Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2131/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2019 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі кримінальне провадження № 0000416 за ч. 2 ст. 121 КК України (далі КК) щодо ОСОБА_8 (далі Фердінус), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Малині Житомирської області, проживаючого у тому АДРЕСА_1 , - за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК на 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою.

Початок строку відбуття покарання вирішено рахувати з 29.06.2018, зарахувавши в цей строк час попереднього ув`язнення у період з 29.06.2018 по 04.06.2019 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно вироку, 28 червня 2018 о 23 год. 00 хв. на території домоволодіння АДРЕСА_2 під час конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_10 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, Фердінус умисно наніс ОСОБА_11 3 удари колото-ріжучим предметом, який має лезо та обух в ліву ногу, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент заподіяння, у вигляді колото різаної рани по задньо-зовнішній поверхні нижньої частини лівого стегна, по верхньому краю лівої підколінної ямки та по задньо-зовнішній поверхні середньої частини лівої гомілки, що потягли за собою велику зовнішню крововтрату та смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок та перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 121 КК на ст. 124 КК. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про незаконність та необгрунтованість вироку, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Твердить, що обвинувачений заподіяв потерпілому ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження невстановленим ножем при перевищенні меж необхідної оборони. Вказує також про неповну оцінку судом висновків експертиз та показань свідка ОСОБА_12 про те, що протиправна поведінка потерпілого ОСОБА_10 відносно тещі обвинуваченого ОСОБА_12 та напад на обвинуваченого з ножем передували спричиненню йому тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Заслухавши пояснення захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Висновки місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_9 в умисному заподіянні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікацію цих дій за ч. 2 ст. 121 КК, - є обґрунтованими, оскільки підтверджуються сукупністю допустимих та достовірних доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій під час судового розгляду.
Зокрема, сукупністю достовірних доказів у даному кримінальному провадженні доведено, що конфлікт між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_11 стався близько 20 год. 28.06.2018 у дворі домоволодіння ОСОБА_12 з приводу неправомірної поведінки ОСОБА_11 стосовно ОСОБА_12 .

Показання обвинуваченого про те, що безпосередньо перед подією злочину потерпілий ОСОБА_11 напав на нього, приставивши ножа до його шиї, є достовірними, оскільки підтверджуються показаннями єдиного свідка-очевидця ОСОБА_12 (тещі обвинуваченого) під час слідчого експерименту та в судовому засіданні, про те, що незадовго до факту нанесення обвинуваченим удару ножем у нижню частину ноги її співмешканцю ОСОБА_11 , що сидів на лавці, останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ображав та бив її, а коли за неї заступився зять Фердінус, напав на обвинуваченого, приставивши йому до шиї ножа. Захищаючись від цього нападу, обвинувачений забрав у ОСОБА_11 ножа. Після цього ОСОБА_11 припинив напад на ОСОБА_9 та сів на лавку біля неї. Тоді до потерпілого, що сидів на лавці, підійшов обвинувачений та вдарив ОСОБА_11 лезом ножа у ногу нижче коліна. Після цього вона надала ОСОБА_11 допомогу, перев`язавши йому ногу. Коли ОСОБА_9 з ножем підходив до ОСОБА_11 , що сидів на лавці, та наносив йому удар, ОСОБА_11 не здійснював будь-яких дій, спрямованих на напад на обвинуваченого та (або) свідка ОСОБА_12 , а також не висловлював погроз застосування такого нападу.

Під час слідчого експерименту на досудовому розслідуванні сам ОСОБА_9 визнавав факт заподіяння ним лезом ножа одного двух ударів у нижню частину ноги потерпілого ОСОБА_11 .

Згідно висновків судових експертиз та даних огляду місця події, смерть ОСОБА_11 настала на місці події - знайдення трупа останнього на лавці у подвірї ОСОБА_12 у положенні сидячи внаслідок заподіяння йому лезом невстановленого ножа тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент заподіяння, у вигляді трьох колото-різаних ран лівої нижньої кінцівки, розташованих нижче коліна, що могли утворитися за вказаних у вироку обставин, що супроводжувалися великою зовнішньою крововтратою. Вказані тілесні ушкодження були заподіяні одночасно та прижиттєво. На трупі ОСОБА_11 не було виявлено ознак самооборони та опору. При огляді трупа та його одягу із слідами крові не встановлено ознак активного або пасивного переміщення трупа потерпілого після нанесення йому трьох вказаних смертельних поранень. Життя потерпілого можливо було врятувати при наданні йому своєчасної медичної допомоги. У крові трупа ОСОБА_11 було виявлено алкоголь у концентрації проміле, що відповідає середньому ступеню сп`яніння для живих осіб.

За таких обставин у справі доведено, що саме обвинувачений умисно спричинив потерпілому ОСОБА_11 колото-ріжучим предметом, який має лезо та обух, виявлені на трупі тяжкі тілесні ушкодження у вигляді трьох проникаючих поранень нижньої частини лівої ноги за вказаних у вироку обставин, внаслідок чого сталася смерть потерпілого, після закінчення нападу останнього, коли ОСОБА_11 сидів на лавці, не нападав на обвинуваченого та свідка ОСОБА_12 та не погрожував засосуванням будь-якого насильства до ОСОБА_9 або інших осіб.

Факти невстановлення органом досудового розслідування ножа, що був знаряддям злочину, та неспівпадіння виявлених на трупі тілесних ушкоджень ноги пошкодженням на брюках потерпілого, - не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про кваліфікацію дій обвинуваченого з врахуванням сукупності цих та інших доказів у справі.

З огляду на вищевказані обставини, суд першої інстанції обгрунтовано визнав недостовірними показання обвинуваченого про те, що він діяв у стані необхідної оборони та не спричиняв всіх тяжких тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілого ОСОБА_11 . Органом досудового розслідування та судом було правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК.

Тому доводи апеляційної скарги про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 124 КК є необгрунтованими.

Разом з тим, з врахуванням доведеності факту протиправної поведінки ОСОБА_11 , що безпосередньо передувала та сприяла встановленим судом діям обвинуваченого (нападу на обвинуваченого з ножем), - суд першої інстанції помилково не врахував вказану поведінку потерпілого, що передувала події, як обставину, що пом`якшує покарання, та прийшов до помилкового висновку про відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Тому колегія суддів визнає за необхідне визнати обставиною, що пом`якшує покарання, протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_11 , що сприяла злочину, та з врахуванням цієї обставини, тяжкості вчиненого злочину та вказаних у вироку даних про особу ОСОБА_9 , вважає за можливе зменшити розмір призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі до мінімального в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК, яке буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на вказані мотиви, доводи апеляційної скарги про явну несправедливість призначеного Фердінусу покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років є обґрунтованими, вирок підлягає відповідній зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 04 червня 2019 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.
Визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , віктимну (протиправну) поведінку потерпілого.
Призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженим ОСОБА_8 у той же строк з дня вручення йому копії повного тексту ухвали.
Судді: