Дата документу 30.04.2020 Справа № 320/5024/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/742/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 937/9871/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.296, ч.1 ст.28, ч.1 ст.345,
ч.1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.309 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисникаобвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 і захисникаобвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2020 року, якою зокрема, продовжено обвинуваченим
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.296, ч.1 ст.28, ч.1 ст. 345 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.28, ч.1 ст. 345 КК України строк тримання під вартою на 60 днів; строк дії ухвали визначено до 29 травня 2020 року включно.

Згідно з матеріалами провадження, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 25 березня 2020 року надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000590 від 23.02.2020 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 КК України.

Ухвалою суду від 25 березня 2020 року у даному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

Крім цього, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться об`єднане в одне провадження кримінальне провадження № 0001030 та №0003471 (номер провадження 1-кп/320/879/19, єдиний унікальний номер справи 320/5024/19)за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.309 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

За наслідками підготовчого судового засідання суд дійшов висновку, що є всі достатні підстави для призначення судового розгляду та з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду кримінальних проваджень, а також з урахуванням того, що правопорушення були скоєні однією тією ж особою ОСОБА_7 є всі підстави для об`єднання кримінального провадження №0000590 (номер провадження 1-кп/937/715/20, єдиний унікальний номер справи 937/2296/20) за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 КК України, в одне провадження з об`єднаними в одне провадження кримінальними провадженнями № 0001030 та №0003471 (номер провадження 1-кп/320/879/19, єдиний унікальний номер справи 320/5024/19) за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.309 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.2 ст.146 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_14 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та присвоєнням єдиного унікального номеру справи № 320/5024/19.
Крім того, прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_11 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як відсутні обставини, які б свідчили про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Захисником ОСОБА_10 в свою чергу було подано клопотання про зміну ОСОБА_11 запобіжного заходу на більш м`який.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому була наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу та відмови у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування своїх доводів вказує, що заявлені у клопотанні прокурора ризики носять формальний характер та жодним чином не доведені. і насправді вони відсутні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить скасувати рішення суду про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою. В обґрунтування своїх доводів вказує, в судовому засіданні прокурор частково підтримала клопотання прокурора у кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і заявила усне клопотання про продовження цього запобіжного заходу, тоді нормами КПК України не передбачена можливість застосування чи продовження запобіжного заходу, натомість відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. На переконання апелянта прокурор не мала права частково підтримувати клопотання процесуального прокурора натоміть, а задля ініціювання питання про продовження запобіжного заходу мала звертатися не з усним а з вмотивованим письмовим клопотанням.
Крім цього захисник звертає увагу на п.3 ч.2 ст.183 КПК України, згідно з яким запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. В цьому контексті захисник вказує, що постанова про оголошення розшуку була винесена безпідставно (обґрунтовує свої доводи тим, що повістки про виклик вручалася матері; а захисник повідомляв слідчого про відсутність ОСОБА_11 в межах області).

Крім цього на переконання апелянта підозра ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень булла не обґрунтованою, а заявлені ризики є припущенням.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та про доводи апеляційних скарг; обвинувачених і їх захисників, які підтримали апеляційні скарги та наполягали на їх задоволенні; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг захисників; дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Згідно з п.5 ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд окрім вчинення дій передбачених у п.п.1-4 вказаної статті вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України, суд розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування виняткового запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

На думку колегії суддів, під час проведення підготовчого судового засідання і зокрема вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим суд дотримався зазначених вимог закону.

Суд дійшов висновку, що встановлені ще на стадії досудового розслідування ризики, передбачені ст.177 КПК України на теперішній час не зменшилися та не відпали.

Суд апеляційної інстанції в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, при цьому не вбачає достатніх підстав для задоволення вимог апеляційних скарг оскільки на переконання колегії суддів доводи захисників обвинувачених є необґрунтованими.

Суд першої інстанції дав належну оцінку наявним доказам, прийнято до уваги всі обставини, які мають бути враховані при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу і про його зміну. При прийнятті рішення зроблені обґрунтовані посилання на відповідні норми КПК України і положення ЄСПЛ.

Доводи обох апелянтів на предмет відсутності заявлених ризиків, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Стосовно обох обвинувачених, на ризики передбачених п.п.2,3 ст.177 КПК України вказують обставини вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. Матеріалами провадження підтверджується та обставина, що окрім обвинувачених (які фактично не визнають вину) та інших встановлених співучасників, фігурують також невстановлені особи (відомості про особи яких ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не повідомляють), з якими обвинувачені знаходячись на свободі зможуть контактувати, узгоджувати позицію, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також чинити тиск на потерпілих чи свідків.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 окрім вказаних ризиків, також існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення, який підтверджується тим, що кримінальні правопорушення вчинення, яких інкримінується останньому у цьому провадженні, скоєні у час коли, в провадженні суду перебували інші кримінальні провадження щодо ОСОБА_7 (за ч.1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.309 КК України).

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 на існування ризику переховування вказує той факт, що останній перебував у розшуку.

Доводи захисника ОСОБА_10 на предмет необґрунтованості підозри ОСОБА_11 , а також відсутності підстав для оголошення останнього у розшук, були об`єктом дослідження слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Судове рішення, яким на той час підозрюваному ОСОБА_11 обирався запобіжний захід набрало законної сили. Крім цього, на переконання колегії суддів наявні у матеріалах провадження докази на відповідних стадіях процесу були достатніми для прийняття рішення про повідомлення про підозру і оголошення ОСОБА_11 у розшук.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було подано в усній формі колегія суддів не може визнати істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Посилання апелянта на порушення положень ч.1 ст.331 КПК України в контексті того, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було подано в усній формі є безпідставними, і в цьому випадку колегія суддів не встановила процесуальних порушень, адже клопотання прокурором заявлено, а судом розглянуто і задоволено, на стадії підготовчого судового засідання, відповідно до вимог ст.315 КПК України (норма є спеціальною по відношенню до загального розділу 18 КПК України). Отже положення КПК України у такому випадку не містять вимоги щодо звернення з клопотанням виключно в письмовій формі.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисникаобвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 і захисникаобвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 березня 2020 року, якою зокрема, продовжено обвинуваченим ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , строк тримання під вартою на 60 днів, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4