Справа № 369/4672/20
Провадження №1-кс/369/1007/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 11.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший незаконний збут амфетаміну, усвідомлюючи при цьому що амфетамін являється психотропною речовиною, обіг якої обмежено, у невстановлений досудовим розслідуванням час незаконно придбала з метою подальшого незаконного збуту у невстановленої досудовим розслідуванням особи у невстановленому досудовим розслідуванням місці вказану психотропну речовину, яку незаконно зберігала з метою незаконного збуту до 02.04.2020 року.

ОСОБА_4 15.04.2020 затримана в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня слідчим за погодженням з прокурором повідомлено ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, є показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , висновок експерта № 11-2/2102 від 06.04.2020, протокол затримання ОСОБА_4 в порядку 208 КПК України та інші докази в своїй сукупності.

З огляду на викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропної речовини.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в застосуванні щодо підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В даному випадку ОСОБА_4 раніше не судима та остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 307 КПК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні,

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років позбавлення волі. (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне.

Так, підозрювана неодружена, немає на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку, тобто немає достатньо міцних соціальних зв`язків, які б утримали б її від зміни місця проживання з метою ухилення від відповідальності.

Крім того, підозрювана ніде не працює, тобто немає законного джерела доходів, що свідчить про те, що вона зможе змінити місце проживання в будь-який час та переховуватися від органу досудового розслідування, а в подальшому і від суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість злочину, в якому вона підозрюється, існує реальний ризик переховування підозрюваної з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне.

Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваній в ході розслідування стали відомі анкетні дані та місце проживання свідків. Перебуваючи не під вартою та знаючи про фактичне місце проживання свідків, підозрювана може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань чи не з`являтись на допити, з метою уникнення відповідальності, а свідки на даний час не допитані безпосередньо судом. Такими своїми діями, підозрювана зашкодить здійсненню належного досудового розслідування в розумні строки.

Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановлення інших осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому реальний ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх.

Реальним є і ризик того, що при незастосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, остання зможе вчинити інше кримінальне правопорушення. Відсутність законного джерела доходів підтверджує ризик здійснення підозрюваною подальшого збуту психотропних речовин з метою отримання незаконного доходу, або ж і вчинення корисливих злочинів задля отримання матеріальних благ.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинить інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, щодо ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваною передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, застава, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрювану можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваної ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, захисником підозрюваного, адвокатом ОСОБА_5 подано слідчому судді скаргу відповідно до якої остання вказує на те, що в даному випадку під час затримання її підзахисної було допущено грубе порушення КПК, так як не було законних підстав передбачених статтею 208 КПК України для затримання ОСОБА_4 . На підставі чого захисник просила визнати незаконним затримання ОСОБА_4 та негайно її звільнити з-під варти.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення скарги захисника ОСОБА_5 , клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Підозрювана та її захисник вимоги, викладені у скарзі підтримали, просили суд задовольнити скаргу, у клопотанні про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_5 , оскільки підстави затримання ОСОБА_4 відбулися відповідно до вимог чинного законодавства.
Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Слідчий в своєму клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної ОСОБА_4 винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, даних про її особу, наявністю у неї місця реєстрації та постійного проживання в Київській області, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
В скарзі захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання ОСОБА_4 - відмовити.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 11.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 307 КК України, - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби та визначити час перебування за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб, а саме до 13 червня 2020 року, включно.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-перебувати місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 по 07.00 ранку та не відлучатись у визначений час за межі місця реєстрації, окрім як за вимогою слідчого, прокурора та суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання.

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 України визначити строком до 13 червня 2020 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1