Справа № 944/694/20
Провадження №1-кп/944/691/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2020 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 від 27.08.2016 року про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кутянка Острозького району Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , учасника бойових дій, командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовою службовою особою, призначений керівником стрільби на ділянці з проведення перевірки боєм та приведення озброєння БМП-2 до нормального бою, вивірки прицілів, виконання la ВНС та 36 ВНС з озброєння БМП-2 тактичного поля бліндаж «НЄДЕЛІНА», виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки, в період з 12 год до 17 год 26.08.2016 року, на території військового полігону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст.ст. 11, 16, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також абзацу 9 пункту 1 Наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 22.08.2016 №2496, щодо проведення занять в суворій відповідності з вимогами КС СЗ і БМ-09, Додатку 1 підпункту 1.9 КС СЗ і БМ-09, абзацу 17 підпункту 2.5 «Порядок проведення занять з вогневої підготовки та виконання вправ стрільб», абзаців 23-24 підпункту 5.3 «Порядок дій керівника стрільб на ділянці під час виконання вправ стрільб», абзацу 4 Додатку 6 до підпункту 2.5 Розділу 2 «Організація та проведення стрільб», підпункту 7.8.14 «Положення зі служби полігонів Сухопутних військ Збройних сил України», затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 25.12.2008 року №600, після доповіді командира БМП-2 №256 ОСОБА_5 про затримки та несправності озброєння при виконанні вправ стрільби з 7,62 мм ПКТ, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання його суспільно небезпечних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не перевірив наявність стріляних гільз і боєприпасів, що залишилися, не організував огляд БМП - 2 №256, стрілецької зброї - кулемета Калашникова ПКТ № НОМЕР_3 (номер електроспуску - №БН-653), а також не переконався у відсутності в них боєприпасів, не здійснив після закінчення стрільб контроль у підрозділах щодо негайного розрядження зброї, допустив зберігання БМП - 2 №256 із зарядженим кулеметом Калашникова ПКТ № НОМЕР_3 на території польового парку бойових машин, внаслідок чого 27.08.2016 під час проведення чищення вказаної бойової машини відбувся випадковий постріл, від якого військовослужбовець ОСОБА_6 зазнав вогнестрільного поранення, що призвело до смерті останнього.
Таким чином, ОСОБА_4 будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 425 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст. 425 КК України свою вину визнав повністю та дав суду показання, що він дійсно не переконався у відсутності боєприпасів у зброї та чи така перебувала на запобіжнику, під час чищення військовослужбовцем зазначеної зброї відбувся випадковий вистріл, що призвів до його смерті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати. Також заявив клопотання про застосування до нього ЗУ "Про амністію у 2016 році".

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 425 КК України правильна, оскільки він, будучи військовою службовою особою, вчинив недбале ставлення до військової служби, що спричинило тяжкі наслідки, вчиненому в умовах особливого періоду.
При цьому, суд вважає за необхідне виключити обтяжуючу обставину, зазначену в обвинувальному акті - тяжкі наслідки, завдані злочином, оскільки, інкримінована ОСОБА_4 ч. 3 ст. 425 КК України вже містить кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення у вигляді тяжких наслідків, завдані злочином, а тому така не може бути визнана обтяжуючою обставиною.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, нагороджений нагрудними знаками та орденом Б.Хмельницького ІІІ ступеня, є учасником бойових дій, пом`якшуючі обставини - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає за можливе обрати йому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ч.3 ст. 425 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 подав суду заяву про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році ».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно з ч. 2 ст. 86 КК України законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно.
Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» (22 грудня 2016 року № 1810-VIII) встановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та статті 9 цього Закону).
Обвинувачений ОСОБА_4 є учасником бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_4 виданим Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_5 29.01.2016 року.
Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», брав безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримав статус учасника бойових дій, а також зважаючи на відсутність обмежень, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, тому є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави 3828 грн 40 коп за проведення експертних досліджень.

Керуючись ст. ст. 124, 370, 373-374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 3828 (три тисячі вісімсот двадцять вісім) грн 40 коп витрат за проведення Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром балістичної експертизи та експертизи зброї.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1