Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 487/4348/17
Провадження № 1-кп/490/197/2018
У Х В А Л А

17 березня 2020 року м.Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0004634 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 15 - частиною 3 статті 289; частиною 2 статті 187; частиною 3 статті 289; частиною 1 статті 146; частиною 1 статті 263; частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. В порядку частини 3 статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України судом поставлене питання щодо доцільності подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

2. Прокурор просив про продовження строку дії обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, спираючись про те, що ризики, що зумовили його обрання та продовження строку його дії, наразі не є усунутими.

Захисник під час судового розгляду кримінального провадження просив зміни обраний відносно його підзахисного запобіжний захід на менш суворий, спираючись про те, що наразі справа перебуває в провадженні суду протягом тривалого періоду, за період розгляду справи усі ризики, що були встановлені судом, наразі зникли, а вина ОСОБА_6 не доведена належними та допустимими доказами.

Обвинувачений позицію свого захисника підтримав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

3. 22 серпня 2017 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 15 - частиною 3 статті 289; частиною 2 статті 187; частиною 3 статті 289; частиною 1 статті 146; частиною 1 статті 263; частиною 2 статті 263 Кримінального Кодексу України.

4. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у такому.

1. Діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та двома невстановленими в ході досудового розслідування особами на прізвиська "Боксер" та " ОСОБА_8 ", маючи єдиний мотив та корисливий умисел на заволодіння чужим майном та автомобілем потерпілого, 10.05.2015, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно позбавив волі ОСОБА_9 . Крім того, діючи за попередньою змовою із вказаними особами, виконуючи свою частину дій щодо вчинення злочину, шляхом надання вказівок ОСОБА_7 та двом невстановленим в ході досудового розслідування особам на прізвиська " ОСОБА_10 " та " ОСОБА_8 ", які, знаходячись у вказаному місці, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, вчинили напад з метою заволодіння майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме ОСОБА_9 , заволодів його майном, а потім у такий же спосіб - його автомобілем.

2. Після цього він створив стійке злочинне об`єднання у формі організованої групи з метою заволодіння транспортними засобами, діяльністю якої керував, у складі якої із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, спробував заволодіти автомобілем, належним ОСОБА_11 , однак свій злочинний намір не довів до кінця, адже його дії були припинені працівниками поліції.

До того ж, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та носінні холодної та вогнепальної зброї.

5. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_12 від 28 травня 2016 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 26 липня 2016 року включно.

Подальшими ухвалами слідчого судді та суду строк тримання обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово.

Зокрема, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 11 грудня 2019 року строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений до 08 лютого 2020 року включно /у повному тексті /мотивованій ухвалі/ строк її дії внаслідок очевидної описки вказаний, як 15 березня 2019 року/; ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 січня 2020 року апеляційна скарга обвинуваченого на цю ухвалу була залишена без задоволення.

В подальшому - ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 січня 2020 року строк тримання обвинуваченого під вартою був продовжений до 28 березня 2020 року включно.

6. Під час обрання запобіжного заходу та продовження строку його дії суд виходили з того, що існують ризики, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти злочини та вчиняти дії щодо впливу на потерпілих, а надати достатні гарантії запобігання цим ризикам обвинувачений не спромігся.

7. Наразі судом досліджуються додаткові докази, що були отримані прокурором під час судового розгляду кримінального провадження, закінчити їх дослідження до спливу строку дії попередньої ухвали суду не видається за можливе.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

8. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.
При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

9. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

При цьому відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка є джерелом права, кожен, кого звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього

10. Згідно сталої практики Європейського суду з прав людини існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою. Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

11. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд перш за все відзначає, що висунуте ОСОБА_6 обвинувачення наразі може бути перевірене судом, та судом вживаються необхідні заходи задля проведення такої перевірки.

До того ж, досліджені судом матеріали не містять відомостей про те, що, висуваючи ОСОБА_6 обвинувачення, органи досудового розслідування діяли недобросовісно або без належної ретельності або дбайливості.

12. Щодо наявності передбачених законом ризиків суд відзначає таке.

12.1 Характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення вказує про те, що існують ризики, що він може переховуватись від суду, адже його обвинувачено у вчиненні злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років.

При цьому суд враховує й те, що строк його попереднього ув`язнення на цей час не є домірним строку покарання, що йому загрожує.

До того ж суд відзначає, що характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення вказує про підвищену суспільну небезпеку його особи, адже він обґрунтовано підозрюється у створенні організованої злочинної групи.

Суд враховує й те, що обвинувачений в зв`язку з цим кримінальним провадженням перебував у розшуку.

12.2. Обґрунтованість висунутого ОСОБА_6 обвинувачення свідчить також про те, що він може чинити тиск на потерпілих, адже він обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із таким тиском.

При цьому той факт, що потерпілі вже були допитані судом, не зменшує цього ризику, адже для прийняття рішення у справі важливими є не тільки їх покази, але - їх позиція по суті пред`явленого обвинувачення.

12.3. Та обставина ж, що обвинувачений на момент затримання не мав та наразі не має законного джерела доходів, з огляду на обґрунтованість висунутого йому обвинувачення, доводить наявність ризику того, що, перебуваючи на волі, він може продовжити свою злочинну діяльність.

12.4. Суд також відзначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину у групі, зокрема, з двома особами, які наразі не встановлені.

Таке ризики його впливу на потерпілих та продовження ним злочинної діяльності підсилює.

13. Щодо можливості запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, суд відзначає таке.

13.1. Насамперед суд відзначає, що жоден з запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, не може унеможливити вжиття ОСОБА_6 тиску на потерпілих.

13.2. Суд також відзначає, що наразі процес прийшов до вирішальної стадії, під час якої суд має надати оцінку усім можливим доказам, що об`єктивно може спонукати ОСОБА_6 до вжиття заходів, які унеможливлять встановлення дійсних обставин справи.

Та запобігти цьому інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, також не видається можливим

13.3. До того ж суд відзначає, що наразі обвинувачений не може надати "достатніх гарантій" його явки у судове засідання.

Так, попередніми ухвалами суду ОСОБА_6 за його ж клопотанням був визначений розмір застави, наразі цей розмір становить мінімальний з передбачених законом. Але обвинувачений визначену судом суму протягом тривалого часу не сплачує, вказує про неможливість такого, жодних дій задля її сплати не вживає.

Далі, обвинувачений не має та не надає суду доказів наявності в нього місця проживання, з яким він має міцні зв`язки та перебування у якому може стати достатньою гарантією принаймні для його явки до суду та забезпечення виконання ним його процесуальних обов`язків.

Посилання ж обвинуваченого на наявне місце прописки за адресою: АДРЕСА_1 , за якою проживають батьки та неповнолітній син обвинуваченого, не дають суду достатніх гарантій того, що ОСОБА_6 буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

13.4. Доводи захисту ж наведених вище обставин не спростовують.

Таке у сукупності доводить, що запобігти передбаченим законом ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.
Отже, підстави для зміни запобіжного заходу наразі є відсутніми, через що клопотання прокурора про продовження строку його дії підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. У судовому засіданні оголосити перерву до 06 травня 2020 року до 10-30 години.

2. Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, під вартою на 60 діб - до 15 травня 2020 року включно.
Визначити розмір застави у сумі 160.000 /сто шістдесят тисяч/ грн., у разі внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

-повідомляти суд про своє місце знаходження та номери засобів зв`язку або їх зміну;

-утриматись від спілкування з потерпілими та особами, зазначеними, як свідки, в обвинувальному акті.

3. У задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва..

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

Судді = ОСОБА_2 =

= ОСОБА_3 =