Справа №621/3485/19
Пр. №1-кп/621/351/19
В И Р О К
Іменем України
20 грудня 2019 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0001000 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Миронівка Лозівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:
08 листопада 2019 року о 10 год. 30 хв. у ОСОБА_4 , який перебував за місцем проживання ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , по АДРЕСА_2 , в ході вживання спиртних напоїв виник умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 в той же день та час, в кімнаті будинку за вказаною вище адресою, з корисливих мотивів, з метою наживи, наніс ОСОБА_7 один удар правою ногою в область спинки перенісся, відкрито заволодів грошовими коштами останньої у сумі 5000 грн., на спроби ОСОБА_7 зупинити протиправні дії ОСОБА_4 , наніс їй один удар кулаком правої руки в область шиї.
В результаті зазначених злочинних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/191-Зм/19 від 12 листопада 2019 року було завдані тілесні ушкодження у вигляді ділянки травматичного набряку м`яких тканин на обличчі, синці в області шиї праворуч та ліворуч, що по ступеню тяжкості, як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Викраденим майном ОСОБА_4 , розпорядився на власний розсуд чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто злочин, предбачений частиною 2 статті 186 КК України.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення, розкаявся у вчиненному та показав, що 08 листопада 2019 року перебував за адресою проживання ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , в ході розпиття спиртних напоїв з останніми у нього виник злочинний умисел на відкрите заволодіння грошовими коштами, він наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар правою ногою в область спинки перенісся та відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 5000 грн., після чого ОСОБА_7 його зупинити і він завдав їй удару в область шиї.
Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, судом, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, а також винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.
Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 є винним у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, і його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України.
Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином;
- обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до пункту 1 частини 1, частини 2 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнається щире каяття обвинуваченого, що виявилося у критичному ставленні до вчиненого злочину;
- обставину, що обтяжує покарання, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, якою визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння;
- особу обвинуваченого, який в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував, у 2013 році був обстежений в ОПЛ №1 де встановлено діагноз: емоційно-нестійкий розлад особистості, не працює, у 2015 році був призваний до Лав Збройних сил України, не одружений, за місцем проживання компрометуючі відомості відсутні.
З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на строк, в межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України.
Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілої та позицію представника обвинувачення щодо призначення покарання з випробуванням, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.
Приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_4 , положень ст. 75 КК України, суд окрім тяжкості злочину, особи обвинуваченого, враховує його вік, конкретні обставини справи, факт того, як те чи інше рішення суду може вплинути на подальшу долю особи, психологічне ставлення особи до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Процесуальні витрати по данному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_4 винним у злочині, передбаченому частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.
Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Речові докази: грошові кошти у сумі 515 грн., які передані, відповідно до зберігальної розписки, потерпілій ОСОБА_7 - вважати їй повернутими; товарний чек «АТБ-Маркет» від 08.11.2019 зберігати в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: