Справа № 461/5092/20
Провадження № 1-кс/461/4319/20
УХВАЛА

02.07.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Прокуратури Львівської області щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 30 червня 2020 року звернувся до суду з відповідною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що 25 червня 2020 року ним до Прокуратури Львівської області була подана заява про вчинення кримінального правопорушення за ст. 182 КК України. Зазначає, що кримінальне провадження на даний час не відкрите та просить суд зобов`язати орган прокуратури внести відомості до ЄРДР, повідомити його про початок досудового розслідування.

У скарзі ОСОБА_3 просив суд розглядати скаргу без його участі.

Прокурор до суду не прибув, хоча Прокуратура Львівської області була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до п. 1, 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Судовим розглядом встановлено, що 25 червня 2020 року ОСОБА_3 до Прокуратури Львівської області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 182 КК України. Відповідно до тексту заяви 16 травня 2020 року громадянин ОСОБА_4 незаконно здійснював фото- та відеозйомку його будинку на АДРЕСА_1 , а також будинку його матері ОСОБА_5 на цій самій вулиці. Згодом ОСОБА_4 роздрукував вказані фотографії та використав їх для звернення до правоохоронних органів.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Дана норма КПК перебуває у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано Порядком ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08 лютого 2019 року № 100, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

У відповідності до статті 94 КПК України слідчий, прокурор, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Досудове розслідування, як визначено п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Тобто, не підлягає внесенню до ЄРДР та не є підставою для початку досудового розслідування інформація, яка не містить об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину.

Слідчий суддя враховує обґрунтовування заявника та вважає за необхідне зазначити, що ч. 1 ст. 182 Кримінального кодексу України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації, крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.

Предметом даного злочину є конфіденційна інформація про особу. Нею є відомості про приватне життя особи, що становлять її особисту чи сімейну таємницю (зокрема, інформація про освіту, сімейний стан, релігійність, стан здоров`я, дата і місце народження, майновий стан та інші персональні дані про особу). Під приватним життям особи розуміється сфера життєдіяльності окремої особи, яка включає в себе зв`язки особи з іншими людьми, її приватні справи, сімейні стосунки тощо, тобто все, що пов`язане з її способом життя і не має публічного характеру. Особисту таємницю становлять відомості про приватне життя конкретної особи, які ця особа бажає зберегти в таємниці від інших осіб. Такими відомостями можуть бути відомості про її здоров`я, інтимне життя, хобі, особливість сімейних стосунків тощо.

З об`єктивної сторони порушення приватного життя полягає у неправомірному втручанні в особисте чи сімейне життя особи, порушенні таємниці особистого чи сімейного життя, які можуть проявитись у таких формах: 1) незаконне збирання конфіденційної інформації про особу; 2) незаконне зберігання такої інформації.

Використання конфіденційної інформації про особу - це користування винним за власним розсудом відомостями, які становлять особисту чи сімейну таємницю особи, для задоволення певної потреби чи одержання певної вигоди.

Як зазначено у заяві ОСОБА_3 , особою здійснено фотографування будинків та подвір`я, де проживає він та його мати. При цьому, із заяви не вбачається, яку саме інформацію приватного характеру збирав ОСОБА_4 про його особу та чи була така інформація наявна у відкритому доступі (зображена чи іншим чином відтворена у певному місці на будинку, біля нього чи у подвір`ї). Сам по собі факт фотографування загального вигляду будинковолодіння чи подвір`я (простір, який проглядається ззовні) не може створювати склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Проаналізувавши заяву про вчинення злочину та норми кримінального закону, слідчий суддя вважає, що викладені заявниками обставини, не є такими, що реально свідчать про вчинене кримінальне правопорушення в розумінні ст. 214 КПК України. У викладених заявником обставинах відсутні відомості, які б реально вказували про наявність у діях особи складу кримінальних правопорушень.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, а особами, які не були присутніми в судовому засідання - протягом п`яти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1