Справа № 592/9860/19
Провадження № 1-кп/592/311/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001355, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2019 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з базовою вищою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 01.07.2011 Зарічним районним судом м. Суми за ст. ст. 289 ч. 2, 15 ч. 2, 289 ч. 2, 187 ч. 3, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців з конфіскацією майна;

- 20.03.2012 Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 345 ч. 2, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, звільнений по відбуттю строку покарання 15.04.2016;

- ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26.02.2019 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, застосовано заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

що вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

встановив :

Встановлені судом обставини.
ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжка), за таких обставин.

13.05.2019 близько 16 год. 15 хв., ОСОБА_3 перебував поруч буд. 17 по вул. Шевченка в м. Суми та побачив поруч із стіною вищевказаного будинку велосипед марки «Stevens Primera», що належить ОСОБА_6 , який в той момент перебував в приміщенні будинку.

ОСОБА_3 близько 16 год. 18 хв. 13.05.2019 підійшов до велосипеду марки «Stevens Primera», взяв його за кермо та почав транспортувати в інший бік від будинку, поруч з яким знаходився велосипед.

Однак ОСОБА_3 не зміг розпорядитися викраденим майном, так як в цей час, коли він транспортував велосипед ОСОБА_7 , його дії були помічені потерпілим який, побачивши, що викрадається належне йому майно, почав голосно казати та вимагати залишити його майно на місці. ОСОБА_3 зупинився, таким чином не завершивши свої дії.

Попереджений матеріальний збиток, відповідно до висновку експерта № 19/119/11-1/1140е від 27.05.2019, становить 4966 грн.

За своїм психічним станом ОСОБА_3 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 оскільки його психічний стан не дозволяє усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання про застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом підтримала.

ОСОБА_3 згоден на застосування до нього примусових заходів медичного характеру, згоден лікуватись.

Потерпілий ОСОБА_6 подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що викрадене майно йому повернуто, будь яких претензій до ОСОБА_3 не має.

Мотиви прийняття рішення судом. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи приписи ст. ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 512, 513 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу», вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що дійсно, близько року тому він побачив чужий велосипед та вирішив його забрати. Коли почав вести велосипед йому дорогу перегородив чоловік, як потім з`ясувалось власник. Велосипед повернули потерпілому. На даний час проходить лікування в лікарні. Згоден проходити лікування в подальшому.

Вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 при зазначених обставинах підтверджується зібраними доказами.

Формою реєстрації в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Сумського ВП ГУНП в Сумській області (ЖЕО № 32792 від 13.05.2019) в якій міститься повідомлення ОСОБА_6 про намагання невідомого вчинити крадіжку13.05.2019 по АДРЕСА_2 .

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.05.2019 відповідно до якого ОСОБА_6 подано заяву про вчинення відносно нього злочину.

З протоколу огляду місця події від 13.05.2019 (з фототаблицею до протоколу) вбачається, що 13.05.2019 в період часу з 16.50 год. до 18.00 год. у присутності понятих, за участі спеціаліста, потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_3 слідчим оглянута ділянка місцевості, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Шевченка, 17 в м. Суми, на даній ділянці знаходиться велосипед марки «Stevens Primera».

Постановою від 14.05.2019 вилучений під час огляду місця події 13.05.2019 велосипед марки «Stevens Primera» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Розпискою потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до якої останній отримав від слідчого велосипед марки «Stevens Primera».

Відповідно до висновку експерта від 27.05.2019 № 19/119/11-1/1140е ринкова вартість велосипеду марки «Stevens Primera» темно-зеленого кольору, виробник Німеччина, придбаний восени 2018 року за 5000 грн. на момент замаху на крадіжку могла становити 4966 грн.

Відповідно до ст. 95 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Підстав не довіряти вищевказаним доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності, допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Досліджені докази в їх сукупності підтверджують, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на викрадення чужого майна (крадіжка).

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно ч. 1 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Рішення про неосудність особи приймає суд, виходячи з оцінки не тільки висновку експерта, а й усіх конкретних матеріалів справи (п. 3 ППВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 року № 7).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною Кримінального кодексу України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно - небезпечних діянь.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КПК України).

Згідно довідки Сумського обласного наркологічного диспансеру № 795п/01-11 від 17.05.2019 ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку з 2016 року з діагнозом: шизофренія.

Згідно висновку КЗ СОР «Обласний наркологічний диспансер» від 13.05.2019 № 1627 ОСОБА_3 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, огляд проведено 13.05.2019 о 18.10 год.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 260 від 13.06.2019 на даний час ОСОБА_3 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, безперервний перебіг, процес, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент скоєння суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_3 страждав хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, безперервний перебіг, процес, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Рекомендована госпіталізації до психіатричного стаціонару зі звичайним наглядом.

Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

З огляду на встановлені факти, приймаючи до уваги характер кримінального правопорушення, заслухавши прокурора, захисника, особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 хворіє на психічну хворобу, яка позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру нормами чинного КПК України не передбачені.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

Питання про долю речових доказів підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 92-94 КК України, ст. ст. 100, 512, 513, 516 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001355, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2019 відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад із звичайним наглядом.

Речовий доказ: велосипед марки «Stevens Primera» залишити власнику - потерпілому ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 785 грн. 05 коп. віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо така скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1