ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000298 від 22.02.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, громадянин України, неодружений, має середню освіту, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 23.05.2017 року вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік;
- 26.06.2017 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 3 місяці;
- 04.07.2017 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком 1 рік 4 місяці;
- 18.10.2018 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
- 09.09.2019 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2018 року в частині зарахування строку попереднього ув`язнення змінено та звільнено від відбування покарання у зв`язку із його фактичним відбуттям;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2020 року, приблизно о 19:00 годині, ОСОБА_6 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою забрати свої речі у раніше знайомої ОСОБА_4 , прибув до квартири АДРЕСА_2 , де достовірно знаючи, що у ОСОБА_4 є грошові кошти та вона проживає сама, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Після чого, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії є очевидними для потерпілої, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою власного збагачення, схопив руками за одяг ОСОБА_4 та погрожуючи фізичною розправою, із кишені куртки, що була одягнена в той момент на ній, дістав рукою ключі від квартири, після чого з сумки, що лежала на столі, дістав гаманець та забрав звідти грошові кошти в сумі 79 грн., що належать ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_6 з викраденим чужим майном з місця вчинення злочину зник, отримавши при цьому реальну можливість розпоряджатися ним на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що злочин вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, підтвердив, що перебував у стані алкогольного спьяніння . 22 лютого 2020 року викрав грошові кошти у потерпілої ОСОБА_4 , погрожуючи при цьому останній фізичною розправою.
Потерпіла ОСОБА_4 до суду з`явилась та пояснила, що 22.02.2020 року обвинувачений зайшов до неї в квартиру за своїми речами, які були в неї на збереженні, штовхнув її та забрав у неї з гаманця 79 гривень, після чого втік.
За таких обставин, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд допитав обвинуваченого, потерпілу, дослідив матеріали, що характеризують обвинуваченого, докази щодо вартості викраденого майна та дійшов висновку, що вина ОСОБА_6 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням наведених обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду буде не тільки карою, а й сприятиме виправленню обвинуваченого.
Призначити більш м`яке покарання у виді арешту чи обмеження волі або покарання з випробуванням суд вважає неможливим, оскільки обвинувачений раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.
Строк покарання обчислювати з моменту затримання - з 22.02.2020 року.
Речові докази:
- портмоне, зв`язку ключів, - повернути за належністю;
- грошові кошти у сумі 79 грн., зв`язку ключів, - залишити потерпілій ОСОБА_4 ;
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1