ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/9375/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1709/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст. 358 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта незакінчена вища, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та такого що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначено покарання із застосуванням положень у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком встановлено, що 18 липня 2018 року, на протязі робочого дня Орджонікідзевського районного суду міста Харкова з 09:00 до 18:00, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, з метою уникнення відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення подав через канцелярію Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, за адресою: м. Харків, пр. Архітектора Альошина, 7, власноручно складене клопотання про долучення до матеріалів вищезазначеної адміністративної справи довідки, яка спростовує факт його знаходження в стані алкогольного сп`яніння та підробленого документу - довідки з Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. 0.1. Мещанінова про проходження ним, ОСОБА_9 , у медичному закладі дослідження крові на вміст алкоголю, реєстраційний №1324 від 06.06.2018, згідно якої 06.06.2018 о 03:55 в крові ОСОБА_9 не виявлено етилового спирту, - яка мала всі необхідні реквізити і підтверджувала факт, що має юридичне значення та за формою оформлена правильно, проте лікарями Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова така довідка не видавалась.
В провадженні Орджонікідзевського районного суду міста Харкова (головуючий суддя ОСОБА_10 ) на розгляді перебувала адміністративна справа стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП за фактом зупинення 06 червня 2018 року, приблизно о 01:40 год., біля будинку № 2-А по вул. 12- го Квітня в м. Харкові, автомобіля марки «Аисіі 80», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що його вина в суді першої інстанції не доведена.
Суд, на думку обвинуваченого, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого висновки, які вказані у вироку, суперечать дійсним обставинам справи.
Вказує, що матеріали справи не містять журналу згідно якого проводиться дослідження вмісту алкоголю за допомогою Алкотестера-6510 та внутрішнього наказу головного лікаря, яким регулюється заповнення вказаного журналу.
Крім того, свідок ОСОБА_11 , пояснила суду, що печаткою не користувалась понад 30 років і де вона не знає, 6 червня 2018 року була у відпустці, проте матеріали справи також не містять ані звернення лікаря про втрату печатки ані наказу про відпустку.
Також свідок ОСОБА_12 пояснила, що існує наказ № 300, згідно якого усім проводиться аналіз на алкотестері, проте цей наказ також відсутній в матеріалах справи.
Окрім іншого, апелянт наголошує, що начебто підроблений документ довідка, не має жодної ознаки офіційного документу, а найменування юридичної особи медичного закладу ГБСМП, як це вказано у довідці, взагалі не має до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова жодного відношення.
Вказана обставина не досліджувалась ані в період досудового розслідування ані судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_9 винним за ч.4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що призначене покарання у виді штрафу не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності справедливості та законності.
Суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений офіційно не працевлаштований та не має офіційних доходів.
Крім того належить врахувати і обставини справи обвинувачений надав до суду завідомо підроблений документ з метою уникнути відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, при цьому обвинувачений вину не визнав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого та підтримав свою апеляційну скаргу просив ухвалити вирок, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка, зокрема показами свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Покази зазначених свідків є логічними, послідовними та не мають суперечностей.

Зокрема свідок ОСОБА_11 пояснила, що бланк на якому була її печатка використовувався раніше у Комунальному неприбутковому підприємстві міської клінічної лікарні швидкої невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова Харківської міської ради.

Свідок ОСОБА_12 вказувала що результат тесту пацієнту на руки не видається.

Свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в своїх показах пояснили, що ОСОБА_9 до лікарні 6 червня 2018 року не поступав та не звертався, забір крові не проводився.

Крім того свідок ОСОБА_15 пояснила, що ОСОБА_13 особисто подавав документи до канцелярії суду, подав клопотання на ім`я судді ОСОБА_10 по справі про адміністративне правопорушення та додав медичну довідку, згідно якої етиловий спирт у крові не знайдено.

Вказане клопотання від 18 липня 2018 року було досліджено судом першої інстанції разом з довідкою про дослідження крові на алкоголь від 06.06.2018 року.

Таким чином з вказаних показань свідків та досліджених судом доказів, вбачається що пацієнт ОСОБА_9 06.06.2018 до лікарні не звертався, забір крові не проводився, при цьому 18 липня 2018 року надав в районний суд довідку старого зразка про відсутність алкоголю в крові, яку він начебто отримав у Комунальному неприбутковому підприємстві міської клінічної лікарні швидкої невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова Харківської міської ради.

При цьому судом першої інстанції було досліджено матеріал адміністративної справи № 644/4247/18, провадження 3/644/1574/18 з якої вбачається, що 6 червня 2018 року було проведено огляд на стан сп`яніння ОСОБА_9 сержантом поліції ОСОБА_16 за допомогою приладу Драгер, результат 1,58 проміле.

В подальшому згідно постанови Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 3 вересня 2018 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, постанова суду набрала законної сили 14 вересня 2018 року.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність доказів у справі, зокрема журналів обліку з лікарні, наказів головного лікаря, відкидаються колегією суддів, оскільки на думку колегії суддів, зібрані докази та показання свідків повністю підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Фактичні дані, на підставі яких суд встановив обставини цього кримінального провадження містяться також в інших досліджених доказах.

Зокрема у листі повідомленні № К-34 від 3282 від 22.10.2018 року судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова, постановах слідчого про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні .

Таким чином дослідивши всі зібрані докази, суд першої інстанції прийшов до цілком правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_9 .

В суді першої інстанції ОСОБА_9 заявляв свою версію подій, згідно якої обвинувачений пояснив, що 6 червня 2018 року його зупинила патрульна поліція і констатувала знаходження в стані алкогольного сп`яніння, при цьому підтвердив, що вживав настойку бояришника, яка є спиртовмісною, проте не знав вимоги чинного законодавства, які забороняють вживання спиртовмісних лікарських засобів. В подальшому зупинив таксі та направився в «четверту неотложку», про яку дізнався з мережі інтернет, де звернувся до реєстраційного вікна, паспорт не надавав, а надав протокол про адміністративне правопорушення, після чого його направили до лікаря де він дихав в алкотестер. Через деякий час працівник дав йому довідку.

Така версія подій повністю спростована за результатами як судового розгляду в суді першої інстанції так і за результатами апеляційного розгляду.

По перше обвинувачений сам підтвердив факт вживання 06.06.2018 року ним настойки бояришника, яка є спиртовмісною, проте в медичному закладі видали довідку, як він стверджує, про відсутність алкоголю в крові.

По друге обвинувачений пояснив що дихав в алкотестер. При цьому свідки в судовому засіданні пояснювали що дослідження в лікарні провадиться за допомогою алкотестера, проте фактично, як це стверджує обвинувачений, працівник лікарні надав йому довідку у якій зазначено про дослідження вмісту в крові алкоголю, а не показники вмісту алкоголю що вимірюється алкотестером.

По третє як вбачається з клопотання ОСОБА_17 від 06.06.2018 року (Т.1 арк. 227) поїхати до 4 міської лікарні йому порадила дружина, проте в судовому засіданні обвинувачений зазначав, що відомості про те, що саме ця лікарня проводить відповідні дослідження він знайшов в мережі інтернет.

Таким чином показнання обвинуваченого містять суттєві суперечності та не відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені судом першої інстанції за результатом судового розгляду.

Також належить зазначити, що колегія суддів здійснює апеляційний перегляд оскаржуваного вироку в межах апеляційної скарги обвинуваченого, який будь-яких клопотань про повторне дослідження доказів судом апеляційної інстанції чи повторний допит свідків не заявляв , а отже суд апеляційної інстанції лише надає свою оцінку та висловлює своє ставлення щодо вже досліджених судом першої інстанції доказів.

Що стосується посилання обвинуваченого та його захисника на невідповідність підробленого документу довідки критеріям офіційного документу, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності із Законом України від 02.10.1992 № 2657-ХІІ «Про інформацію» документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а інформація будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (стаття 1 цього Закону).

Виходячи з норми, що міститься в примітці до ст. 358 КК України, при встановленні ознак офіційного документа як предмета злочину слід керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер - підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

В Томі 1 на аркуші 219 знаходиться довідка з реєстраційним номером 1324 від 6 червня 2018 року, вказано найменування закладу охорони здоров`я ГБСМП, також міститься відтиск печатки та підпис.

Також у довідці зазначено що виконувався забір крові ОСОБА_9 о 3 годині 55 хвилин, вмісту етилового спирту в крові не виявлено.

Як пояснювала свідок ОСОБА_11 такий бланк використовувався раніше у Комунальному неприбутковому підприємстві міської клінічної лікарні швидкої невідкладної допомоги ім. проф. Мещанінова Харківської міської ради.

Таким чином вказана довідка має всі необхідні реквізити офіційного документу, підпис, печатку, номер.

При цьому інформація, що міститься у вказаному документі, посвідчує факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, а саме можливість особою надавати такий документ до органів влади (судових органів, органів виконавчої влади чи інших) для підтвердження чи спростування знаходження особи в стані алкогольного сп`яніння.

В даному випадку офіційний документ підроблена довідка про відсутність алкоголю в крові була надана обвинуваченим до суду, тобто була використана з метою отримати рішення на свою користь, а саме уникнути відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення керування транспортним у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на думку колегії суддів, вказана довідка має всі необхідні реквізити, має юридично значущий характер, а тому є офіційним документом.

Отже, враховуючи, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 місцевим судом були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, а також з урахуванням того, що будь-які належні докази на спростування викладених у обвинуваченні обставин відсутні, колегія суддів дійшла висновку, про те що діям ОСОБА_9 надано правильну кримінально-правову оцінку, а його винуватість у вчиненому доведена поза розумним сумнівом.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судами оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків суду і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

Переглядаючи вирок в частині апеляційних доводів прокурора щодо м`якості призначеного судом покарання та необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання у виді штрафу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На думку колегії суддів суд першої інстанції, призначаючи покарання, дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, перебуває у шлюбі, офіційно не працевлаштований.

Також, судом не встановлено обставин що обтяжують покарання та обставин, що пом`якшують покарання.

За таких обставин, на думку колегії суддів, призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Посилання прокурора про начебто відсутність у обвинуваченого можливості сплатити штраф, оскільки він не працює, не приймаються колегією суддів, оскільки у своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачений вказав, що заробітна плата, яку особа отримує за основним місцем роботи є лише частина матеріального стану особи, що не позбавляє її мати інші офіційні джерела доходів.

При цьому в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції обвинувачений вказував, що офіційно працевлаштований.

Таким чином, вказані відомості сприймаються колегією суддів як повідомлення суду з боку обвинуваченого про матеріальну спроможність сплатити штраф.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону під час апеляційного розгляду зазначеного кримінального провадження не встановлено.

Відтак вирок суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого залишити без задоволення
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_9 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді