Ухвала

іменем України
25 червня 2020 року

м. Київ
справа № 554/4287/19

провадження № 51-2929ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року скаргу ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подану в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) задоволено частково, визнано затримання ОСОБА_6 , яке відбулося 17 травня 2019 року незаконним та таким, що відбулося з порушенням та без підстав передбачених ст. 208 КПК. В задоволенні скарги в частині негайного звільнення ОСОБА_6 , з під варти відмовлено.
15 червня 2020 року ухвалою Полтавського апеляційного суду відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, оскільки скаргу було подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 , не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про його перегляд у касаційному порядку.
Перевіривши доводи викладені у касаційній скарзі і додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_4 необхідно відмовити, виходячи з такого.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За змістом ст. 24 та ч. 3 ст. 392 КПК, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом, аналогічним чином гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищої інстанції; зокрема, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено частинами 1 та 2 ст. 309 КПК. Цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Стаття 206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Постановлена ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , поданої в порядку ст. 206 КПК, до вказаного переліку не входить.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддядоповідач відмовляє у відкритті провадження.
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 14 червня 2019 року не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, і відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та прийняв законне, обґрунтоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.
Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17 (провадження № 51-7276кмо18), у якому зазначено, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.
Враховуючи наведене, та з огляду на вищезазначений правовий висновок об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду, обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3