Справа № 745/937/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/443/20
Категорія - ч.1 ст. 125 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 08 вересня 2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2020 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який самостійно виховує малолітню дитину 2015 року народження, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт.

Судом визнано доведеним, що 08 вересня 2019 року, близько 08 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на території господарства АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі ОСОБА_9 , умисно завдав не менше одного удару кулаком правої руки в область обличчя, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока та забою м`яких тканин в ділянці носа, які згідно з висновком експерта № 117 від 28 вересня 2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях його підзахисного складу кримінального правопорушення, а у разі незгоди з його доводами, пом`якшити призначену судом міру покарання та застосувати до ОСОБА_6 штраф у розмірі 510 гривень.

Аргументує тим, що в основу вироку судом були покладені показання потерпілого ОСОБА_9 та дані слідчого експерименту за участю потерпілого, які суперечать висновку судово-медичного експерта щодо кількості спричинених тілесних ушкоджень.

В той же час, показання його підзахисного ОСОБА_6 про те, що він завдав одного удару в обличчя потерпілого з метою самозахисту від нападу ОСОБА_9 , який в руках тримав дерев`яне поліно, судом спростовані не були.

Фактично все обвинувачується ґрунтується виключно на показаннях потерпілого, при цьому доказів на спростування аргументів сторони захисту стороною обвинувачення не надано, що є неприпустимим з огляду на те, що вирок суду не можу ґрунтуватись на припущеннях і має ухвалюватись лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Якщо колегія суддів прийде до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, просить врахувати, що призначене судом покарання у виді громадських робіт не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, молодий за віком, на його утриманні перебуває малолітня дитина 2015 року народження, матір якої позбавлена батьківських прав, а тому зможе виправитися при застосуванні покарання у вигляді штрафу.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, вирок суду змінити та пом`якшити покарання шляхом переходу до більш м`якого у виді штрафу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 08.09.2019 близько 08 год. ранку за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 потерпілий ОСОБА_9 вантажив дрова, до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , який ударив потерпілого кулаком в обличчя.

Судово-медичні данні вказують на те, що ОСОБА_9 1968 року народження були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках лівого ока та забою м`яких тканин в ділянці носа, які згідно з висновком експерта № 117 від 28 вересня 2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я. Для утворення цих тілесних ушкоджень достатньо одного травматичного впливу тупого предмету.

Доводи сторони захисту, що показання потерпілого не заслуговують на довіру, так як ОСОБА_9 пояснював про 5-6 ударів по обличчю та завдання ударів ногами по тулубу, де слідів виявлено не було, не виправдовують ОСОБА_6 у навмисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, чого він сам не заперечує, що ударив один раз рукою в обличчя потерпілого.

Обвинувачений також пояснював, що він прийшов до потерпілого з`ясувати, за що той побив його батька, не попросив вибачення і розгляд цього конфлікту затягувався на невизначений строк.

Право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно-небезпечного посягання, а лише за такого, яке відповідно до ч.1 ст. 36 КК України, викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення суспільно-небезпечного посягання.

Обвинувачений вказує, що коли він підійшов до потерпілого з`ясувати обставини побиття його батька, потерпілий ОСОБА_9 замахнувся на нього поліном. Для відвернення суспільно-небезпечного посягання з боку потерпілого на його ж подвір`ї, не було невідкладної необхідності завдавати удару в обличчя, а тому стану необхідної оборони не виникало. Відбулося навмисне побиття на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин як правильно зробив висновки суд першої інстанції та розцінив такі дії як злочин, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання у виді громадських робіт суд першої інстанції врахував характер злочину, обставини справи, середній рівень ймовірності вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, при цьому не в повній мірі з`ясував данні про особу винного та його сімейний стан.

Обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, проте самостійно виховує дитину - дочку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір якої позбавлена батьківських прав( а. с. 160. 161-162). Працює неофіційно через те, що не може влаштувати дитину в дитсадок. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики та соціальні зв`язки, що свідчить про можливість його виправлення при застосуванні покарання у виді штрафу в межах санкції статті. Таке покарання не поставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище і слугуватиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сосницького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2020 року щодо ОСОБА_6 змінити, пом`якшити покарання.

ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 гривень, що відповідає п`ятдесяти неоподаткованим мінімумам доходів громадян.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13