"18" грудня 2019 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:
Під час досудового розслідування допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 показала, що у квітні 2008 року вона за попередньо досягнутої домовленості спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбала за 200 000 доларів США житлові будинки з надвірними спорудами, які розташовані за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , сплативши продавцю вищевказану суму в рівних долях, при цьому за усною домовленістю сторін реєстрація права власності на нерухоме майно по договорам купівлі-продажу здійснювалась на ім`я ОСОБА_6 (житловий будинок АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_7 (житловий будинок АДРЕСА_3 ). Після чого, у подальшому планувалось проведення приватизації земельних ділянок за вказаними адресами, їх поділ в рівних долях та перереєстрація.
У 2010 році земельні ділянки на яких розташовані вказані житлові будинки були приватизовані та за домовленістю сторін фактично поділені в рівних долях між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (будинок АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_7 (будинок АДРЕСА_3 ), при цьому ОСОБА_7 , на яку було зареєстровано право власності за адресою: АДРЕСА_3 , згідно попередньо досягнутої домовленості право власності на частку земельної ділянки в рівних долях переоформила на ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , в свою чергу ОСОБА_6 аналогічні дії по відношенню до ОСОБА_5 умисно відкладала, обіцяючи вчинити їх пізніше, після того як ОСОБА_5 завершить будівництво та введе будинок в експлуатацію.
У 2014 році ОСОБА_5 за власні кошти збудувала на частині земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала у її користуванні, житловий будинок та почала у ньому проживати. На неодноразові вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 переоформити право власності на належну їй частку земельної ділянки остання надавала обіцянку, вчинити такі дії пізніше, але з надуманих підстав всіляко уникала від виконання своїх зобов`язань та 16.07.2019 шляхом обману, без відома та згоди ОСОБА_5 здійснила продаж нерухомості раніше знайомому ОСОБА_4 , який придбав його у шахрайський спосіб під виглядом сплати ОСОБА_8 боргу ОСОБА_5 за 20 000 доларів США, тобто за ціною нижче ринкової, розуміючи, що вартість вказаного будинку та земельної ділянки є значно вищою, після чого, почав вимагати від ОСОБА_5 звільнити вказаний будинок.
Так, згідно звіту про оцінку майна від 30.07.2019 вартість житлового будинку ОСОБА_5 , загальною площею 249,8 кв.м, житловою площею 100,3 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 7 827 500 грн. (сім мільйонів вісімсот двадцять сім тисяч п`ятсот), а вартість земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0380 га складає 1 010 000 грн. (один мільйон десять тисяч гривень).
В ході досудового розслідування допитана в якості свідка ОСОБА_9 показала, що у 2008 році оформила у банку кредит в розмірі 200 000 доларів США, які передала ОСОБА_5 для придбання нерухомості, які вона витратила на купівлю житлових будинків за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що у квітні 2008 року приймав участь у продажі житлових будинків за адресами: АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 , які за попередньо досягнутої домовленості в рівних долях спільно придбали громадянки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожна з яких особисто сплачувала кошти при укладання договору купівлі-продажу.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав, що у період з 2012 по 2014 рік він на замовлення ОСОБА_5 на частині земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . збудував житловий будинок. При цьому у всіх випадках розрахунки за виконані роботи та придбані матеріали здійснювались ОСОБА_5
12.12.2019 року до місця фактичного проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , прибули невстановлені на даний час особи та ОСОБА_4 та заявили про намір самостійно здійснити виселення ОСОБА_5 та членів її родини з вищевказаного будинку, з метою його подальшої реалізації.
Данні факти були зафіксовані 12.12.2019 року шляхом двох викликів патрульної служби НПУ (за телефоном 102) та викликом слідчо-оперативної групи на адресу: м. Харків, вул. Лазьківка Лужок, 9.
Як зазначено прокурором, з урахуванням наявних у кримінальному провадженні доказів, є підстави вважати, що будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалося саме ОСОБА_5 , але в подальшому, шляхом обману та зловживання довірою з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 була позбавлена можливості оформити право власності на вищевказаний будинок.
Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зберіг на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, вказаний житловий будинок є об`єктом кримінально протиправних дій та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом.
З огляду на наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза пошкодження та відчуження нерухомого майна у найкоротші строки, розгляд даного клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, на думку прокурора, необхідно проводити без повідомлення ОСОБА_4 (адреса мешкання: АДРЕСА_2 ), з метою забезпечення арешту майна.
У судове засідання прокурор не з`явився, але надав суду заяву про розгляд поданого ним клопотання без його участі, повністю його підтримуючи. Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
ОСОБА_4 , власник майна, у судове засідання не викликався, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя - ОСОБА_1