Провадження № 1-кп/761/684/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого (зі слів), має неповнолітню дитину віком 14 років, без місця реєстрації у м.Києві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Деснянського районного суду міста Києва від 18.02.2016 року за ч. 1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.09.2018 року скасовано щодо ОСОБА_3 випробування за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 18.02.2016 за ч. 1 ст. 187 КК України та направлено засудженого для відбування покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0012484 від 23 жовтня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

23.10.2017 року, приблизно о 13 годині 55 хвилин, ОСОБА_3 знаходився за місцем свого постійного проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 . У цей же час до вказаної квартири прийшла колишня дружина ОСОБА_5 , щоб погодувати собаку, з якою починаючи з листопада 2015 року вони проживають окремо та сумісно не ведуть домашнього господарства.

Надалі, 23.10.2017 року, приблизно, о 13 годині 57 хвилин, у приміщені кухні квартири АДРЕСА_2 , між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 повідомила, що хоче забрати до себе собаку. На таке бажання ОСОБА_5 , ОСОБА_3 відреагував агресивно та у зв`язку із щойно виниклими неприязними стосунками вирішив нанести колишній дружині ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 наблизився до колишньої дружини ОСОБА_5 , яка знаходилась у приміщенні кухні вказаної квартири. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, з мотивів раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_3 з метою позбавлення колишньої дружини ОСОБА_5 можливості чинити силовий опір, схопив останню за волосся та верхній одяг.

Після чого, приблизно о 14 годині, 23.10.2017 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на нанесення тілесних ушкоджень, утримуючи за волосся та верхній одяг колишню дружину ОСОБА_5 , став руками наносити удари по тілу, своєю рукою нахилив голову останньої та вдарив об своє коліно, тим самим заподіювати тілесні ушкодження. У результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_3 заподіяв колишній дружині ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді: садно на фоні крововиливу - на слизовій оболонці верхньої губи по центру; синці - на передній поверхні правого плеча у середній третині, на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції 6-го - 7-го ребер по середнє-ключичній лінії, на зовнішній поверхні лівого стегна у середній третині, на передніх поверхнях правого та лівого колінних суглобів; садно - в ділянці правої підколінної ямки. Характер та морфологія властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились від не менш семи дій тупим(тупими) предметом (предметами), які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 2774 від 24.10.2017 р., відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у вчиненому.

Також у судовому засіданні захисник обвинуваченого, якого підтримав ОСОБА_3 , заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, просив врахувати, що обвинувачений від суду не ухилявся.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

При цьому суд, при вирішенні клопотання про закриття кримінального провадження враховує ту обставину, що обвинувачений беззаперечно підтвердив суду, що йому зрозумілі наслідки закриття кримінального провадження згідно ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючих підстав.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників судового процесу, думку прокурора, яка не заперечувала проти заявленого клопотання та вважала можливим звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України підлягає закриттю, із звільненням останннього від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п.1 ч.1 вказаної статті два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

При цьому, згідно ч.2 статті 12 КК України кримінальне правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 125 КК України, є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, за яке передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Також судом враховується, що в межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 у розшук не оголошувався та від суду не ухилявся, оскільки останній був затриманий на виконання іншого вироку суду та фактично відбуває покарання ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)».

Приймаючи до уваги, що зазначене інкриміноване ОСОБА_3 діяння відноситься до категорії невеликої тяжкості, враховуючи, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення невеликої тяжкості становить 2 роки, при цьому кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України фактично було вчинено особою у жовтні 2017 року, тобто закінчилися строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю, із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави.

Речові докази, запобіжні заходи та цивільний позов у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 284, 286, 349 КПК України, ст.12, 49 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0012484 від 23 жовтня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Судові витрати на проведення судово-медичної експертизи, у розмірі 273 (двісті сімдесят три) гривні 80 копійок, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена учасниками кримінального провадження протягом семи днів з моменту її проголошення до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва.

Суддя ОСОБА_1