ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/1144/19 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/78/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 126-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000468 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2019 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупинськ, Херсонської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.10.2012 року Скадовським районним судом Херсонської області за ч.1 ст. 309 КК України;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він в період часу з 14.02.2019 року по 20.02.2019 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання на грунті неприязних відносин систематично вчиняв психологічне та фізичне насильство над співмешканкою ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.
Так, 14.02.2019 року близько 18.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_8 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами.
14.02.2019 року близько 20.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_8 дії психологічного та фізичного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та її штовханні без спричинення тілесних ушкоджень.
17.02.2019 року близько 17.30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_8 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами.
20.02.2019 року близько 23.25 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно ОСОБА_8 дії психологічного насильства, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами.
Вказаними насильницькими діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 систематичних фізичних та психологічних страждань, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої.
Суд кваліфікував дії обвинуваченого за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким у мотивувальній частині зазначити на підставі ст. 67 КК України про обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та зазначити на підставі ст. 66 КК України про обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Прокурор посилається на те, що в обвинувальному акті відносно обвинуваченого органом досудового розслідування зазначено обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Судом у вироку зазначено про те, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак в мотивувальній частині вироку, суд вказав на відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не мотивував прийняте рішення.

Твердить, що суд у порушення ст.66,67 КК України не визнав щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання, тим самим не правильно застосував закону України про кримінальну відповідальність.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги .
Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв про відкладення судового засідання на адресу суду не подавала.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви Суду.
В апеляційній скарзі прокурором не оспорюються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за встановлених та викладених у вироку обставин, а також вид і міра призначеного обвинуваченому покарання, а тому вирок в цій частині відповідно до положень ч 1 ст. 404 КПК України не переглядається в апеляційному порядку.
Як видно зі змісту вироку, суд призначаючи ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який характеризується негативно, не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на момент вчинення злочину мав непогашену судимість.
Встановив суд відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, суд врахував ставлення обвинуваченого до вчиненого, визнання ним вини у повному обсязі, те, що останній вибачився за свою поведінку, з урахуванням думки потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, суд прийшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчинення ним нових злочинів є можливим при призначенні йому покарання в межах санкції інкримінованого злочину у виді громадських робіт.

Позиція прокурора в апеляційній скарзі зводиться до того, що щире каяття та вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння мають бути встановлені судом лише тому, що вони вказані в обвину вальному акті.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Як слідує із технічного запису фіксації судового засідання від 15.11.2019 року прокурор під час розгляду провадження в суді першої інстанції не вказував на те, що були встановлені обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, не просив їх врахувати та не доводив їх наявність.
Заявляючи в апеляційній скарзі вимогу про ухвалення нового вироку та встановлення обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, прокурор жодним чином не вказує, як ці обставини можуть вплинути на призначене судом покарання і не оспорює вирок в частині призначеного покарання.
Колегія суддів не погоджується із доводами прокурора наявність щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Позиція обвинуваченого щодо розкаяння має бути послідовною протягом як досудового розслідування так і судового розгляду.
Як видно із вироку та технічного запису судових засідань під час судового розгляду ОСОБА_7 вказав на те, що вину визнає.
Проте жодного жалю з приводу скоєного він не висловив, свою поведінку не засудив, не висловив наміру не вчиняти злочинні дії в наступному, а тому висновок суду про відсутність обставин, що пом`якшує покарання слід визнати правильним.
Колегія суддів вважає, що суд правильно встановив обставини вчинення злочину і хоча прямо і не вказав про врахування вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, однак фактично врахував цю обставину у сукупності з іншими обставинами вчинення злочину при призначенні покарання, що стало підставою для призначення покарання у виді громадських робіт у максимальній межі санкції ст. 126-1 КК передбаченої для даного виду покарання.
На думку колегії суддів, така позиція суду не вплинула на висновки суду про подію злочину, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, не позначилася на правильності кваліфікації дій, на справедливості визначеного обвинуваченому виду та розміру покарання, що не заперечується прокурором у поданій апеляційній скарзі.
На думку колегії суддів апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, які б із урахуванням положень ст. 413 , 420, 421 КПК України давали підстави для скасування вироку та ухвалення апеляційним судом нового вироку лише з підстав того, що суд у вироку прямо не вказав на врахування алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст.ст.404,405,407,419,376 ч.2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного суду.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4