УХВАЛА
про відмову у задоволенні скарги
11.06.2020 м. Бар Вінницької області

Слідчий суддя Барського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою,

за участі: особи, яка звернулася зі скаргою, - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Барського районного суду Вінницької області знаходиться скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 27.05.2020 у заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_1 було відмовлено.
Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 03.06.2020 у заяві про відвід секретаря ОСОБА_2 було відмовлено.
Скарга мотивована тим, що 15.04.2020 прибувши у складі наряду поліції на виклик ОСОБА_3 , інспектор патрульної поліції ОСОБА_4 відмовився отримати і задокументувати його усну заяву про кримінальне правопорушення, скоєне 15.04.2020 у м. Бар директором соціального центру "Милосердя", яка на території вказаного центру вчинила зловживання службовим становищем та незаконно позбавила волі людину з корисливих мотивів за злочинною змовою з керівниками ОСОБА_4 , що кваліфікується за ч. 2 ст. 146, ч. 2, 3 ст. 364, ст. 28 КК України. Зазначив, що у ч. 4 ст. 214 КПК України прямо заборонено відмовляти у отриманні заяви про кримінальне правопорушення, тому вказана вище відмова інспектора поліції Воронова має незаконний характер, внаслідок чого унеможливлено реєстрацію в ЄРДР заяви про кримінальне правопорушення, вчиненого директором центру "Милосердя" за злочинною змовою з керівниками Барського ВНП у порушення вимог ст. 214 КПК України. На підставі викладеного, просив зобов`язати начальника слідчого відділу Барського ВНП ГУНП у Вінницькій області задокументувати та зареєструвати у ЄРДР його усну заяву про кримінальне правопорушення, скоєне 15.04.2020 директором соціального центру "Милосердя".
У судовому засіданні особа, яка звернулась зі скаргою, ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав повністю, уточнив, що події, про які йдеться у скарзі, відбулися 14.04.2020, а у тексті скарги він допустив описку, тому слід вважати, що події відбувалися 14.04.2020. Скаргу просив задовольнити. Додатково пояснив, що керівництвом Барського ВП чиняться перешкоди у здійсненні судочинства за його скаргою, оскільки на його звернення 09.06.2020 про видачу документу про те, що ОСОБА_3 звертався з заявою про злочин, йому було відмовлено. Крім того, особа, яка звернулася зі скаргою, висловлював незгоду з тим, що до розгляду його скарги не було залучено прокурора, повідомив те, що суддя ОСОБА_1 не розуміє положень п. 10 ст. 3 КПК України, цитував уривки твору Лесі Українки. По суті скарги ОСОБА_3 зазначив, що 14.04.2020 на його виклик до центру "Милосердя" прибув інспектор ОСОБА_5 , який повідомив, що матір ОСОБА_3 ОСОБА_6 проживає у вказаному центрі, дану інформацію ОСОБА_3 задокументував на аудіо технічний пристрій. Під час спілкування з директором вказаного центру, зі слів ОСОБА_3 , остання вказала, що зацікавлена в отриманні квартири, яка належить матері ОСОБА_3 . Додатково особа, яка звернулася зі скаргою, повідомив, що його матір фізично абсолютно здорова, 12.02.2020 востаннє проходила медичний огляд, однак, вона має інвалідність у зв`язку з психічним захворюванням, погано розуміє значення своїх дій, чим, на думку особи, яка звернулася зі скаргою, скористалися працівники Барського ВП. Крім того, ОСОБА_3 повідомив, що мама неодноразово робила хибні виклики поліції, у зв`язку з чим поліція мала скласти відносно неї відповідний протокол. Також повідомив, що особистою перевіркою встановив, що центр "Милосердя" не є юридичною особою та не має цивільної дієздатності.
На запитання слідчого судді особа, яка звернулася зі скаргою, ОСОБА_3 суду пояснив, що він не визнаний, ні опікуном, ні піклувальником щодо матері, рішення про визнання її недієздатною чи обмежено дієздатною не приймалося; заявник піклується про матір відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України; інших близьких родичів у нього та матері немає. ОСОБА_3 зазначив, що працівники поліції перешкоджають йому звернутися до суду з питанням визнання матері недієздатною, оскільки відсутні документи про її психічний стан здоров`я.
У судове засідання слідчий СВ Барського ВП Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду скарги був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, тому слідчий суддя дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності слідчого.

Заслухавши пояснення особи, яка звернулась зі скаргою, дослідивши матеріали скарги у їх сукупності та взаємному зв`язку, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів скарги, та встановлено у судовому засіданні, заявник звернувся в порядку ст. 214 КПК України до працівника Барського ВП з усною заявою про вчинення злочину, просив внести відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 146, ч. 2, 3 ст. 364, ст. 28 КК України стосовно директора центру "Милосердя", яка на території вказаного центру вчинила зловживання службовим становищем та незаконно позбавила волі людину з корисливих мотивів за злочинною змовою з керівниками Барського ВНП.
Системний аналіз положень ст. 214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Пунктом 1.2 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення (п. 2.2 розділу II положення).
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Не зважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, повідомлення, але виходячи з положень ч. 5 ст. 214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.
Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п. 18 ст. 3 КПК України, відповідно до якого до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував на те, що у діях директора центру "Милосердя" та працівників поліції, на його думку, містяться ознаки злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2, 3 ст. 364, ст. 28 КК України, при цьому, скаржником у поданій скарзі наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення порушень, оскільки існування повідомлених скаржником слідчому судді обставин не підтверджується жодними об`єктивними даними та доказами.

Зокрема, слідчий суддя був позбавлений можливості встановити, що заявник є сином ОСОБА_6 ; що остання проживає у центрі "Милосердя" та про відсутність її власної волі на обрання місця проживання тощо.

Отже, доводи особи, яка звернулася зі скаргою, є його особистою оцінкою дій вказаних у скарзі осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, та не підтверджуються достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими доказами, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає усну заяву від 14.04.2020 повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень, проте остання не містять фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочинів. А тому така заява, у даному випадку не є безумовною підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просив заявник.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею може бути постановлена ухвала про відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення усної заяви ОСОБА_3 до ЄРДР, а тому в задоволенні вимог даної скарги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 22, 24, 214, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя