Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/393/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.194 КК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2020 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому апеляційну скаргу прокурора Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000092 від 21 лютого 2019 року за обвинувачення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Цюрюпинськ, Херсонської області, без постійного місця проживання, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України
повернуто прокуророві для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2020 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000092 від 21 лютого 2019 року за обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України повернуто прокуророві для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Рішення суду мотивовано тим, що за правилами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд дійшов висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду вказаного обвинувального акта, оскільки встановити особу обвинуваченого ОСОБА_8 неможливо за відсутності документів, що посвідчують особу (згідно з ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» наведено перелік документів, які посвідчують особу), а саме паспорт. Також вказав про відсутність будь-яких інших документів, за якими можливо встановити особу.
Крім того, зауважив, що обвинуваченим ОСОБА_8 не вживалися заходи щодо виготовлення документів, які посвідчують особу.

В апеляційній скарзі прокурор просив скасувати ухвалу суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження у тому ж складі суду.
Свої вимоги обґрунтував тим, що твердження та висновки суду, що неможливо встановити та перевірити особу обвинуваченого ОСОБА_8 через відсутність документів, які посвідчують особу є хибними та явно суперечать вимогам чинного законодавства оскільки, стороною обвинувачення у підготовчому судовому засіданні з метою перевірки та встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 надано суду належним чином завірена світлокопія паспорта ОСОБА_8 , який отримано у встановленому законом порядку органами досудового розслідування на стадії досудового слідства та підшито до матеріалів кримінального провадження, а також не взято до уваги пропускні документи на роботу обвинуваченого ОСОБА_10 надані стороною захисту адвокатом ОСОБА_11 за згодою обвинуваченого на підтвердження особи останнього.
Таким чином, судом першої інстанції не надано належної оцінки діям обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині того, що ненадання документів, які посвідчують його особу ймовірно є можливим способом захисту останнього з метою затягування судового розгляду кримінального провадження в цілому, що у свою чергу може призвести до уникнення від кримінальної відповідальності.
Також вказав, що попередньо у підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повідомив суду, що його паспорт згорів та що на даний час він виготовив новий паспорт, однак на момент судового розгляду кримінального провадження (підготовчого судового засідання) обвинувачений ОСОБА_8 повідомив суду, що знову його втратив при невідомих обставинах і повторно вернувся із заявою до паспортного столу про видачу паспорту.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, згідно положень ст. 314 ч. 3 КПК України, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу.

Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно регламентовані ст. 291 КПК України.
Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Законодавець чітко визначив підстави для повернення обвинувального акта прокурору, що закріплено в положенні ч. 2 ст. 291 КПК України, і зокрема п.2 ч.2 ст.291 КПК України передбачено обов`язкову наявність в обвинувальному акті анкетних відомостей кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції суд ухвалою з підготовчого судового засідання повернув обвинувальний акт прокурору з тих підстав, що встановити особу обвинуваченого ОСОБА_8 неможливо за відсутності документів, що посвідчують особу (згідно з ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» наведено перелік документів, які посвідчують особу), а саме паспорта. А також зазначив про відсутність будь-яких інших документів, за якими можливо встановити особу.

Разом із тим, на переконання колегії суддів обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить в собі анкетні відомості обвинуваченого.
Крім того, як вбачається із аудиозапису судового засідання у підготовчому судовому засіданні з метою перевірки та встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 надано суду належним чином завірена світлокопія паспорта ОСОБА_8 , який отримано у встановленому законом порядку органом досудового розслідування на стадії досудового слідства та які підшито до матеріалів кримінального провадження, а також не взято до уваги пропускні документи на роботу обвинуваченого ОСОБА_10 надані стороною захисту адвокатом ОСОБА_11 за згодою обвинуваченого на підтвердження особи останнього, на що не звернув увагу суд першої інстанції та дійшов передчасного висновку щодо повернення обвинувального акта прокурору.

Також судом першої інстанції не надано належної оцінки діям обвинуваченого ОСОБА_8 , в частині ненадання документів, які посвідчують його особу задля уникнення від кримінальної відповідальності, тобто його дії свідчать про обраний ним спосіб захисту з метою затягування судового розгляду кримінального провадження та можливості уникнути від кримінальної відповідальності.

За таких підстав, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 прокурору, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Лисянського відділу Звенигородської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 06 лютого 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000092 від 21 лютого 2019 року за обвинувачення ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України повернуто прокуророві для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у тому ж складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12 Ремез