Справа № 298/723/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2020 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/4806/360/20 за апеляційною скаргою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 09. 07. 2019.

Цією ухвалою:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, працюючий на посаді завідувача клубу с. Стужиця, Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, раніше не судимий, на підставі ст. 45 КК України звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1ст. 366 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрито у зв`язку з дійовим каяттям.

Згідно ухвали, ОСОБА_6 працюючи завідувачем клубу с. Стужиця Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області та будучи службовою особою, яка уповноважена здійснювати організаційно-розпорядчі функції, перебуваючи в невстановленому слідством місці та використовуючи своє службове становище, знаючи про те, що він перебував за кордоном, умисно в період 11 лютого, 3, 10 та 11 березня, 4 та 13 липня, 25 серпня, 15 та 16 вересня 2017 року, 20 та 24 січня, 22 та 24 лютого, 01 березня, 12 та 15 серпня, 15, 19 та 20 вересня 2018 року, вносив у офіційні документи табеля обліку використання робочого часу неправдиві відомості про нібито перебування його на робочу місці, які після відповідного оформлення передавав до бухгалтерії Стужицької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області для нарахування та виплати заробітної плати, внаслідок чого йому було незаконно нараховано та виплачено заробітну плату всього на загальну суму 2785,28 грн., чим заподіяв Стужицькій сільській раді Великоберезнянського району Закарпатської області матеріальну шкоду на вказану суму.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 366 КК України, тобто службове підроблення, а саме внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.
На обґрунтування прийнятого рішення, з посиланням на положення ст. 45 КК України, ст. ст. 285, 286 КПК України, роз`яснень, які містять у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» та

-2-

враховуючи, що під час досудового розслідування справи ОСОБА_6 особисто надавав допомогу правоохоронним органам в установленні об`єктивних обставин даної справи, детально і послідовно давав визнавальні покази, у судовому засіданні щиро покаявся у вчиненому ним діянні та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував заподіяну шкоду, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з його дійовим каяттям.

В апеляційній скарзі прокурор просить зазначену ухвалу скасувати як незаконну та необґрунтовану, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурором зазначено, що суд, звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, не дотримався вимог ст. 45 КК України щодо обов`язкової наявності усіх трьох умов дійового каяття. На думку прокурора, всупереч висновку суду про активне сприяння обвинуваченим розкриттю злочину, останній під час досудового розслідування від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого в обвинувальному акті відсутні. Також прокурор вказує про невизнання вини обвинуваченим і під час підготовчого судового засідання, а надане клопотання під час судового розгляду про щире каяття та визнання вини, є намаганням уникнути відповідальності за скоєне, відтак відомостей щирого каяття обвинуваченого та його активного сприяння розкриттю злочину не здобуто, що свідчить про неповне з`ясування судом першої інстанції зазначених обставин. Крім того, прокурор зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кількох злочинів, які розділені певним проміжком часу та які утворювали реальну сукупність однорідних злочинів невеликої тяжкості, що виключало можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. Також прокурор звертає увагу на те, що ухвалою Великоберезнянського районного суду від 21. 05. 2019 ОСОБА_6 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 332 КК України на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, що свідчить про те, що злочин обвинуваченим вчинено не вперше.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила таку задовольнити і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 про безпідставність поданої апеляційної скарги та законність ухвали суду, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивного з`ясування обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведенні належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , судом першої інстанції не дотримані.

-3-

Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК, і лише після цього має бути постановлене (ухвалене) відповідне судове рішення у визначеному КПК порядку. При цьому ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Отже, суд першої інстанції приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, мав встановити факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, переконатися, що кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, дійсно мало місце, що кримінальне правопорушення містить склад злочину і він винен у його вчиненні та навести в ухвалі аналіз доказів його винуватості, що відповідало б вимогам ст. 372 КПК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, у мотивувальній частині ухвали, що викладається окремим документом має бути зазначено встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів, мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону яким він керувався.

Проте, як вбачається з ухвали, цих вимог закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції не дотримався.

Пиймаючи рішення про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України, суд послався на визнання ОСОБА_6 своєї вини за обставин, зазначених у обвинувальному акті, а також те, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також повністю відшкодував заподіяні злочином матеріальні збитки.

При цьому, даних про те, що ж було встановлено безпосередньо у судовому засіданні в ході судового розгляду, в результаті яких встановлених обставин суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, мотивувальна частина ухвали не містить.

Крім того, дослідивши детально матеріали кримінального провадження, ознайомившись із журналами судових засідань, колегією суддів було встановлено, що розглядаючи дане кримінальне провадження, судом першої інстанції було допущено грубе порушення кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст. 351 КПК України та не проведено належним чином допит обвинуваченого ОСОБА_6 щодо фактичних обставин кримінального провадження, не з`ясовано дату, час, місце та обставини вчиненного ним злочину.

-4-

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст. 351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченого ОСОБА_6 не проводився, зазначене у вироку суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті щодо нього, визнав повністю, не відповідає дійсності.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п. п. 10, 13, 16 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із дійовим каяттям, є передчасним.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження і судового рішення вбачається, що суд належним чином не перевірив і наявність підстав передбачених ст. 45 КК України для звільнення ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності, про що правильно йдеться в апеляційній скарзі прокурора, оскільки дійсно протягом досудового слідства ОСОБА_6 не вчиняв будь-яких дій, які б сприяли розкриттю злочину, відмовився від дачі показань, не визнавав своєї вини і під час підготовчого судового засідання, що само по собі не відповідає поняттю дійового каяття, яке передбачає щире визнання своєї провини, щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, а також вчинення будь-яких дій з метою надання правоохоронному органу допомоги у встановленні обставин справи. Також суд першої інстанції не роз`яснив наслідки такого закриття, звільнив ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 335 КК України та закрив провадження у справі з нереабілітуючих підстав, тим самим, належно не врахував принципу презумпції невинуватості.

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, всупереч вищезазначеним положенням закону, судом першої інстанції не дотримано процедуру судового розгляду, а саме не роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_6 суть обвинувачення та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з підстав передбачених ст. 45 КК України, що підтверджується журналами судових засідань від 04. 07. 2019 та 09. 07. 2019.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , колегія суддів вважає істотними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справив суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч. 1ст. 366 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які

-5-

мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, встановити, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також наявність чи відсутність підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 09. 07. 2019 щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: