ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №615/644/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2124/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,
- потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/818/2124/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Большакове Славського району Калінінградської області Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, пенсіонера, інваліда 2 групи, працюючого начальником юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 300 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Як установив суд, 20 січня 2018 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_8 керував технічно справним автомобілем «Hyundai Elantra», державний номер: НОМЕР_1 та рухався по автодорозі «Київ-Харків-Довжанський», зі сторони м. Харкова в сторону м. Валки Харківської області. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 444 км, ОСОБА_8 , проявив необережність та грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:
-п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
не обрав безпечну швидкість керованого ним транспортного засобу, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини та допустив перекидання транспортного засобу.
Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «Hyundai Elantra», державний номер: НОМЕР_1 , ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні. Причиною смерті ОСОБА_10 стала важка сукупна травма з переломом правої плечової кістки, забоями внутрішніх органів та її ускладнення гостра легенево-серцева недостатність, гострий розлад кровообігу, поліоргана недостатність. Крім того, пасажир ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а саме: перелом остистих відростків четвертого-шостого шийних хребців, суглобового відростка і дуги шостого шийного хребця, поперечного і суглобового відростків сьомого шийного хребця; закрита черепно-мозкова травма з наявністю підшкірної гематоми лобової області, клінічних проявів струсу головного мозку.
Порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, знаходяться в причинному зв`язку з подією, що відбулась, а саме спричинило смерть ОСОБА_10 та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості

ОСОБА_11 апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, захисник ОСОБА_7 посилаэться на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Зазначив, що судом при призначенні покарання не було враховано щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, надання медичної та іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, похилий вік обвинуваченого, тяжкий матеріальний стан, наявність в обвинуваченого інвалідності другого ступеня, а також форму вини у виді необережності. З урахуванням вказаних обставин, на думку захисника, виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства та звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України. Просить вирок суду змінити, пом`якшити ОСОБА_8 покарання, замінивши на не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, про законність вироку, потерпілу, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно до положень ст.75 КК, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до приписів ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, прийняв до уваги тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонер з 18.10.2018 року, інвалід 2 групи, офіційно неодружений, неповнолітніх дітей не має, працює начальником юридичного відділу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра - не перебуває, також взяв до уваги відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм видом і розміром є необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_12 та попередження нових злочинів.
Разом з цим, при вирішенні питання щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_12 від відбування основного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, судом першої інстанції не прийнято до уваги досудову доповідь Індустріального районного сектору Харківського міського відділу з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, відповідно до якого ризик повторного вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення є низьким, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.с.91-92 т.1).
Крім того судом першої інстанції залишено поза увагою, що свідок ОСОБА_13 , яка під час досудового розслідування була потерпілою, відмовилася від процесуального статусу потерпілої у цьому кримінальному провадження, оскільки не мала жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 .
У судовому засіданні Харківського апеляційного суду захисник надав докази апеляційного суду дані, які підтверджують надання обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 205 100 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди, що свідчить про часткове добровільне відшкодування завданих збитків потерпілій ОСОБА_9 , а тому, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.66 КК України, колегія суддів визнає цю обставину, як пом`якшуючу покарання.
Потерпіла ОСОБА_9 в суді апеляційної інстанції підтвердила факт часкового відшкодування обвинуваченим завданої їй шкоди, та не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на наведене, та з урахуванням позиції потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливо без ізоляції від суспільства, із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак в умовах покладення на нього ряду обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про можливість задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 рокущодо ОСОБА_8 змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування, призначеного вироком Валківського районного суду Харківської області від 03 березня 2020 року, основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком, тривалістю три роки.

Покласти на ОСОБА_8 , передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити з під варти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: