Справа № 948/182/20
Провадження № 1-кс/948/37/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2020 року смт Машівка

Слідчий суддя Машівського районного суду Полтавської ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и л а :

у березні 2020 року до Машівського районного суду надійшло вказане клопотання, мотивоване тим, що в Машівському ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області перебувало кримінальне провадження № 0000280 від 16.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом того, що 15.10.2018 близько 17:15 год. під час збору врожаю кукурудзи на полі с. Ряське Машівського району Полтавської області, внаслідок необережності, нога гр. ОСОБА_5 потрапила в жатку комбайна CASE IH AXIAL-FLOW 2388, днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження. У рамках цього кримінального провадження слідчим суддею Машівського районного суду Полтавської області 18.10.2018 року було накладено арешт на комбайн зернозбиральний реєстраційний номер НОМЕР_2 марки CASE IH AXIAL-FLOW 2388, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження. ОСОБА_4 стверджує, що у подальшому вказане кримінальне провадження було закрите, однак арешт на належний йому комбайн скасований не був, чим порушено його права.
У зв`язку з викладеним просить скасувати арешт комбайна зернозбирального, реєстраційний номер НОМЕР_2 марки CASE IH AXIAL-FLOW 2388, рік випуску 2008, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 21.05.2018 належить йому - ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на те, що при закритті кримінального провадження арешт на належне його довірителю майно не було скасовано.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно.

Заслухавши представника володільця майна, дослідивши документи кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Машівського районного суду від 18.10.2018 року у кримінальному провадженні № 0000280 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на тимчасово вилучений під час огляду 15.10.2018 року комбайн зернозбиральний реєстраційний номер НОМЕР_2 марки CASE IH AXIAL-FLOW 2388, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження (а.к.п. 20-21).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 , зернозбиральний комбайн реєстраційний номер НОМЕР_2 марки CASE IH AXIAL-FLOW 2388, дійсно належить ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За статтею 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Із зазначеної вище ухвали слідчого судді вбачається, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно стало збереження речового доказу та проведення його відповідного дослідження.

У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174).

Постановою слідчого СВ Машівського ВП Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 24 жовтня 2019 року кримінальне провадження № 0000280 від 16.10.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом того, що 15.10.2018 року близько 17 години 15 хвилин під час збору врожаю кукурудзи на полі с. Ряське Машівського району Полтавської області внаслідок необережності нога гр. ОСОБА_8 потрапила в жатку комбайна CASE IH AXIAL-FLOW 2388, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.к.п. 65).

Тобто вимоги про зняття з майна арешту після закриття слідчим кримінальної справи мають розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок зробив ВС в постанові №372/2904/17-ц від 15.05.2019 року.

Верховний Суд зазначив, що згідно зі ст.174 нині чинного КПК як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, у тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба. Проте слідчий суддя, як і прокурор, наділений повноваженнями приймати рішення про припинення цього заходу виключно під час досудового розслідування, розпочатого шляхом унесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у порядку, установленому чинним КПК. Процедури вирішення означених питань за межами кримінального провадження, у тому числі в кримінальній справі, закритій органом досудового слідства до набрання чинності цим кодексом, КПК не передбачає.

Водночас прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів держвлади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.

КПК 1960 року, як і чинний КПК, не передбачає застосування слідчим, слідчим суддею процесуальних норм у припиненій кримінальній справі.

Разом з тим кримінальні процесуальні правовідносини виникають, змінюються та припиняються на підставі норм кримінального процесуального права. Закриття кримінального провадження є юридичним фактом, який припиняє такі відносини. Зокрема, після прийняття зазначеного процесуального рішення арешт майна, застосований у кримінальному провадженні (кримінальній справі) як засіб його забезпечення, утрачає відповідну концептуальну властивість.

Із припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

З огляду на зазначене будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна в такому разі із заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають із цивільних правовідносин, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Таким чином, судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, установлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження.

Разом з тим скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Наведене свідчить, що після закриття кримінального провадження, у слідчого судді відсутні повноваження вирішувати за правилами кримінального судочинства питання, пов`язані зі скасуванням арешту майна.

Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

За такого, клопотання про скасування арешту майна, подане в порядку кримінального судочинства, у закритому кримінальному провадженні, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3,7,9, 167, 170,173, 174 КПК України, -

у х в а л и л а :

у задоволенні клопотанням ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Роз`яснити заявнику, що вимоги про звільнення майна з-під арешту можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_9