Справа № 470/670/15-к
Провадження № 1-кп/488/22/20 р.
УХВАЛА

22.06.2020 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених:

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників:

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.304 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.309 КК України, -

в с т а н о в и в :
22.06.2020р. спливає строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_6 та їх захисники вважали недоцільним продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор просила запобіжний захід продовжити. Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник залишили вирішення питання на розсуд суду.
Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого висновку.
Обвинуваченим, як особам, які мають не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості та відбували покарання в місцях позбавлення волі, інкриміноване вчинення двох особливо тяжких корисливо-насильницьких злочинів, за які передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк понад три роки і до довічного позбавлення волі, а ОСОБА_6 додатково інкриміновано вчинення ще одного тяжкого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 має судимість, серед іншого, за умисний злочин проти здоров`я особи, і за корисливі злочини. Обвинувачений до затримання не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу. Сукупність таких обставин дає підстави стверджувати про реальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення і нездатність інших, більш м`яких, запобіжних заходів йому запобігти. Суду не представлено доказів, що даний ризик зменшився із часом.

ОСОБА_6 також має судимості, серед іншого, за умисний корисливий злочин за обтяжуючих обставин; в даному провадженні обвинувачується у вчиненні злочинів, які мали місце протягом невідбутого строку покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2012 року. До затримання останній не мав офіційного місця роботи або інших стабільних джерел доходу. Сукупність таких обставин дає підстави стверджувати про реальність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення і нездатність інших, більш м`яких, запобіжних заходів йому запобігти. Суду не представлено доказів, що даний ризик зменшився із часом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є, зокрема, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому такий ризик може вимірюватися, у тому числі, наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.
Крім того, як зауважує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинувачених під вартою не завершений, а, принаймні, один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, продовжує існувати, оцінюючи баланс між правом обвинувачених на свободу та суспільні інтереси, особливу тяжкість інкримінованих правопорушень, репутацію обвинувачених, колегія суддів вважає за доцільне продовжити ОСОБА_6 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.176-178, 331, 372 КПК України,-

у х в а л и в :
Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 20.08.2020 року включно.

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до 20.08.2020 року включно.

Копію ухвали для виконання надіслати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3