БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 500/2879/13-к
Провадження № 5/497/1/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 , засудженого 01.08.2016 року вироком Болградського районного суду Одеської області до покарання у вигляді довічного позбавлення волі про уточнення строку його фактичного затримання,

В С Т А Н О В ИВ:

10.12.2019 року до Болградського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 01.08.2016 року вироком Болградського районного суду Одеської області до покарання у вигляді довічного позбавлення волі про уточнення строку тримання під вартою.
Згідно ч.3 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособове згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.
Ухвалою суду від 13.12.2019 року відкрито провадження по вищезазначеному клопотанню та призначено судовий розгляд на 20.12.2019 року.

Станом на 20.12.2019 року головуючий суддя ОСОБА_1 перебувала у відпустці, а відтак не вбачалося можливим провести судове засідання.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року, після виходу головуючого судді з відпустки, клопотання призначено до розгляду на 10:00 годину 30.01.2020 року в режимі відеоконференції з Державною установою «Дніпропетровська установа виконання покарань №4» Міністерства юстиції України, за місцем відбування покарання ОСОБА_3 ..
15.01.2020 року на адресу суду надіслано клопотання ОСОБА_3 аналогічного змісту, яке долучено до матеріалів попереднього клопотання (а.с.15-18).

Засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав, наполягав на задоволенні. Пояснив, що в тексті клопотання викладені усі його доводи.

Прокурор заперечував доводи засудженого ОСОБА_3 , просив в задоволенні клопотання відмовити з тих підстав, що вирок суду відносно ОСОБА_3 переглядався і в апеляційному порядку і в касаційному порядку, втім в цій частині був залишений без змін. Доводам ОСОБА_3 щодо строку його затримання була дана оцінка судами всіх інстанцій, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого.

Дослідивши доводи засудженого ОСОБА_3 , матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з п.4 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження встановлено наступне.

Вироком Болградського районного суду Одеської області 01.08.2016 року (т.4 а.с.220-232) ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 115 ч.2 п.п.1, 6, 304 ч. 2 КК України і на підставі санкцій цих статей йому призначено покарання: - по ст.185 ч.1 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі, - по ст.185 ч.2 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі, - по ст.185 ч.3 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі, - по ст.304 ч.2 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі, - по ст.115 ч.2 п.п.1, 6 КК України довічне позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, остаточно покарання ОСОБА_3 визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, в дохід держави.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання з 11 березня 2012 року.

На підставі ст.72 ч.5 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання строк попереднього утримання за період з 11 березня 2012 року по день постановлення вироку з розрахунку один день попереднього утримання за два дня позбавлення волі.

Наявні в матеріалах кримінального провадження копія протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (т.2 а.с.42 ) та копія ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 12.03.2012 року (т.2 а.с.50-52) підтверджують обставини затримання ОСОБА_3 11.03.2012 року та обрання 12.03.2012 року відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Однак відповідно до доданої засудженим ОСОБА_3 до клопотання постанови прокуратури Одеської області від 26 липня 2016 року про закриття кримінального провадження № 000407 від 25.05.2016 року в тексті постанови зазначено, що 07.03.2012 року в м. Одесі було встановлено місцезнаходження ОСОБА_3 та затримано його (а.с.16). При цьому ніяких доказів до клопотання з цього приводу надано не було.
Жодний інший документ на підтвердження факту затримання ОСОБА_3 саме 07.03.2012 року в матеріалах кримінальної справи №2 від 06.03.2012 року, Єдиний унікальний номер судової справи №500/2879/13-к - відсутній.
Саме, усі документи, що наявні в матеріалах цієї кримінальної справи, були досліджені судом, та взяті до уваги, і покладені в основу судового рішення.
Будь-яких інших доказів, щодо затримання ОСОБА_3 в інший час в іншому місці, про які стверджує засуджений, під час розгляду справи суду надані не були.
Вирок Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року, був переглянутий в апеляційній і касаційній інстанціях.
В своїй апеляційній скарзі, а також в цілому ряді клопотань, адресованих суду апеляційної інстанції, засуджений вказував на той факт, що він нібито був затриманий 07.03.2012 року (т.4 а.с.235-236, т.6 а.с.8-9, 10, 11, 12, 13-14, 17-18, 19, 20-22, 39-40)
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2017 року (т.5 а.с.68-70) апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 задоволено частково, та вирок Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року в частині призначення покарання змінено.
Вирішено вважати засудженим ОСОБА_3 : по ст.115 ч.2 п.п.1,6 КК України з застосуванням ст.69 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна; за ст.304 КК України до 5 років позбавлення волі, за ст.185 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст.185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. Вважати засудженим ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш сурових покарань більш строгим у вигляді довічного позбавлення волі без конфіскації майна.
В іншій частині вирок суду залишити без змін (т.5 а.с.68-70).
Таким чином, судом апеляційної інстанції були перевірені доводи ОСОБА_3 щодо його затримання 07.03.2012 року, а не 11.03.2012 року, з якими суд не погодився, та в цій частині вирок суду залишено без змін

У подальшому захисником засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_5 19.06.2017 року було подано касаційну скаргу (т.5 а.с.113-115), засудженим ОСОБА_3 14.08.2017 року (т.5 а.с.125-127), а також ряд клопотань (т.5 а.с.190, 192, 195, 198-199, 205-206, 214) та скарги в доповнення до касаційної скарги (т.5 а.с.165-166), в яких засуджений окрім інших доводів, також посилався саме на обставини його затримання 07.03.2012 року.
Ухвалою Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (т.5 а.с.236-241) касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах засудженого ОСОБА_3 задоволено частково.
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Вирок Болградського районного суду Одеської області від 01 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року змінено та на підставі ч. 5 ст.74, п. 3 ч. 1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_3 від покарання, призначеного за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено засудженому ОСОБА_3 покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна.
В решті судові рішення щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Тобто суд касаційної інстанції також не прийняв до уваги твердження засудженого про його затримання нібито 07.03.2012 року, та в цій частині залишив попередні судові рішення без змін.

Виконання судових рішень (зокрема вироків) регламентовано Розділом VІІІ КПК України.

Так, ст.532 КПК України передбачено, що вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до вимог ст.535 КПК України судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Таким чином, вирок Болградського районного суду Одеської області від 01.08.2016 року відносно ОСОБА_3 за ст.ст.185 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 115 ч.2 п.п.1, 6, 304 ч. 2 КК України, в частині визначення моменту, з якого слід рахувати початок строку відбування покарання, не містить сумнівів та протиріч, оскільки чітко визначає, що «Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання з 11 березня 2012 року», що було також підтверджено судовими рішеннями апеляційної і касаційної інстанції.

Положення розділу VІІІ КПК України в повній мірі регламентують порядок виконання такого вироку, і судом встановлено, що відсутні всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні названого вироку суду.

З огляду на те, що питання, яке поставлено перед судом засудженим ОСОБА_3 не потребує вирішенню, в задоволенні даного клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 01.08.2016 року вироком Болградського районного суду Одеської області до покарання у вигляді довічного позбавлення волі про уточнення строку його фактичного затримання- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 31.01.2020 року.

Суддя ___________ ОСОБА_1