Справа № 456/1595/20
Провадження № 1-кп/456/341/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ангрен Республіки Узбекистан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, кримського татарина, із середньою освітою, працюючого на посаді комірника ТзОВ «Вуд-Індастріс», одруженого, діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 29.03.2019 близько 16:00 год., проявивши злочинну недбалість, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Sens», р.н.з. НОМЕР_1 , який перебував в технічно справному стані, та рухаючись ним із мінімально можливою швидкістю 76-81 км/год автодорогою із сполученням «Стрий- Жидачів» в напрямку до м. Стрий при проїзді с.Лисятичі Стрийського району Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки маючи технічну можливість уникнення дорожньо-транспортної пригоди здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався велосипедом марки «Соnquest», шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки та до повної зупинки, не змінюючи при цьому напрямку свого руху ліворуч і не виїжджаючи на смугу зустрічного руху. Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_6 , згідно висновку експерта отримав відкриту черепно-мозкову травму, субдуральну гематому тім`яно-потиличної та лобної долі головного мозку справа, геморагічний забій мозочка, набряк головного мозку, пневмоцефалію, перелом основи та склепіння черепа, назогематолікворею, забій і осадження м`яких тканин голови, обличчя, підшкірну гематому лівого стегна, клубової ділянки, пахової ділянки, нижніх відділів живота зліва і за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , а саме: п. 1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним); п. 12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.); п. 13.1 (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу), і вказані порушення ОСОБА_4 щодо вимог ПРД України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчиненив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю та зазначив, що 29.03.2019 він перебував на роботі та рухався транспортним засобом, який належить ТзОВ «Вуд Індастріс» в місто Стрий з міста Жидачева. Зазначив, що в`їжджаючи в село він об`їжджав ями, в цей час виїхав з поля велосипедист та несподівано для нього почав переїжджати дорогу, тому він вивернув руль і на обочині вони зіштовхнулись. Після чого він зупинив транспортний засіб і викликав швидку допомогу та працівників поліції. Вказав, що повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки його робота полягає у перевезенні товарів.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що пригадує, що мало місце ДТП, під час якого на нього наїхав автомобіль, в цей час він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, і порушив ПДР. Внаслідок наїзду, тривалий час перебував на лікуванні. Звернув увагу, що жодних претензій до ОСОБА_4 він немає та просить не позбавляти останнього волі та права керування транспортними засобами.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням доказів, які впливають на призначення покарання та документів, що стосуються особи обвинуваченого.
Як убачається із законодавчого визначення, злочином може бути визнано лише протиправне, суспільно небезпечне, винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК України). Звідси одним з елементів складу злочину може бути визнано певну поведінку людини, свідомий та вольовий вчинок, а не певний стан особи.
Диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.
При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - ч. 2, загибель кількох осіб - ч. 3); причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Діяння полягає в порушенні Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1) у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).
Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.
Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.
Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України (наприклад, керування транспортним засобом без посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, не зареєстрованим, або без належного номерного знака (підп. «в» п. 2.9 ПДР) тощо); б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів (п. 10.3 ПДР), розвороту (п. 10.7 ПДР), заборони виїзду на зустрічну смугу руху транспорту (п. 11.4 ПДР), перевищення швидкості руху транспорту (п. 12.4 ПДР) тощо).
Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли. Вказана правова позиція відображена в Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі № 682/956/17.
За змістом закону порушення Правил безпеки руху та експлуатації транспорту полягає в дії або бездіяльності, пов`язаній з невиконанням однієї чи кількох вимог Правил дорожнього руху або інших нормативних актів, що регламентують безпеку руху та експлуатацію транспорту, з боку особи, яка керує транспортним засобом. Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, полягає в: а) порушенні Правил безпеки руху чи експлуатації транспорту, тобто в порушенні конкретного правила, передбаченого конкретним пунктом правил; б) настанні суспільне небезпечних наслідків заподіяння смерті чи тілесних ушкоджень учасникам дорожнього руху і в) причинному зв`язку між порушенням правил безпеки руху чи експлуатації транспорту та спричиненими наслідками.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується необережною формою вини, що визначається характером ставлення до наслідків. Сама ж дія або бездіяльність при порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту можуть бути як умисними, так і вчиненими з необережності.
Поясненнями обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що він 29.03.2019 близько 16:00 год., проявивши злочинну недбалість, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ Sens», р.н.з. НОМЕР_1 , який перебував в технічно справному стані, та рухаючись ним із мінімально можливою швидкістю 76-81 км/год автодорогою із сполученням «Стрий- Жидачів» в напрямку до м. Стрий при проїзді с.Лисятичі Стрийського району Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки маючи технічну можливість уникнення дорожньо-транспортної пригоди здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , який рухався велосипедом марки «Соnquest», шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки та до повної зупинки, не змінюючи при цьому напрямку свого руху ліворуч і не виїжджаючи на смугу зустрічного руху.
Відповідно до витягу з ЄРДР від 30.03.2019, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (кримінальне провадження № 0000380).
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 91 від 29.03.2019 у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено.
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_10 № 157 від 21.08.2019, при проведенні судово-медичної експертизи, а саме, при огляді у гр. ОСОБА_6 , 1940р.н., видимих тілесних ушкоджень не виявлено, згідно медичних документів лікарями діагностовано «відкриту черепно-мозкову травму, субдуральну гематому тім`яно-потиличної та лобної долі головного мозку справа, геморагічний забій мозочка, набряк головного мозку, пневмоцефалія, перелом склепіння та основи черепа, назогематолікворея, забій, осадження м`яких тканин голови, обличчя, підшкірна гематома лівого стегна, клубової ділянки, пахової ділянки, нижніх відділів живота зліва». Вказані ушкодження могли утворитись від співударної дії з тупими предметами, по давності причинення можуть відповідати даті 29.03.2019 і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент причинення.
Відповідно до розписки ОСОБА_11 та ОСОБА_6 від 29.04.2020, ОСОБА_11 отримала кошти від ОСОБА_4 у розмірі 550, 00 доларів США та 120, 00 грн., внаслідок ДТП, що мала місце на автодорозі Жидачів-Стрий в селі Лисятичі, 29 березня 2019 року, до ОСОБА_4 відсутні жодні претензії.
Таким чином, з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 , котрий вину у вчиненому злочині визнав повністю, враховуючи показання потерпілого та досліджені в судовому засіданні докази, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд вважає доведеним:
факт порушення ОСОБА_4 вимог Правил безпеки дорожнього руху України, особою, яка керує транспортним засобом, в результаті чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілому ОСОБА_6 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
За змістом п.п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 обставинами, передбаченими ст. 66 КК України суд вважає щире каяття та повне відшкодування шкоди.
Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, поведінку учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позитивну характеристику з місця праці, клопотання директора ТзОВ «Вуд Індастріс» про призначення покарання без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений виконує свою роботу з застосуванням службових транспортних засобів, виконувана робота для обвинуваченого є єдиним джередом доходу, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, перебуває з сім`єю на обліку, як внутрішньо переміщена особа, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, раніше не судимий, шкоду потерпілому відшкодував повністю, і потерпілий просить призначити обвинуваченому покарання без позбавлення волі та без позбавлення права керування транспортними засобами, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.
На підставі наведеного, а також враховуючи характеризуючі дані на ОСОБА_4 , який під час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, повного відшкодування шкоди, відсутності обтяжуючих у справі обставин, а також позиції потерпілого, який просить призначити обвинуваченому покарання без позбавлення волі та без позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи доводи сторони захисту про порушення ПДР обома учасниками дорожньо-траснпортної пригоди, та підтверджений факт алкогольного сп`яніння потерпілого на час дорожньо-транспортної пригоди, той факт, що обвинувачений в стані алкогольного сп`яніння не перебував, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з застосуванням обов`язків, визначених ст.76 КК України.
В судовому засіданні з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , довідкою ТзОВ «Вуд Індастріс» від 12.05.2020 встановлено, що ОСОБА_4 працює у ТзОВ «Вуд Індастріс» комірником і для виконання посадових обов`язків йому необхідне посвідчення водія, оскільки він виконує роботу із застосуванням службового транспорту та йому необхідна заробітна плата для утримання трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий; злочин вчинив з необережності, вину визнав повністю, щиро кається, повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду.
При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує доводи прокурора, який просить не застосувати до обвинуваченого додаткове покарання та не позбавляти його такого права, думку потерпілого ОСОБА_6 , який просить не призначати обвинуваченому додаткове порання, думку самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який просить суд не позбавляти його такого права, оскільки керування транспортним засобом є необхідним для нього, так як він працює у ТзОВ «Вуд Індастріс» комірником і для виконання його посадових обов`язків йому необхідне посвідчення водія, оскільки на його утриманні перебуває троє дітей, враховуючи особу обвинуваченого, право суду на обрання додаткового покарання, передбаченого санкцією статті, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Підстави для застосування ст.69 КК України, як про це просить сторона захисту у суду відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України, й призначити йому покарання 3 /три/ роки позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 /два/ роки.
Згідно з п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.
Скасувати арешт майна, накладений на автомобіль «ЗАЗ Sens», р.н. НОМЕР_1 відповідно до ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.04.2019 у справі №461/1226/19.
Речові докази: автомобіль «ЗАЗ Sens», р.н. НОМЕР_1 - повернути ТзОВ «Вуд-Індастріс».
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № 1/465 від 22.04.2019 в сумі 1 570 /одна тисяча п`ятсот сімдесят/ грн. 10 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи № 1/464 від 22.04.2019 в сумі 1 570 /одна тисяча п`ятсот сімдесят/ грн. 10 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи № 15/2/477 від 24.04.2020 в сумі 1 634 /одна тисяча шістсот тридцять чотири/ грн. 50 коп.; судової інженерно-транспортної експертизи № 1/466 від 24.04.2019 в сумі 2355 /дві тисячі триста п`ятдесят п`ять/ грн. 15 коп., а всього 7 129 /сім тисяч сто двадцять девять/ грн. 85 коп.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1