Справа №: 400/643/18
провадження №: 1-кп/398/124/19
ВИРОК
Іменем України

"12" грудня 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Олександрії кримінальне провадження за № 0000080 щодо обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Луганка Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який не працює, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участі сторін кримінального провадження
прокурорів- ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :

19.02.2018 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи біля автобусної зупинки, розташованої неподалік будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин ,почав наносити удари співмешканці ОСОБА_9 , яка в цей час знаходилась в положенні стоячи обличчям до ОСОБА_3 . Від отриманих ударів ОСОБА_9 впала на асфальтове покриття. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_3 продовжив наносити удари ОСОБА_9 зі значною силою руками та ногами в різні частини тіла та в область голови. При цьому, ОСОБА_9 , знаходячись в лежачому положенні, не могла чинити фізичного опору протиправним діям ОСОБА_3 . В подальшому, ОСОБА_3 , взявши ОСОБА_9 за капюшон куртки, в яку остання була одягнена, почав тягнути ОСОБА_9 по асфальтованому покриттю автомобільної дороги у напрямку вулиці Гагаріна в с.Луганка Петрівського району Кіровоградської області, при цьому в ході руху, ОСОБА_3 продовжував систематично бити ОСОБА_9 руками і ногами по голові , тулубу, кінцівкам , періодично піднімав та з силою кидав ОСОБА_9 на асфальтове покриття . Після цього, ОСОБА_3 затягнув ОСОБА_9 , яка перебувала в непритомному стані, до господарського приміщення поблизу будинку №15 по вул.Гагаріна в с. Луганка Петрівського району, де і залишив. Наступного дня , 20.02.2018 року близько 07 год. 00хв. ОСОБА_3 виніс ОСОБА_9 , яка перебувала в непритомному стані, із вказаного вище господарського приміщення та викликав швидку медичну допомогу, що доправила ОСОБА_9 до Комунального закладу «Петрівська центральна районна лікарня», де о 08 год. 11 хв. 21.02.2018 року ОСОБА_9 , не приходячи до свідомості, померла.В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_9 була спричинена закрита непроникаюча черепно-мозкова травма, синці обличчя, садна обличчя, крововилив у м`які тканини волосистої частини голови, субдуральна гематома, забій головного мозку. Вказаний комплекс тілесних ушкоджень згідно висновку судово-медичної експертизи №76 від 31.03.2018 року несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння, та які знаходиться в прямому причинному звязку зі смертю потерпілої.Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок набряку та здавлення головного мозку, як результат внутрішньочерепної травми.

Своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину не визнав.Пояснив, що приблизно між 21 та 22 годинами він разом з дружиною ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були в барі с. Луганка. В барі вживали алкогольні напої.До їхнього столика підходив мешканець села Жих. Він ненадовго виходив, а коли повернувся в приміщення бару, то побачив, що дружина та ОСОБА_10 танцювали, дружина впала. Він підняв останню та сказав, щоб вона більше не пила.Дружина вчинила істерику і він вдарив її пару раз по обличчю та пішов додому. Коли він повернувся до бару, то побачив , що дружина лежала під сходинками в бар.Він почав її піднімати, але ОСОБА_11 самостійно не могла пересуватися.Тоді він почав її тягнути додому.Піднімав її, але вона знову падала.Він тягнув її за капюшон куртки.Посадив ОСОБА_12 біля лавки , яка знаходиться біля їхнього будинку , а сам пішов в будинок, де заснув. Вранці його розбудила мати і цікавилася де ОСОБА_11 . Але він думав, що остання у Анжели. На прохання матері він пішов в сарай годувати качок і побачив там ОСОБА_12 , яка лежала на бетоні. Вона була холодна. Він зняв з дружини брудний одяг, замотав в ковдру та відніс в хату. В хаті почав її розтирати.Автомобіль «швидкої допомоги» відвіз дружину в лікарню, а його на наступний день забрали в поліцію. Зазначив, що він не спричиняв дружині черепно-мозкову травму.Він лише бив ОСОБА_12 5-6 разів по обличчю в барі та біля бару, можливо зачепив перенісся.По нозі вдарив рукою, один раз штовхнув ногою, щоб вставала. Може й ребро зачепив.Він не розуміє, як ОСОБА_11 опинилася в сараї.Можливо ОСОБА_13 її туди затягнув. В судових дебатах зазначив, що визнає вину та розкаюється у вчиненому, але не зазначив механізм нанесення ударів ОСОБА_9 . Зазначив, що не мав умислу на спричинення смерті потерпілій і просив перекваліфікувати його дії на ч.1 ст. 119 КК України.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила, що вона є матір`ю померлої ОСОБА_9 , обвинувачений був співмешканцем останньої. Жодних неприязних стосунків між нею та обвинуваченим ніколи не було. Вона особисто не була свідком зазначених подій, оскільки проживає в с.Софіївка Дніпропетровської області. Вранці, близько 07год. 00хв., точної дати вона не пам`ятає, їй зателефонував обвинувачений та повідомив, що її дочка замерзла в сараї і він зробив усе для того, щоб її врятувати, але не зміг. Останній раз вона бачила доньку за два дні до вказаних подій, коли приїздила до них додому з продуктами харчування. Вона помітила, що відносини між дочкою та обвинуваченим були напруженими, однак в чому саме причина, дочка їй не повідомила. Вона бачила тоді на тілі дочки тілесні ушкодження, однак вони були від попередніх травм. Коли вона приїхала на поховання доньки, то помітила, що на її тілі є тілесні ушкодження, однак обвинувачений не повідомив їй за яких обставин донька їх отримала. ЇЇ донька та обвинувачений вживали алкогольні напої.Донька їй говорила, що одного разу обвинувачений її тримав за ноги, звісивши головою вниз з балкону четвертого поверху, та хотів скинути вниз.Таким чином він її виховував. При цьому саме обвинувачений приносив додому алкогольні напої та кошти, за які згодом таки вони купували алкоголь. Дочка неодноразово скаржилась їй на те, що обвинувачений її б`є, вона сама бачила на тілі доньки тілесні ушкодження. Донька була худенька та невеликого зросту.Крім того, дочка зверталась до дільничного з заявою на протиправні дії обвинуваченого відносно неї. Вона, ОСОБА_8 , пропонувала дочці переїхати жити до неї в с.Софіївка, однак остання відмовилась. Міру покарання обвинуваченому відносить на розсуд суду.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що вона є матір`ю обвинуваченого. 19.02.2018 року її син та його співмешканка ОСОБА_15 , які проживають в м.Кривий Ріг, приїхали на день народження до її зятя. Зі святкування вона пішла додому раніше усіх присутніх. Цього ж дня близько 21год. до неї додому зайшла співмешканка її сина ОСОБА_16 та залишила в неї свою сумочку. ОСОБА_15 сказала їй, що вони разом з її сином йдуть до бару, при цьому остання, як їй здалося, була напідпитку. Близько дванадцятої години ночі син повернувся додому та ліг спати, він був п`яний. Про те, що сталося, вона дізналась вже вранці наступного дня. Прокинувшись вранці 20.02.2018 року вона побачила, що син також не спить та попросила його піти випустити курей з сараю, який знаходиться на подвір`ї біля будинку, та яким користуються всі мешканці будинку. Син пішов на вулицю та в сараї знайшов ОСОБА_17 , яку відразу ж заніс до хати. При цьому, ОСОБА_15 була замотана в ковдру. Син розтирав ОСОБА_17 , при цьому вона дихала. На обличчі ОСОБА_18 був набряк, на тілі останньої ніяких пошкоджень вона не бачила. Оскільки одяг ОСОБА_18 був брудний, то син його зняв. Після чого вони разом розтерли ОСОБА_17 та переодягнули в чистий одяг. Коли вона розтирала ОСОБА_17 то відчула на її потилиці гулю. Вони з сином викликали лікаря, який прийшов разом з медичною сестрою. Вони оглянули ОСОБА_17 та викликали машину, щоб відвести ОСОБА_17 до лікарні.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що обвинуваченого він знає, ОСОБА_17 вперше побачив в барі. Взимку, точної дати він не пам`ятає, але це був вихідний день, близько 21год. він разом зі своїм знайомим ОСОБА_19 прийшли до бару в с.Луганка.В барі в цей час вже були ОСОБА_20 з співмешканкою ОСОБА_21 та кумою ОСОБА_10 . Всі троє вже були напідпитку, однак не п`яні. Він особисто замовив собі чаю, після чого вирішив потанцювати. Згодом він запросив на танець ОСОБА_22 та помітив, що ОСОБА_20 приревнував ОСОБА_17 до нього. Через деякий час він та ОСОБА_19 зібрались йти додому, при цьому ОСОБА_19 пішов разом з ОСОБА_10 , а його попросив провести до дому ОСОБА_22 . Після чого, він підійшов до ОСОБА_18 , яка в цей час стояла одна на вулиці біля бару, та запропонував їй провести додому, однак остання щось невиразно пробурмотіла йому у відповідь. Постоявши поряд з ОСОБА_23 хвилин 15 та не отримавши від останньої конкретної відповіді, він відійшов від неї та направився в центр села. В цей час ОСОБА_20 та ОСОБА_15 відійшли від бару, через деякий час він почув жіночий крик та почув як ОСОБА_20 висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_24 . Він бачив, як обвинувачений бив ОСОБА_17 , ображав.Вона лежала на землі, обвинувачений то піднімав її, то кидав, бив. Потім він бачив, як ОСОБА_20 тягнув ОСОБА_17 за капюшон її куртки. При цьому, він, свідок, знаходився приблизно на відстані 10 метрів від ОСОБА_25 та ОСОБА_24 . Він бачив як ОСОБА_20 ,доходячи до освітленого місця на вулиці підіймав ОСОБА_17 та ставив на ноги, а потім, коли вони заходили в тінь знову з силою кидав на землю та бив кулаками рук і ногами останню. ОСОБА_15 в порівняні з ОСОБА_26 була маленькою та худенькою. Він чув як ОСОБА_15 хрипіла, коли ОСОБА_20 її бив. Він з впевненістю може сказати, що саме ОСОБА_20 бив ОСОБА_17 , оскільки чув саме його голос в цей час та бачив його. Зазначив, що під час слідчого експерименту показання давав добровільно і підтверджує дані показання.

Показаннями свідка ОСОБА_27 який показав, що він працює охоронником в школі в с.Луганка. Взимку, точної дати не пам`ятає, він робив черговий обхід навколо школи та почув якийсь шум. Він вийшов на шум та побачив постаті чоловіка та жінки. В цей час повз нього проходив знайомий йому ОСОБА_13 , який сказав йому, що то ОСОБА_20 б`є свою дружину. ОСОБА_20 та жінка знаходились від нього на відстані близько 50 м, при цьому ОСОБА_20 стояв, а жінка лежала на землі. ОСОБА_20 говорив жінці агресивно в грубій формі з нецензурною лайкою, щоб вона вставала, однак остання продовжувала лежати. Потім ОСОБА_20 почав тягнути жінку за капюшон її куртки, остання при цьому просила її не бити та плакала. Зазначені події він бачив протягом 10 хвилин, доки ОСОБА_20 та жінка не віддалились від нього. Оскільки в цей час він, свідок, перебував на робочому місці, то за територію школи не виходив. Крім того, в цей час він побачив як з будинку поряд зі школою вийшов ОСОБА_28 , який там проживає, та пішов в бік Ковтуна Р та невідомої жінки. Після того як ОСОБА_20 та жінка віддалились він, свідок, підійшов до ОСОБА_28 і вони стояли деякий час та розмовляли. ОСОБА_28 казав йому: «Хоч би він її не вбив». Зазначені події відбувались близько 23 год. 30хв.Зазначив, що під час слідчого експерименту показання давав добровільно і підтверджує дані показання.
Показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що він бачив ОСОБА_25 разом з його дружиною ОСОБА_23 та ОСОБА_10 в барі.Коли він останній раз бачив ОСОБА_17 в барі, то остання трималася на ногах. Коли він йшов з бару, то здалеку чув сварку , йому здалося, що це були ОСОБА_20 з ОСОБА_30 . Коли через 2 години він їх знову побачив на дорозі, то ОСОБА_15 не могла стояти на ногах і ОСОБА_20 її ніс, пояснивши йому, що вона п`яна. Від сусідів дізнався, що ОСОБА_17 знайшли в сараї, а згодом вона померла.
Показаннями свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_25 він знає давно, проживає на одній вулиці з матір`ю останнього. 19.02.2018 року він, свідок, був в барі в с.Луганка разом зі своїм другом ОСОБА_32 . До бару також прийшов ОСОБА_20 з двома дівчатами, одна з яких була ОСОБА_33 , а іншу він бачив вперше. Як потім він дізнався, це була ОСОБА_34 . Згодом вони всі разом сіли за один столик і він, свідок, запитав у дівчат про те, що вони будуть пити. ОСОБА_15 промовчала, а він пожартував, що значить дівчати пити не будуть взагалі. Після чого ОСОБА_15 підійшла до нього, вдарила його , та знову відійшла. Потім підійшла ОСОБА_33 , він її відштовхнув і остання впала на підлогу. Він пішов з бару додому.
Поясненнями свідка ОСОБА_35 , яка пояснила, що вона разом з ОСОБА_26 та його співмешканкою ОСОБА_23 близько 21 год. пішли до сільського бару. Перебуваючи в барі,вони вживали алкоголь. ОСОБА_20 просив ОСОБА_17 не пити, однак остання його не слухала. В барі вона познайомилась з хлопцем, якого звали ОСОБА_36 . Після того, як бар зачинили, ОСОБА_37 пішов проводжати її до будинку ОСОБА_38 , в якої вона повинна була ночувати. Вранці наступного дня в будинок ОСОБА_38 прийшов ОСОБА_20 та повідомив, що ОСОБА_15 лежить у його матері і їй погано. Коли вони прийшли до квартири матері ОСОБА_25 , то побачили ОСОБА_17 , яка лежала на дивані, вона була непритомна, сопіла, здавалось ніби спить. Вона, свідок, запропонувала викликати «швидку допомогу». Невдовзі прийшли лікар та медична сестра, які оглянули ОСОБА_17 та викликали «швидку допомогу» , щоб відвести останню до лікарні.
Показаннями свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що одного разу взимку серед ночі, точного дати він не пам`ятає, його розбудив гавкіт його ж собаки. Він одягнувся та вийшов на вулицю. Коли йшов в бік школи, то чув якийсь шум, ніби шурхіт. По дорозі до школи він зустрів ОСОБА_39 , який сказав йому, що в тому місці, де лунали якісь не зрозумілі йому звуки, хтось з`ясовує сімейні відносини. Вони з ОСОБА_40 трохи поговорили і коли він повертався назад, додому, то знову чув якийсь шурхіт, ніби щось тягнули. Вже коли він заходив до свого двору, то чув як хтось лаявся в районі дитячого садка.
Показаннями свідка ОСОБА_41 , яка пояснила, що вона працює фельдшером в лікарні с.Луганка. 20.02.2018 року близько 08год. 15хв. до лікарні прийшов ОСОБА_42 та разом з лікарем пішов з лікарні. Хвилин через 10 їй зателефонував лікар та попросив прийти до будинку, де проживала мати ОСОБА_43 . Коли вона прийшла за вказаною адресою , то в квартирі був лікар ОСОБА_44 , ОСОБА_20 та його сестра ОСОБА_45 . В спальні на дивані вона побачила дівчину, як потім дізналася, це була потерпіла ОСОБА_34 . Остання лежала, була без свідомості, на її тілі були сліди множинних тілесних ушкоджень, обличчя було синюшного кольору з ознаками набряку. Їй, свідку, навіть було важко відкрити повіки потерпілій, щоб подивитись її зіниці. На її запитання про те, що сталося, обвинувачений та його сестра пояснили, що вони були в барі, потерпіла випила зайвого та впала. В квартирі було тепло, однак температура тіла потерпілої була нижчою ніж в кімнаті, її стан був характерний для переохолодження, тому вони намагались її зігріти за допомогою пляшок з гарячою водою. За вказівкою лікаря вона надала потерпілій невідкладну медичну допомогу, підключила систему, потім зателефонувала водієві «швидкої допомоги», щоб він приїхав, оскільки потерпіла була в тяжкому стані і потребувала госпіталізації. Вони повезли ОСОБА_17 до Петрівської районної лікарні,а ОСОБА_20 поїхав разом з ними.
Показаннями свідка ОСОБА_44 , який пояснив, що він працює лікарем в с.Луганка Петрівського району. 20.02.2018 року на початку дев`ятої години ранку до лікарні прийшов ОСОБА_20 та сказав, що його дружина захворіла і погано себе почуває. Він разом з ОСОБА_26 пішли до квартири, де була потерпіла. В квартирі він побачив дівчину, яка лежала на дивані, вона була без свідомості, фактично в комі, її тіло було дуже холодне. Крім того, обличчя дівчини було сильно набрякле, він навіть не зміг подивитись зіниці останньої, такий був набряк. Він відразу викликав фельдшера ОСОБА_46 . Вони намагались зігріти ОСОБА_17 за допомогою пляшок з теплою водою, однак остання була в край тяжкому стані, не реагувала навіть на те як її кололи голкою. Стан дівчини був характерний для переохолодження, можливо в неї була черепно-мозкова травма, однак на той час через сильно набрякле обличчя він не міг цього визначити, бо для цього треба було подивитись зіниці останньої, а він не зміг навіть відкрити їй повіки. Вони зателефонували водієві «швидкої допомоги» і коли той приїхав, відвезли потерпілу до Петрівської районної лікарні. Коли вони везли дівчину до лікарні, то в неї був пульс та тиск, але вона була без свідомості і ні на що не реагувала. Дівчина була одягнена частково, лише в светр. Вага дівчини була близько 60 кілограм, зріст близько 160 см, вона була тендітної статури.
Показаннями свідка ОСОБА_47 , який пояснив, що обвинуваченого він знає тільки в обличчя, особисто з ним не знайомий. В лютому 2018 року він, свідок, працював в барі в с.Луганка. Пам`ятає, як обвинувачений разом з двома жінками прийшли до бару, вони деякий час посиділи та пішли. При цьому всі троє вже були напідпитку. Разом з ними також сидів ОСОБА_32 . При цьому, цього дня, жодних бійок в барі не було, щоб хтось падав, він також не бачив. Коли він вже зачиняв бар, то обвинувачений та зазначені дві жінки стояли під будівлею бару.

Протоколом огляду місця події від 20.02.2018 року з фототаблицею, згідно якого було оглянуто прилеглу територію біля багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 та приміщення курятника, що розташований на задньому дворі зазначеного будинку, під час якого було виявлено та вилучено жіночу кофту сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, жіночу куртку чорного кольору, одну пару шкарпеток, жіночі труси червоного кольору, жіночі колготи чорного кольору. Всі вилучені речі було поміщено до картонного ящику та опечатані. (т.3, а.с. 14-23).
Висновком експерта №44 від 26.03.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В ізосерологічною системою АВ0(т.3, а.с.96-99).
Висновком експерта №46 від 27.03.2018 року разом з фото таблицею, згідно якого на жіночій кофті сірого кольору та жіночій куртці чорного кольору виявлено кров, яка належить людині. При серологічному дослідженні на вказаних речах виявлено антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВ0. Дана кров може походити від особи(осіб) із групою крові 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0, у тому числі і від ОСОБА_9 (т.3, а.с.29-39).
Протоколом огляду місця події від 21.02.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого в патологоанатомічному відділенні КЗ »Петрівська ЦРЛ», яка розміщена за адресою: смт.Петрове, вул.Центральна,1 оглянуто труп ОСОБА_9 з явними тілесними ушкодженнями(т.3, а.с.59-68).
Протоколом огляду місця події від 21.02.2018 року з фототаблицею, відповідно до якого в приміщенні моргу КЗ «Олександрійське міжрайонне відділення СМЕ», розташованого за адресою: м.Олександрія, вул.Ярмаркова,15, було оглянуто труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на якому виявлено тілесні ушкодження(т.3, а.с.69-75).
Лікарським свідоцтвом про смерть №1575/76 від 21.02.2018 року та довідкою від 25.02.2018 року, виданими Комунальним закладом «Олександрійське міжрайонне відділення судово-медичної експертизи», відповідно до яких смерть ОСОБА_9 настала в результаті здавлення головного мозку субдуральною гематомою, яка мала травматичний характер і входила до складу черепно-мозкової травми, що несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень, оскільки є небезпечною для життя в момент заподіяння та знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю(т.3, а.с.77).
Висновком експерта №76 від 31.03.2018 року, відповідно до якого на трупі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження:
а) закрита непроникаюча черепно-мозкова травма, синці обличчя, садна обличчя, , крововилив у м`які тканини волосистої частини голови, субдуральна гематома, забій головного мозку. Вказаний комплекс ушкоджень міг утворитись від дії тупих твердих предметів(предмету), несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечний для життя в момент заподіяння, за давністю може складати до однієї доби до моменту смерті та знаходиться в прямому причинному звязку з нею.
б) перелом 10-го ребра зліва. Вказане ушкодження могло виникнути від локальної дії тупого твердого предмету(предметів), враховуючи відсутність ознак шоку та/чи дихальної недостатності несе ознаки середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень як викликаючи тривалий розлад здоров`я на термін понад 21 добу, за давністю може складати до 3-х діб до моменту смерті і в прямому причинному зв`язку з нею не перебуває.
в) синці лівого плеча, правого передпліччя, правого зап`ястку, саден гомілок, лівої кисті, лівого плечового суглобу, правого кульшового суглобу. Вказані ушкодження могли виникнути від дії тупих твердих предметів(предмету), несуть ознаки легких тілесних ушкоджень як викликаючи скороминучий розлад здоров`я на термін до 6 діб, за давністю можуть складати близько 1-3 діб до моменту смерті і в прямому причинному звязку з нею не перебувають.
Смерть ОСОБА_9 , 1988 року народження, настала внаслідок набряку та здавлення головного мозку, як результат внутрішньочерепної травми. При судово-медичній токсикологічній експертизі у внутрішньочерепній гематомі виявлено етиловий спирт, однак виявлена кількість спирту не дозволяє судити про ступінь алкогольного сп`яніння і може пояснюватись похибкою методу(т.3, а.с.83-86).
Висновком експерта №76/1 від 02.04.2018 року, відповідно до якого давність смерті може складати близько 5 годин до початку первинної експертизи(21.02.2018р., 13год. 00хв.). Враховуючи наявність субдуральної гематоми, яка за своїм клінічним перебігом може супроводжуватися «світлим» проміжком, не можна повністю виключати можливість того, що після отримання черепно-мозкової травми потерпіла ОСОБА_9 певний час могла вчиняти активні координовані дії, в тому числі і пересуватися та/або говорити. Морфологічні ознаки виявлених на трупі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень вказують на їх зажиттєве утворення.Враховуючи характер комплексу ушкоджень, що призвели до смерті, не можна казати про вплив травми живота, що була перенесена в минулому, на механізм утворення смертельних ушкоджень та причину смерті. Виявлені на трупі ОСОБА_9 ушкодження могли утворитись і в результаті ударів кулаками, ногами дорослої людини. (т.3, а.с.88-89).
Поясненнями експерта ОСОБА_48 в судовому засіданні, що основною причиною смерті потерпілої є набряк головного мозку.Тілесні ушкодження потерпілої виникли від впливу тупих твердих предметів, якими могли бути рука, нога, палиця.По тілу потерпілої було нанесено не менше 11-12 локальних ударів.Давність тілесних ушкоджень, які знаходяться в причинному зв`язку зі смертю до однієї доби. ОСОБА_15 померла він нанесених їй тілесних ушкоджень, а не від переохолодження.При паралельному переміщенні тіла по дорожньому покриттю не можуть утворитися такі тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілої.При волочінні тіла також не можуть бути утворені такі тілесні ушкодження.Тільки при ударно-травматичних впливах були отримані дані тілесні ушкодження.Смерть настала в результаті здавлення головного мозку та набряку.Перебування особи в холодному приміщенні могло продовжити процес вмирання. ОСОБА_49 поступово втрачає можливість рухатися, говорити.Гематома могла розвиватися в холоді повільно.При одноразовому падінні потерпілої виключається можливість отримання таких тілесних ушкоджень, які були виявлені у потерпілої.Після перегляду відеозапису слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 та пояснень останнього в судовому засіданні, зазначив, що після таких ударів, як зазначив свідок ОСОБА_13 , не виключено отримання таких тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_24 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2018 року та відеозаписом до нього за участі свідка ОСОБА_13 , який в присутності понятих розповів про події, свідком яких він був, а саме що 19.02.2018 року він йшов від бару. Біля автобусної зупинки побачив ОСОБА_3 та його дружину ОСОБА_12 , яка стояла, прихилившись до стовпа. Коли він порівнявся з ними, ОСОБА_3 почав висловлюватися нецензурними словами на його адресу і він пройшов мимо. Коли йшов, то почув, що жінка почала стогнати. Тоді він відійшов далі , сів на бровку і почав спостерігати за ОСОБА_3 та його дружиною. Він бачив, як ОСОБА_3 кидав на землю дружину, бив з силою ногами по голові та тулубу жінки, наносив удари кулаками.Наніс багато ударів, скільки саме не пам`ятає. Потім почав тягнути дружину за капюшон куртки.В процесі волочіння «буцав» останню ногами і удари кулаком наносив.Дружина вже не піднімалася.При цьому ОСОБА_3 на адресу дружини висловлювався нецензурною лайкою. (т.3, а.с.118-120).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2018 року та відеозаписом до нього за участі свідка ОСОБА_27 , який в присутності понятих розповів про події, свідком яких він був, а саме що 19.02.2018 року він вийшов з центрального входу школи та спустився по східцях .Він бачив , як хтось когось б`є .Була постать чоловіка , який стояв над постаттю жінки, яка лежала на землі. Він бачив, як чоловік ногами б`є жінку, яка лежала на землі, лаяв її нецензурними словами, вимагав щоб вона вставала та йшла додому. Жінка плакала та стогнала.Бачив, як чоловік брав за одяг жінку та тягнув по дорозі, періодично кидав на землю з висоти приблизно 70 см.Бачив, що тягнув в сторону базару. Так як далі вулиця не освітлювалася, то куди він її далі тягнув, він вже не бачив. Крім того, в районі школи він бачив ОСОБА_50 , який сидів на бровці та спостерігав. На його запитання що це відбувається, останній пояснив йому, що ОСОБА_3 б`є свою дружину. (т.3, а.с. 124-126).
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він наніс лише 5-6 ударів долонею по обличчю потерпілої, один раз штовхнув ногою, потерпіла падала і він не причетний до її смерті, а саме до нанесення черепно-мозкової травми. Дані показання обвинуваченого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_27 під час слідчих експериментів та в судовому засіданні про механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_51 своїй співмешканці ОСОБА_9 . Показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з висновками судово-медичних експертиз про те, що смерть ОСОБА_9 , настала внаслідок набряку та здавлення головного мозку, як результат внутрішньочерепної травми . Також підтверджується показаннями експерта ОСОБА_48 в судовому засіданні, що основною причиною смерті потерпілої є набряк головного мозку і тілесні ушкодження потерпілої виникли від впливу тупих твердих предметів, якими могли бути рука, нога, палиця, по тілу потерпілої було нанесено не менше 11-12 локальних ударів. А також, що при паралельному переміщенні тіла по дорожньому покриттю та при волочінні тіла не можуть бути утворені такі тілесні ушкодження.Тільки при ударно-травматичних впливах були отримані дані тілесні ушкодження і що саме після таких ударів, як зазначив свідок ОСОБА_13 , можуть бути отримані такі тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_9 . Тому суд розцінює позицію ОСОБА_3 як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності.
Суд не погоджується з позицією сторони захисту що до показань свідка ОСОБА_13 під час судового розгляду та під час слідчого експерименту слід віднестися критично, що дані показання не можуть бути допустими доказами, так як у даного свідка є психічні розлади і він не може правильно розуміти обставини справи . Не погоджуючись з такою позицією, суд зазначає, що суду не були надані докази недієздатності даної особи.Сам свідок в судовому засіданні на питання суду пояснив, що в результаті ДТП він отримав черепно-мозкову травму, але це не перешкоджає йому надавати показання про події, свідком яких він був. Так, даний свідок під час слідчого експерименту та в суді надавав послідовні показання про механізм нанесення обвинуваченим потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, розповів про маршрут, яким обвинувачений тягнув потерпілу. Крім того, свідок ОСОБА_27 теж під час слідчого експерименту показав той же маршрут, яким обвинувачений тягнув потерпілу, а також вказав на те ж місце , що і свідок ОСОБА_13 під час слідчого експерименту, де знаходився останній та спостерігав за ОСОБА_3 та його співмешканкою . Показання свідка ОСОБА_13 та показання свідка ОСОБА_27 не суперечать один одному. Крім того, після повторного перегляду відеозапису слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 та пояснень останнього в судовому засіданні, експерт ОСОБА_52 зазначив, що після таких ударів, як зазначив свідок ОСОБА_13 , не виключено отримання таких тілесних ушкоджень, які були виявлені у ОСОБА_24 . Тому припущення захисника щодо неспроможності свідка ОСОБА_13 надавати показання щодо відомих йому обставин нічим не підтверджено в судовому засіданні і не може бути прийняте судом до уваги.
Суд також не погоджується з позицією обвинуваченого та його захисника, яка висловлена в судових дебатах, що дії обвинуваченого необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст. 119 КК України як вбивство з необережності.
Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Вчиняючи умисний злочин із матеріальним складом, особа інколи приводить у рух певні сили, які поза межами її волі тягнуть настання додаткових більш тяжких, небажаних наслідків. Ці наслідки, які перетворюють простий склад у кваліфікований, інкримінуються особі лише за умови встановлення щодо них (наслідків) необережної вини.
Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.
Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).
Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.
В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.
Обвинувачений ОСОБА_3 , наносячи потерпілій удари кулаком та ногами з значною силою , об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілої , хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої .
Що стосується смерті потерпілої, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілої.
Отже, у даному випадку має місце вчинення ОСОБА_3 злочину з так званими похідними наслідками (з кваліфікуючими наслідками), суб`єктивна сторона якого полягає у змішаній формі вини, коли умисно спричинений особою так званий прямий (безпосередній) наслідок (тяжкі тілесні ушкодження) тягне за собою ще один опосередкований (похідний) наслідок (смерть потерпілого), психічне ставлення до якого з боку винного полягає лише в необережній формі вини злочинній недбалості.
Саме тому суд вважає, що у діях ОСОБА_3 є ознаки злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК. Фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_3 за частиною першою статті 119 КК, оскільки природа його діянь (насильства), спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що ОСОБА_3 діяв необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що наступили, як про це стверджується стороною захисту. Така правова позиція міститься і в постанові ВСУ від 28.05.2015 року по справі № 5-25кс15.
За таких обставин , суд вважає, що дані, які містять показання потерпілої, свідків, протоколи огляду місця події, протоколи слідчих експериментів, відеозаписи слідчих експериментів , висновки експертів є належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить спрямованість умислу ОСОБА_3 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 що привели до смерті останньої.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає доведеною повністю вину обвинуваченого в інкримінованому йому злочину, а саме у умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілої, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Відповідно до ст.ст.50,65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який являється тяжким злочином, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, не працює, має зареєстроване місце проживання, однак з 2014 року там не проживає, на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем реєстрації за час проживання обвинуваченого скарг відносно нього до селищної ради не надходило, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі при призначенні покарання з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі.Підстав для застосування ст. 69 та ст. 75 КК України суд не вбачає.
З метою забезпечення виконання вироку, підстав для зміни раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили , суд не вбачає.
Відповідно вимог ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд ,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст. 121 КК України , та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 27 лютого 2018 року .
ОСОБА_3 зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.02.2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На час апеляційного оскарження даного вироку запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_3 залишити незмінним, у виді тримання під вартою.
Речові докази: жіночу кофту сірого кольору зі слідами крові ОСОБА_9 ; жіночу куртку чорного кольору зі слідами крові ОСОБА_9 ; одну пару шкарпеток; жіночі труси червоного кольору; жіночі колготи чорного кольору; одну пару жіночих чобіт чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Петрівського ВП Долинського ВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 4595(чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять)грн. 63коп.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Головуючий