КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1757/2020 Категорія КК: ч.2 ст.115 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги захисників, які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 лютого 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №000361 ,-

за участю прокурора: ОСОБА_9

представника потерпілого: ОСОБА_10

захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12

обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 лютого 2020 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, з 28.02.2020 р. по 27.04.2020 р. включно.

Рішення суду обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в якому він згідно обвинувачення є замовником умисного вбивства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, яке не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, незаконно впливати на потерпілого, свідків, які ще не допитувались у судовому засіданні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання та продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, ідентичні за змістом у яких просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора прокуратури Київської області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та задовольнити клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

В обґрунтування зазначених вимог зазначають, що під час судового розгляду в суді першої інстанції не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та прокурор не довів що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, обвинувальний акт складений з порушенням вимог КПК України,обвинувальний акт складений з порушенням вимог КПК України.

Крім того вважають, що ухвала суду першої не відповідає критеріям законності, обґрунтованості та вмотивованості, оскільки суд першої інстанції в ухвалі обмежився лише переліком законодавчих підстав застосування запобіжного заходу без зазначення їх наявності та обґрунтованості щодо ОСОБА_6 , а тому ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам КПК України та Конвенції про захист прав людини.

В поданих апеляційних скаргах адвокат ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 зазначають, що у кримінальному провадженні відсутні додаткові (нові) обґрунтування законності продовження строку застосування відносно ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже відсутні підстави і для задоволення клопотання прокурора, оскільки судом першої інстанції не враховано факт зменшення ризиків, якими обґрунтовувалося первинне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою та відсутність нових ризиків.

В апеляційних скаргах захисники вказують, що сторона обвинувачення обґрунтовує необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку з наявністю наступних ризиків: ризик переховування від органу досудового розслідування; ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність.

З приводу цього захисники зазначають, що під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та прокурор не довів що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Тобто, сторона обвинувачення у розумінні вимог ст. 132, 176, 177, 183 КПК України не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які вона посилалася у клопотанні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття свого процесуального рішення.

До початку судового розгляду до Київського апеляційного суду надійшли клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , прохальна частина та доводи яких ідентичні поданих захисниками апеляційних скарг.

27 квітня 2020 року прокурором було заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Обґрунтовувалось клопотання тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 27.04.2020 року, а ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, не припинили свого існування.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, клопотання адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та клопотання прокурора, заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників - адвокатів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які підтримали апеляційні скарги та клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та просили їх задовольнити, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, прокурора ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 які підтримали клопотання прокурора, та заперечували проти задоволення апеляційних скарг та клопотань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг та клопотань адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає, що апеляційні скарги та клопотання захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити з наступних підстав.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 містять апеляційні вимоги лише щодо скасування ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою та зміни запобіжного заходу на більш м`який. Вказане судове рішення в іншій частині, в тому числі щодо повернення обвинувального акта прокурору, захисниками не оскаржується, а також їх доводи про безпідставність підозри та незаконності висунутого обвинувачення і обвинувального акту не містить відповідних апеляційних вимог та їх обґрунтування. За таких обставин відповідно до ст.404 КПК України апеляційний перегляд проводиться в межах апеляційної скарги лише відносно вирішення питань щодо запобіжного заходу обвинуваченому. В іншій частині ухвали рішення суду першої інстанції не підлягає перегляду в апеляційному порядку.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 по обвинуваченню за ч.3 ст.15,п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України у кримінального провадження №000361, були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону, повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу з зазначенням в ухвалі відповідних мотивів.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, який, згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, покарання за вчинення якого передбачає до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.

Посилання захисників в апеляційних скаргах та клопотаннях на те що стороною обвинувачення не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які вона посилалася у клопотанні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованою та спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 лютого 2020 року, в якій зазначаються детально всі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

У відповідності з вимогами ст.331 КПК України,суд першої інстанції безпосередньо та об`єктивно встановив ,враховуючи зокрема і тяжкість вчиненого злочину,наявність достатніх підстав вважати про існування достатніх обставин, які вказують на достовірність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу. Рішення суду належним чином вмотивоване та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Доводи сторони захисту, що прокурором не доведено, а судом не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки обвинуваченого, а також неналежним чином оцінені дані про особу обвинуваченого є необґрунтованим та безпідставним, поскільки судом рішення прийнято згідно матеріалів кримінального провадження, при повному та всебічному розгляді всіх обставин, в тому числі і доводів сторони захисту.

Істотних порушень кримінального процесуального закону,які перешкодили чи могли перешкоджати суду першої інстанції прийняттю законного та обґрунтованого рішення, апеляційним судом не встановлено.

Суд також не приймає до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути замінений запобіжний захід на більш м`який, з підстав, що обвинувачений має ряд тяжких та хронічних захворювань, які є небезпечними для життя та здоров`я останнього, та за період часу, протягом якого ОСОБА_6 знаходиться під вартою стан його здоров`я погіршився, а в умовах слідчого ізолятора йому не надають необхідну медичну допомогу. Як вбачається із листа завідуючого Київської медичної частини від 18.12.2019р., на теперішній час стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 розцінюється як задовільний.

Також суду не надано доказів того, що обвинувачений не має змоги отримувати необхідну медичну допомогу в умовах СІЗО, в тому числі в разі потреби і в інших медичних закладах,ці доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження та доданими до клопотання прокурора письмовими доказами, консультативним висновком «Інституту серця МОЗ України» від 30.10.2019р., листом Центру охорони здоров`я Державної кримінально - виконавчої служби України від 10.12.19р.

Крім того, при розгляді даного кримінального провадження за проханням обвинуваченого ОСОБА_6 до Київського апеляційного суду викликалася швидка медична допомога, проте будь-яких причин для госпіталізації ОСОБА_6 лікарями виявлено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про необхідність продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим і вмотивованим, постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з дотриманням вимог, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, натомість, доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах та клопотаннях колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг та клопотань захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , без задоволення, а ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28 лютого 2020 року - без змін.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою подано до закінчення терміну раніше обраного запобіжного заходу, а тому враховуючи також,що обвинувачений відмовився 23.04.2020 року від його отримання в передбачений ст.184 КПК України строк, що підтверджено відповідним актом, вказане клопотання підлягає розгляду в судовому засіданні апеляційного суду у відповідності з вимогами ст.331 КПК України .

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , колегією суддів визнаються обґрунтованими доводи прокурора про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема ризики, передбачені п.п. 1,3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування, поскільки у володінні обвинуваченого знаходяться документи, що дають можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності виїхати за кордон, обвинувачений в ході досудового слідства та судового розгляду ухилявся від виконання своїх процесуальних обов`язків, в зв`язку з чим до нього застосовано привід, обвинувачений не з`являвся для виконання процесуальних дій, може перешкоджати здійсненню кримінального провадження, враховуючи його ставлення до вчиненого може незаконно впливати на потерпілого,інших обвинувачених відносно яких існує реальна загроза їх життю та здоров`ю,з метою уникнення відповідальності за незакінчений злочин обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, що вказує на неможливість застосування більш м`якого виду запобіжного заходу для усунення вказаних ризиків.

Також обґрунтованість цього висновку стверджується даними про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, крім того, колегія суддів, визнає таким, що не зменшився від часу прийняття рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризик того, що ОСОБА_6 буде переховуватися від суду.

Оцінивши зазначені ризики, колегія суддів приходить до переконання про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою строком на 60 днів.

Керуючись ст.331,404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 лютого 2020 року у кримінальному провадженні №000361 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України залишити без змін.
Клопотання захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів з 27 квітня 2020 року до 25 червня 2020 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3