Справа № 158/1181/19 Провадження №11-кп/802/40/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Маневицької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 14.08.2019 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, раніше неодноразово судимий, востаннє 16.11.2015 року Ківерцівським районним судом Волинської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 12.12.2018 року по відбуттю покарання; -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання, якщо протягом 2 років він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вироком вирішено питання про судові витрати та речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 02 квітня 2019 року, близько 21 год. 20 хв., в с.Башлики, Ківерцівського району по вул. Путилівській навпроти будинку № 36, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу, через незачинені на замок дверцята, проник до транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 (республіка Польща), яким користується ОСОБА_10 , звідки викрав жіночу сумочку чорного кольору з маркувальним позначенням «Cypress», вартість, якої згідно судової товарознавчої експертизи №208 від 12.04.2019 становить 99,67 грн., гаманець червоного кольору з маркувальним позначенням «SARALYN», вартість, якого згідно вищевказаного висновку становить 100,00 грн. у якому знаходилась купюра номіналом 5 доларів США, що згідно курсу валют Національного банку України станом на 02.04.2019 року еквівалентно сумі 135,95 грн., складний кишеньковий ніж «Victorinox», вартість якого згідно вищевказаного висновку експерта становить 449,27 грн., пошкоджений (розірваний) ланцюжок, що складається з двох частин, виготовлений зі срібла 925 проби, вартістю, згідно судової товарознавчої експертизи №231 від 18.04.2019 року 65,49 грн., браслет виготовлений зі срібла 925 проби, вартість якого, згідно товарознавчої експертизи №231 від 18.04.2019 року становить 846,40 грн. та підвіску-хрестик виготовлену зі срібла 925 проби, вартістю 116,38 грн. чим спричинив збитки потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1 813,16 грн.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого застосування до обвинуваченого вимог ст.75, ст.76 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст. 50, 65 КК України, вказує про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано дані про особу обвинуваченого. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначити покарання, у виді 3 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу частково, просила призначити 6 місяців арешту, обвинуваченого та захисника, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу заперечили частково, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обгрунтовано зроблений судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною і також не оскаржується.
Що ж стосується тверджень прокурора про м`якість призначеного покарання у зв`язку із звільненням ОСОБА_8 на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання, то вони є обґрунтованими і заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.
При призначенні ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції не в повній мірі дотримав вказаних вимог закону, не врахував тяжкості скоєного злочину, особу винного та інші конкретні обставини справи.
Суд першої інстанції не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого умовного засудження, а лише вказав обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого. При цьому суд не в повній мірі врахував, що обвинувачений хоча і відшкодував збитки шляхом повернення викрадених речей, а потерпіла не наполягала на суворому покаранні, однак раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимості не погашені, знову вчинив крадіжку після звільнення з місць позбавлення волі, яка, відповідно до вимог ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а тому, на думку апеляційного суду, на сьогоднішній день ОСОБА_8 становить підвищену суспільну небезпеку.
Окрім того, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що інститут звільнення від покарання не має на обвинуваченого виховного впливу (а.к.п.56).
За таких обставин, вирок суду в частині призначення покарання та звільнення від його відбуття на підставі ст.ст. 75, 76 КК України не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок його м`якості.
Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині призначеного покарання та звільнення від його відбуття скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і постановити новий вирок.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючі обставини, які передбачені ст.67 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, з чим погоджується і апеляційний суд.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а також обтяжуючі обставини, інші вказані дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту.
На думку суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим ОСОБА_8 , так і іншими особами.
В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В решті вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 14 серпня 2019 року залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий

Судді