Справа № 569/960/20
УХВАЛА

07 липня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор), обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0007216 від 26.11.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України та клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається зазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. Зазначає, що стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого закінчується. Необхідність у продовженні утримання обвинуваченого під вартою прокурор обґрунтовує тим, що вказані при обранні запобіжного заходу ризики існують на даний час, а саме ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Існування ризиків аргументує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, а тому враховуючи тяжкість покарання, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, та стримуючих факторі, такі як постійне місце проживання та роботи, він не одружений, відсутність осіб, які б перебували на його утримання, та те, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимий, вчинив новий особливо тяжкий злочин, на час вчинення якого перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків . Прокурор доводить, що викладене та обставини вчинення кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_6 свідчить про те, що останній є суспільно небезпечною особою, може вчинити інші злочини, з урахуванням обставин злочину може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки заявлені стороною обвинувачення ризики не мають об`єктивного підтвердження.

Обвинувачений просив застосувати домашній арешт, оскільки має незадовільний стан здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та особливості підозрюваного і його поведінки.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Можливість ОСОБА_6 переховуватися від правоохоронних органів та суду, колегія суддів вважає такі дії вірогідними, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, враховуючи що він не одружений, не працює, осіб, які б перебували на його утриманні не має, а тому існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення тяжкого злочину, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, і на момент вчинення перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді, а також обставини та характер вчинення злочину, у яких обвинувачується, їх суспільну небезпечність, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить на переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Щодо існування ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням наявності ризиків передбачених.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини кримінального правопорушення у яких обвинувачується, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, тяжкість кримінального правопорушення який є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі довічно, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я, які б перешкоджали утриманню обвинуваченого під вартою, відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає, а тому щодо обвинуваченого слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 05 вересня 2020 року.

У судовому засіданні оголосити перерву до 31.08.2020, 12:00 год.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3