Справа № 214/3610/19
1-кп/214/184/20
У Х В А Л А

18 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002175 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні звернулася до колегії суддів з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування свого клопотання зазначила, що обвинувачений знаходиться під вартою понад 14 місяців, але, на її думку, його перебування в умовах ізоляції протягом такого тривалого часу є необґрунтованим. Захисник вважає, що кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 та ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України, не тягне за собою автоматичне визнання його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, тому сам лише розмір санкції статті не є достатнім чинником для тримання обвинуваченого під вартою. Також, захисник стверджує, що у сторони обвинувачення не існує жодних доказів того факту, що ОСОБА_8 може впливати чи незаконно впливав на свідків у цьому провадженні, що він може знищити, сховати, спотворити речові докази, оскільки всі докази, які сторона обвинувачення бажала зібрати, вона уже зібрала, усіх свідків допитала, вжила заходів для їх безпеки. Окрім того, жодних доказів того факту, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, чи переховуватися від суду. Також, захисник просить взяти до уваги, що ОСОБА_8 має достатні соціальні зв`язки, адже до затримання, він мешкав однією сім`єю із ОСОБА_9 , та у них є спільна дитина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, обвинувачений є ВІЛ-інфікованим, а тому потребує постійної медичної допомоги та додаткового медичного обстеження, яке в умовах КУВП №3 йому надане вчасно та в повному обсязі бути не може. Перебуваючи в умовах слідчого ізолятора, він в даний час не отримує належної підтримуючої терапії, що може привести до непоправних наслідків. Також, захисник просить взяти до уваги, що ОСОБА_8 , у випадку зміни запобіжного заходу, зможе перебувати під домашнім арештом в житловому приміщенні матері ОСОБА_9 - житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з викладеним, на думку захисника, є підстави для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримала своє клопотання, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив задовольнити заявлене його захисником клопотання та змінити обраний щодо нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання захисника, просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , просив відмовити у його задоволенні.

Колегія суддів, вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думки учасників судового засідання, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 за таких підстав.
У відповідності до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, згідно з положеннями ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Так, обвинувачений ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.306 КК України.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що обвинувачений знаходиться під вартою більше року, а саме понад 14 місяців, але його перебування в умовах ізоляції протягом такого тривалого часу є надмірним для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Натомість, вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_8 перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 , та у них є спільна дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.п.121), які проживають за адресою: АДРЕСА_2 (том 1 а.п.173).

Також, колегія суддів враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , у якого, відповідно до довідки №527, виданої ТОВ клініка «МЕДАКОМ», виявлено позитивний результат на ВІЛ/СНІД. На думку колегії суддів, у зв`язку з таким діагнозом, ОСОБА_8 потребує постійної медичної допомоги та додаткового медичного обстеження, яке в умовах КУВП №3 йому надане вчасно та в повному обсязі бути не може. Перебуваючи в умовах слідчого ізолятора, він в даний час не отримує належної підтримуючої терапії.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги, що у випадку зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт, ОСОБА_8 зможе перебувати під домашнім арештом в житловому приміщенні матері обвинуваченої ОСОБА_9 ОСОБА_14 , житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, враховуючи складність провадження, що обумовлює його тривалий судовий розгляд, колегія суддів приходить до висновку, що подальше утримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою не викликано необхідністю і міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту забезпечить його належну процесуальну поведінку. Застосовуючи такий запобіжний захід, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які хоч і зменшились, але продовжують існувати.

Колегія суддів, також, вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 202, 331, 369, 371, 372 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із використанням електронного засобу контролю.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце свого проживання цілодобово, строком на два місяці, тобто до 17 травня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_8 здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Негайно звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Тернівського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, який повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19 березня 2020 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3