Єдиний унікальний номер справи 185/7331/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001599 від 24 липня 2018 року, № 0001728 від 14 серпня 2018 року, № 0002147 від 01 листопада 2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-28 лютого 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-07 лютого 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської

області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
-23 травня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської
області за ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Від прокурора надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, строк якого спливає 18 січня 2020 року.

Обвинувачений ОСОБА_3 при розгляді клопотання про продовження йому запобіжного заходу не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши сторони кримінального провадження, які висловились щодо доцільності продовження тримання обвинуваченим під вартою, вважає наступне.

З`ясувавши думку представника державного обвинувачення, обвинувачених, кожного окремо, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На даний час строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, закінчується, однак завершити кримінальне провадження не можливо.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону, ОСОБА_3 є особою, яка раніше судима, обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку нових умисних кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії в тому числі середньої тяжкості та тяжкого, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків, на даний час має статус засудженого в іншому кримінальному провадженні та відбуває покарання.

Встановлено, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати і підтверджують те, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, продовжити злочинну діяльність, що вимагає застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки останній має статус засудженої особи та відбуває покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зважає на те, що зазначений прокурором ризик про переховування від суду та продовження вчинення кримінальних правопорушень продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя та продовжити злочинну діяльність. З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочинів не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою,

ОСОБА_4 висунуте обвинувачення у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`яти років, не працює, одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, останній систематично ухилявся від явки до суду, що підтверджує ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, продовжити злочинну діяльність, останній систематично ухилявся від явки до суду, що вимагає застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зважає на те, що зазначений прокурором ризик про переховування від суду та продовження вчинення кримінальних правопорушень продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя та продовжити злочинну діяльність. З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочинів не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою,

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити останньому розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість правопорушення, за вчинення якого він обвинувачується, суд вважає за необхідне визначити йому заставу у розмірі від 1 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 07 березня 2020 року.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до 07 березня 2020 року.

Розмір застави визначити у межах від 1 до 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 42040 грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на ОСОБА_4 у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1