В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/261/20
20 травня 2020 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника органу
з питань пробації ОСОБА_5
представника служби

в справах дітей ОСОБА_6
представника ювенальної

превенції ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани матеріали кримінального провадження №0000055 про обвинувачення неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, з початковою загальною середньою освітою, учениці Богородчанського ліцею «Інституційна освіта» Богородчанської районної ради Івано-Франківської області, незаміжньої, непрацюючої, раніше не судимої, громадянки України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_8 , будучи неповнолітньою, вчинила умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна,за що передбачена кримінальна відповідальність ч.1 ст.185 України.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

Обвинувачена ОСОБА_8 , будучи неповнолітньою, 12 січня 2020 року близько 03 год. 30 хв., знаходилася з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в приміщенні ресторану «Бистриця» по вул. Шевченка,62, в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області. Скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала мобільний телефон марки «HONOR 10і», залишений на столі ОСОБА_10 і який належить його рідній сестрі - потерпілій ОСОБА_11 , вартістю 4000 грн., всередині якого знаходилися одна сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 , вартістю 25 грн. Із викраденим мобільним телефоном втекла та розпорядилася на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4025 грн.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена вину у скоєному злочину визнала та підтвердила, що 12 січня 2020 року, близько 03 год 30 хв., знаходилася з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в приміщенні ресторану «Бистриця» в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області. Скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігав, таємно викрала мобільний телефон марки «HONOR 10і», що знаходився на столі, який залишив ОСОБА_12 . Із викраденим мобільним телефоном втекла та розпорядилася на власний розсуд.
Доказами вини у вчиненні обвинуваченою ОСОБА_8 злочину, за який передбачена відповідальність ч.1 ст. 185 КК України, крім показань обвинуваченої, є:

- показання потерпілої ОСОБА_11 в тій частині, що 12 січня 2020 року, вночі, її брат ОСОБА_10 знаходився в приміщенні ресторану «Бистриця», в селищі Богородчани Богородчанського району Івано-Франківської області, де в нього викрали її мобільний телефон марки «HONOR 10і», який брат залишив на столі. Телефон вилучено у ОСОБА_13 . Обвинувачена ОСОБА_14 підтвердила, що вчинила крадіжку телефону;
- протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої ОСОБА_11 від 19 лютого 2020 року (а.с. 43);

- протокол огляду предмету від 21 лютого 2020 року та фототаблиці до нього (а.с. 46-48);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 21 лютого 2020 року (а.с. 44),

- довідкою про вартість мобільного телефону марки «HONOR 10і» та сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» (а.с. 49).
Зазначені докази у кримінальному провадженні зібрані відповідно до вимог кримінально - процесуального закону, вони є допустимими та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченою діяння, інкримінованого їй стороною обвинувачення.

Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вина ОСОБА_8 знайшла своє підтвердження і кваліфікує її дії за ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо, а також зважаючи на відношення до скоєного та поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення з метою перевиховання та виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України скоєний обвинуваченою злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
В судовому засіданні представник служби в справах дітей Богородчанської районної державної адміністрації Івано-Франківської області вважає за можливе, з урахуванням обставин злочину, значущості об`єкта та предмета посягання, характеру діяння, особи обвинуваченої, яка розкаюється у вчиненому, призначити найнижчу міру покарання.
Суд також враховує і висновок Богородчанського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, відповідно до якого виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
Також суд враховує позитивну характеристику на обвинувачену по місцю навчання та проживання, стан її здоров`я та загальний розвиток, умови життя і виховання, що на обліку в наркологічному та психоневрологічного кабінетах не перебуває, раніше не судима, вину у скоєному визнала, щиро розкаялась у вчиненому, усвідомила пагубність своєї поведінки, її майновий стан, наявність власних заощаджень, прохання потерпілої суворо не карати, та вважає можливим призначити їй покарання у виді штрафу.
Суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.
Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речового доказу суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «HONOR 10і», який переданий на зберігання ОСОБА_11 повернути потерпілій.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1