Провадження № 1-кс/331/801/2020
Єдиний унікальний номер № 331/1473/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 року місто Запоріжжя
Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000743, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло зазначене клопотання слідчого, погоджене прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.
У клопотанні органу досудового розслідування вказано, що 12 квітня 2020 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного вживання алкогольних напоїв таємно, шляхом вільного доступу, викрала майно, що належить гр. ОСОБА_5 , спричинивши йому матеріальну шкоду. Під час досудового розслідування в якості потерпілого було допитано ОСОБА_5 , який пояснив, що 12 квітня 2020 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, повертаючись додому, поблизу театру ім. «Магара» він зустрів знайомого на ім`я ОСОБА_6 . Останній запропонував придбати алкогольні напої та піти до нього додому, на що ОСОБА_5 погодився. Далі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 направились до банкомату в районі вул. Базарної, де потерпілий зняв в банкоматі 250 гривень та направився до аптеки. Придбавши 2 флакони спирту, потерпілий та його знайомий попрямували до місця мешкання ОСОБА_6 , точний адрес якого потерпілий не пам`ятає, де згодом почали розпивати розбавлений водою спирт як алкоголь. В ході спілкування між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт, після чого потерпілий вибіг з квартири, та, перевіривши вміст кишень, виявив відсутність свого майна, а саме: мобільного телефону «Huawei» в корпусі синього кольору; сім-карти мобільного оператору «Київстар»; сім-карти мобільного оператору «МТС»; банківської кредитної картки банку «Пумб».

13.04.2020 року було проведено огляд квартири АДРЕСА_1 . У жилому приміщенні № 1 зазначеної квартири на холодильнику білого кольору було виявлено та вилучено банківську картку банку «Пумб» № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_7 ». Вважали достатніми підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
Прокурор, слідчий та власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, їх неявка, відповідно до положень ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить наступних висновків.
Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Олександрівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000743, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
12 квітня 2020 року ОСОБА_5 виявив відсутність свого майна, а саме: мобільного телефону «Huawei» в корпусі синього кольору; сім-карти мобільного оператору «Київстар»; сім-карти мобільного оператору «МТС»; банківської кредитної картки банку «Пумб».

13.04.2020 року у квартирі АДРЕСА_1 , на холодильнику білого кольору було виявлено та вилучено банківську картку банку «Пумб» № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_7 », яка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та є предметом злочинного посягання.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
У судовому засіданні встановлено, що 13.04.2020 року органами поліції було розшукано викрадене майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 . З матеріалів, доданих до клопотання, не вбачається, що слідчим планується проведення яких-небудь слідчих дій із предметами злочину - речовими доказами. Таким чином, слідчий суддя не може дійти обгрунтованого висновку про необхідність позбавлення потерпілого права користування власним майном.
Враховуючи обставини вчиненого злочину - викрадення чужого майна, наявність законного власника, права якого можуть бути порушені у разі накладення арешту на майно та позбавлення потерпілого права користування речами до моменту винесення остаточного рішення по справі, відсутність будь-яких доводів щодо неможливості збереження речових доказів безпосередньо самим потерпілим на відповідальному зберіганні, недоведення належним чином слідчим та прокурором необхідності застосування найбільш обтяжливого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у накладенні арешту на майно та зобов`язати слідчого вирішити питання щодо передання вилученого майна потерпілому на підставі ч. 1 ст. 167 КПК України на відповідальне зберігання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000743, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - відмовити.

Зобов`язати слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 вирішити питання щодо передання вилученого майна потерпілому на підставі ч. 1 ст. 167 КПК України на відповідальне зберігання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1