - розвідний ключ та кусачки діагональні, які склав до сумки. В цей час почув як відчиняються передні пасажирські дверцята авто, увімкнулося світло в салоні та побачив невідомого чоловіка, як він зрозумів власника автомобіля потерпілого ОСОБА_5 . Утримуючи при собі викрадені інструменти, через задні пасажирські дверцята став тікати з автомобіля, потерпілий кричав йому зупинитись, став намагатися наздогнати його. Він розумів, що його злочинні дії викриті потерпілим, але продовжував утримувати при собі викрадені речі, й переховувався від потерпілого під автомобілями. Але потерпілий та його товариш затримали його, викликали поліцію. В райвідділку у нього була вилучена викрадене майно. Вказав, що грошові кошти з автомобіля не викрадав. Скоїв даний злочин самостійно.
В скоєному щиросердно покаявся.
В ході досудового розслідування примусові заходи фізичного та психологічного примусу з боку працівників поліції до нього не застосовувалися.
Цивільний позов потерпілого не визнав.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні пояснив, що до подій 18.11.2019 року обвинуваченого ОСОБА_4 не знав, ніяких стосунків не підтримував.
18.11.2019 року десь о 04.20 год. прийшов до свого автомобіля «Mercedes Sprinter», що був припаркований на парковці, розташованій на перехресті вул.Гладкова та вул.Інженерної в м.Дніпро. Підійшов до даного авто, почув якийсь рух в салоні автомобіля, й відрив дверцята, побачив раніше невідомого чоловіка, як потім дізнався обвинуваченого ОСОБА_4 . Він сказав йому «іди сюди», але ОСОБА_4 вискочив з автомобіля та став тікати, утримуючи при собі сумку. В цей час на парковку прийшов його напарник, якому він крикнув тримати ОСОБА_4 , й сам побіг за обвинуваченим навздогін. Напарник зупинився біля шлагбаума, де чекав обвинуваченого. ОСОБА_4 переховувався від них під автомобілями. Коли обвинувачений став намагатися перелізти через паркан, він його затримав. Забрав сумку у ОСОБА_4 він виявив там лише інструменти, його грошей там не було. Він став запитувати обвинуваченого, де його гроші, той відповів, що грошей в нього не має. Він також сам перевірив ОСОБА_4 , але грошей в нього не виявив. Після чого він викликав поліцію.
Вказав, що з його автомобіля також були викрадені грошові кошти в сумі 11 416 грн 32 коп., з яких 4000 грн. його власні кошти, що знаходились в попільничці автомобіля, а інші кошти - це денна виручка підприємства, де він працює. Вказав, що він завжди залишає грошові кошти в автомобілі, оскільки район, де він мешкає, не спокійний. Його автомобіль сигналізацією на обладнано, оскільки старе та постійно замикає проводку й розряджається акумулятор.
Просив суд стягнути з обвинуваченого кошти в загальній сумі 11 416 грн. 32 коп. Вказав, що в результаті викрадення коштів підприємства, де він працює, він був змушений повернути власні кошти. Крім цього, через те, що в день пограбування він не виїхав на роботу, з нього на підприємстві стягнули кошти за нездійснений маршрут. Дані обставини завдали матеріальної незручності його сім`ї, бо всю заборгованість він покривав власними коштами, через що не купив багато речей своїй дитині та дружині. З урахуванням цього просив стягнути з обвинуваченого 20 000 грн. моральної шкоди.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду від 18.11.2019 року та фототаблицею, відповідно до якого оглянута ділянка місцевості, розташована на перехресті вул.Гладкова та вул.Інженерна в м.Дніпро, де на майданчику для паркування виявлений автомобіль «Mercedes Sprinter» номерний знак НОМЕР_1 . На момент огляду двері до салону автомобіля відчинені, а салоні авто обстановка не порушена, відділення відкрито, висунуто підставку для чашок. На металевому столі, розташованому навпроти даного автомобіля, виявлено тканеву сумку чорного кольору, в якій знаходиться ліхтарик на голову, поліетиленовий пакунок, інструменти - ножи, викрутки, гвинтові ключі різного розміру, зв`язки з ключами ( а.с.7-8, 11-14).

Даними судово-товарознавчої експертизи №5351-19 від 19.11.2019 року, відповідно до висновку якого, станом на 18.11.2019 року, ринкова вартість товару, а саме:

-розвідного ключа, придбаного у 2018 році, в кількості 1 шт., складала 146 грн. 00 коп.;

-кусачок діагональних марки «DEXEL» у кількості 1 шт., складала 109 грн. 00 коп., а всього вартість викраденого становила 255 грн. 00 коп. ( а.с.22-24).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2019 року, згідно з яким, свідок ОСОБА_7 на фото №3 впізнав як чоловіка, котрий 18.11.2019 року близько о 04.30 год. намагався викрасти майно з автомобіля «Mercedes Sprinter» ( а.с.29-30).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.11.2019 року, згідно з яким, потерпілий ОСОБА_5 на фото №3 впізнав як чоловіка, котрий 18.11.2019 року проник до салону його автомобіля «Mercedes Sprinter», звідки намагався викрасти майно ( а.с.31-32).

Протоколом слідчого експерименту від 25.11.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 на місці скоєння злочину розповів про обставини та продемонстрував обставини вчиненого злочину ( а.с.46-48).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував свою причетність у закінченому замаху на відкрите заволодіння майна потерпілого ОСОБА_5 й послідовно та детально розповів про обставини його вчинення.
При цьому, без огляду на дану позицію обвинуваченого, його провина повністю доведена під час судового розгляду вищезазначеними доказами, а також показами опитаного у суді потерпілого ОСОБА_5 .
Суд вважає, що дані свідчення обвинуваченого про обставини даного злочину, про місце та спосіб його вчинення, відповідають дійсності та узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та показаннями допитаного у суді потерпілого ОСОБА_5 .
Також, вказане підтверджується протоколом слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, аналіз викладених показів обвинуваченого, потерпілого щодо виявленої крадіжки, характер дій обвинуваченого, який зрозумівши, що його дії по заволодінню чужим майном, викриті потерпілим, і саме бажаючи утримати це майно, той почав тікати з місця вчиненого злочину, свідчать про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 розпочаті як крадіжки та продовжені саме з метою заволодіння чужим майном ОСОБА_5 , містять ознаки відкритого викрадення чужого майна, тобто грабежу.
При цьому, ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не зміг його закінчити та розпорядитися викраденим майном, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий ОСОБА_5 , й чого не заперечували як обвинувачений, так і потерпілий.

Доводи потерпілого ОСОБА_5 про те, що обвинуваченим поміж іншого майна, з автомобіля «Mercedes Sprinter» були викрадені належні йому грошові кошти в загальній сумі 11 416 грн. 32 коп., судом не приймаються, виходячи з наступного.

Так, статтею 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. При цьому суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечував факт викрадення з автомобіля «Mercedes Sprinter» грошових коштів та вказував, що в ході огляду його працівниками поліції грошових коштів в нього виявлено не було.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був затриманий відразу після скоєного злочину і в нього виявлені лише інструменти.
Потерпілий ОСОБА_5 в суді вказував, що після того, як ним був затриманий ОСОБА_4 , він особисто перевірив обвинуваченого, й належних йому грошових коштів не виявив.
Надалі, в ході огляду на місці скоєння злочину було виявлено лише тканеву сумку чорного кольору, в якій знаходились: ліхтарик на голову, поліетиленовий пакунок, інструменти - ножи, викрутки, гвинтові ключі різного розміру, зв`язки з ключами (протокол огляду а.с.7-8).

Посилання потерпілого ОСОБА_5 про те, що з обвинуваченим був ще один чоловік, якому він передав викрадені грошові кошти, також судом не приймаються, так як спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_4 , який наполягав на тому, що скоїв даний злочин самостійно.

А тому, твердження потерпілого про те, що саме ОСОБА_4 були викрадені грошові кошти з автомобіля «Mercedes Sprinter», в тому числі з іншою особою, судом не приймаються і виходять за межі висунутого обвинувачення.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, обставини його вчинення, а також особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його відношення до скоєного.
Щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочину.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі з випробуванням, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Розглядаючи позовні вимоги по даному кримінальному провадженню, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права, у тому числі і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В своєму позові потерпілий ОСОБА_5 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 завдані матеріальні збитки, а саме грошові кошти в сумі 11 416 грн. 32 коп.

Дані позовні вимоги потерпілого суд залишає без задоволення, так як висунуте ОСОБА_4 обвинувачення не містить фактичних обставин щодо викрадення саме ним грошових коштів потерпілого з автомобіля «Mercedes Sprinter», а тому дані вимоги цивільного позову виходять за межі висунутого обвинувачення та є безпідставними, а наявність лише ствердження потерпілого про крадіжку обвинуваченим грошових коштів, не може бути прийнято судом як підстава для задоволення вимог потерпілого в цій частині.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження судом встановлено, що внаслідок протиправних вищезазначений дій обвинуваченого, потерпілому ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у його душевних стражданнях, втратідушевного спокоювнаслідок скоєного злочину, те, що подія 18 листопада 2019 року змінила звичний темп його життя, в даний день він був позбавлений можливості працювати.

За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступеню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 7 000 гривень.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експерта при проведені експертизи по кримінальній справі, які відповідно наданого розрахунку складають суму 628 грн. суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на ОСОБА_4 в повному обсязі.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.128, 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ диск із відеоматеріалами (а.с.48) - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи №5351-19 від 19 листопада 2019 року в сумі 628,00 гривень (а.с.20).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково, в стягненні з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 11 416 грн. 32 коп. відмовити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 7 000 гривень.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1