Справа № 709/244/20
У Х В А Л А
про арешт майна

19 лютого 2020 року смт Чорнобай

Слідчий суддя Чорнобаївського районного суду Черкаської області - ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області - ОСОБА_3 , власника майна -

ОСОБА_4 , розлянувши клопотання про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

Т.в.о. начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з клопотанням про арешт майна.
В обґрунтування вказаного клопотання зазначалося, що 15 січня 2020 року надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка повідомила, що зловживаючи довірою ОСОБА_6 заволодів її майном.

За даним фактом 15 січня 2020 року розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 на підставі усної домовленості з ОСОБА_6 передав в 2017 році вантажний автомобіль марки "MAN 26.410" (д.н.з. НОМЕР_1 ) з причепом в користування ОСОБА_6 . Вказаний вантажний автомобіль згідно з відомостями про реєстрацію перебуває у власності дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_4 , а власником причепа відповідно до її показів був її померлий чоловік.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер та його дружина - ОСОБА_4 на даний час подала заяву про прийняття спадщини, однак у зв`язку з тим, що не пройшло шість місяців з дня відкриття спадщини, остання не оформила спадкові права.

Під час допиту потерпілої ОСОБА_4 остання показала, що в 2017 році її померлий чоловік ОСОБА_7 передав вантажний автомобіль марки "MAN 26.410"

(д.н.з. НОМЕР_1 ) з причепом у користування ОСОБА_6 за усною домовленістю, оскільки останній зобов`язувався викупити вказаний автомобіль за 23000,00 доларів США протягом двох років, однак на даний час грошові кошти не заплатив та вказаний автомобіль з причепом не повернув власнику. При цьому місце перебування автомобіля не встановлено.

За вказаних обставин виникла необхідність для накладення арешту на зазначене майно, у зв`язку з чим до суду подано дане клопотання.

До клопотання додано витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження

№ 0000028 від 15 січня 2020 року, копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 15 січня 2020 року, копію протоколу допиту потерпілої від 17 січня 2020 року, копію облікової картки приватного транспортного засобу, копію протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від

31 січня 2020 року, копію постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 21 січня 2020 року.

У судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Пояснив також, що на даній стадії кримінального провадження органу досудового розслідування не вдалося встановити власника причепу.

Володілець майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримала та підтвердила відомості, викладені у клопотанні. Додатково повідомила, що на теперішній час ОСОБА_6 категорично відмовляється повернути автомобіль з причепом та стверджує, що поверне його лише як металолом, а після її звернення до органів поліції останній почав його приховувати.
Користувач майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, однак про дату час, та місце розгляду клопотання повідомлений в порядку ч. 1 ст. 135 КПК України шляхом здійснення виклику по телефону, про що свідчить наявна у матеріалах клопотання телефонограма.

Разом з тим неприбуття ОСОБА_6 у судове засідання в силу вимог ч. 1
ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив таке.
Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Пунктом 1 ч. 2 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, з-поміж іншого, збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Постановою слідчого СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 21 січня 2020 року автомобіль марки "MAN 26.410" (д.н.з. НОМЕР_1 ) визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Як зазначено у ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.
За таких обставин, беручи до уваги обставини кримінального провадження, відсутність відомостей про місцезнаходження автомобіля з причепом, слідчий суддя вважає, що існує достатньо підстав для накладення арешту на автомобіль марки "MAN 26.410" (д.н.з. НОМЕР_1 ) з метою запобігання ризикам його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі тощо.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання т.в.о. начальника СВ Чорнобаївського ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки "MAN 26.410" (д.н.з. НОМЕР_1 ), що на праві власності належить ОСОБА_4 , заборонивши будь-кому розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її отримання безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1