Справа № 577/286/20
Провадження № 1-кп/577/183/20

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2020 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, учасника АТО, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
12.3.У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
12.4.У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Водночас для виконання зазначених вимог Правил дорожнього руху України у ОСОБА_5 не було будь-яких перешкод технічного характеру. За вказаних обставин ОСОБА_5 порушив вимоги пунктів 12.3, 12.4, 12.9 «б» та 18.1 Правил дорожнього руху (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, введених в дію з 01.01.2002).
У даній дорожній ситуації допущені водієм ОСОБА_5 порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_5 по порушенню Правил дорожнього руху умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним злочину, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, цивільний позов про стягнення витрат на лікування потерпілого визнає в повному обсязі.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, надав допомогу дитині на місці скоєння ДТП, добровільно надавав допомогу на лікування потерпілого.
Обставиною, яка обтяжує обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо малолітньої дитини.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем колишньої роботи, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позицію потерпілої, яка просить не позбавляти обвинуваченого волі, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 286 ч. 2 КК України, у виді штрафу.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Суд також вважає за можливе не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у зв`язку з тим, що керування транспортним засобом є джерелом його доходу, крім того обвинувачений зазначив, що сума цивільного позову дуже велика, він буде працювати і сплачувати позови, позбавлення його права керування транспортними засобами, призведе до негативних наслідків, в частині отримання доходу.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе лише за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень.
У кримінальному провадженні прокурором пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого 212 256 грн. 88 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню на користь бюджетів, з яких фінансуються КНП КМР «Конотопська центральна районна лікарня ім. Академіка Михайла Давидова», НДСЛ «Охматдит» МОЗ України та КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, тобто з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 надала заяву, в якій просить цивільний позов залишити без розгляду, оскільки вона буде його вирішувати в порядку цивільного судочинства.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора, в інтересах держави, про стягнення з ОСОБА_5 212 256 грн. 88 коп. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 06 липня 2007 року Конотопським МРВ УМВС України в Сумській області, РНОКПП: НОМЕР_3 ) 212 256 (двісті дванадцять тисяч двісті п`ятдесят шість) грн. 88 коп. коштів, витрачених закладами охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_7 , з них:
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави області від 13 червня 2019 року, на автомобіль «Volkswagen Passat», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на блакитному фоні, номер шасі НОМЕР_5 , який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання при ГУ НП в Сумській області (а. 125 наданих матеріалів) скасувати.
Речові докази: автомобіль «Volkswagen Passat», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на блакитному фоні, номер шасі НОМЕР_5 , який перебуває на спеціальному майданчику тимчасового тримання при ГУ НП в Сумській області повернути ГУ НП в Сумській області;
дитячі речі, які зберігаються в камері речових доказів прокуратури Сумської області повернути ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1