Справа № 202/2284/18
Провадження № 1-кс/202/3882/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у судовій справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000797 від 06.04.2018 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 КК України -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000797 від 06.04.2018 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 КК України.
27 травня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_3 через канцелярію суду, на підставі ст.75 КПК України, подано заяву про відвід головуючому судді у вищезазначеному кримінальному провадженні на підставі п.4ч.1ст.75 КПК України. Відвід мотивує тим, що суддею ОСОБА_4 , в порушення вимог ч.5ст.27 КПК України, не забезпечено повне фіксування судового процесу, оскільки з чотирьох камер працює лише три. Камера, яка направлена на прокурора та потерпілої, не працює, що надає змогу прокурору та потерпілій перемовлятися між собою. Заявником також зазначено, що у судовому засіданні, яке відбулось 21 січня 2020 року, суддя ОСОБА_4 безпідставно повернув заявнику його клопотання про відвід прокурора ОСОБА_5 , прийшовши до висновків, що не витікали з досліджених фактичних даних. Крім того, під час судового засідання 13 лютого 2020 року суддя ОСОБА_4 скаржився, що вільний слухач, який був присутній під час розгляду справи, подав необґрунтовану скаргу на дії судді до Вищої Ради Правосуддя, таким чином не раціонально витрачав час, який був відведений на розгляд кримінальної справи. Після розмови із вільним слухачем, суддя дозволив допитувати неповнолітнього сина заявника, дозволяючи прокурору повторювати одне й теж саме запитання декілька разів, сам ставив запитання, перетягаючи на себе обов`язок сторони обвинувачення, про що психолог зробив висновок про тиск на неповнолітнього свідка з боку прокурора, але суддя сприяв такому тиску та створював привілеї для сторони обвинувачення, оскільки перехресний допит потерпілих зірвав, заборонивши їх допитувати. Після допиту неповнолітнього свідка, заявник та його захисник сподівались допитати інших свідків, але суддя висловив переконання, що клопотання про допит інших свідків сторона захисту не заявляла, таким чином надавши не правдиві свідчення, щодо стану розгляду справи. Після прослуховування аудіо запису судового засідання від 18 грудня 2019 року, суддя погодився, що таке клопотання стороною захисту було заявлено та задоволено судом. Після того, як заявнику вдалося довести про необхідність допиту свідка ОСОБА_6 , суддя не дав вищезазначеному свідку розповісти про відомі йому обставини, перебивши його, не надавши можливості свідку навіть надати характеристику обвинуваченому. Після допиту свідка ОСОБА_6 , суддя ОСОБА_4 висловив на адресу свідка репліку, що свідок може залишитись, бо в судовому засіданні цікаво, висловивши таким чином своє зверхнє ставлення та неповагу до учасників судового процесу, хоча згідно кодексу суддівської етики, мав утриматись від таких реплік. Також у заяві ОСОБА_3 зазначив, що при ознайомленні із матеріалами справи, натрапив на штучно створені докази сторони обвинувачення у вигляді аркушів паперу з фаміліями свідків та потерпілих, але без особистих підписів вищевказаних осіб. На думку заявника саме суддя ОСОБА_4 штучно створив ці докази для сторони обвинувачення, оскільки намагається довести винуватість заявника у скоєнні кримінального правопорушення. Вищезазначені записи не відповідають поясненням свідків, які останні надавали у судовому засіданні. Вищезазначені обставини безперечно вказують на існування обставин, які викликають сумніви в неупередженості рішень судді ОСОБА_4 та унеможливлює об`єктивний та неупереджений розгляд справи. Оскільки суддя ОСОБА_4 є головою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська і може впливати на суддів цього суду, ОСОБА_3 заявив клопотання про відвід усього складу суддів Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від участі у розгляді кримінального провадження №0000797.
В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав та просив її задовольнити з підстав, вказаних у заяві.

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 , потерпілі та їх представники, в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження суддя вважає можливим розгляд заяви про відвід провести у відсутність не з`явившихся учасників провадження.

Суддя, заслухавши думку ОСОБА_3 щодо заявленого відводу, вивчивши заяву про відвід та долучених до неї матеріали,дослідивши відеозапис судових засідань, наданих заявником, прийшов наступного висновку.

Пунктом 4 частини 1 статті 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Поняття інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості, є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що право на безсторонній суд включає як об`єктивні, так і суб`єктивні елементи (рішення у справах П`єрсак проти Бельгії ; Де Куббер проти Бельгії ). Об`єктивний критерій безсторонності полягає в тому, щоб встановити, чи існували при розгляді справи факти, які ставлять під сумнів незалежність судді. Таких у заяві про відвід обвинуваченим наведено не було.

Суб`єктивний критерій безсторонності полягає у відсутності упередженості або тенденційності в поведінці судді при розгляді конкретної справи. За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У відповідності до положень п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0000797 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Дослідивши записи судових засідань, наданих заявником, застосування неетичної лексики, порушення права на захист, засад гласності, права на перехресний допит з боку судді ОСОБА_4 не знайшов.

Щодо не забезпечення повного фіксування судового процесу, суд виходить з того, що фіксування судового процесу забезпечується трьома відеокамерами. Відсутність однієї відеокамери, на думку суду, не порушує ч.5 ст.27 КПК України.
Щодо заявленого відводу з підстав повернення суддею без розгляду клопотання заявника про відвід прокурора та сперечання судді ОСОБА_4 із вільних слухачем, з приводу подання скарги на дії судді до Вищої Ради Правосуддя, суд виходить з того, що будь-яких доказів наявності вищезазначених подій заявником надано не було, що унеможливлює суд надати оцінку діям судді ОСОБА_4 під час вищезазначених обставин.

Щодо дії судді ОСОБА_4 під час допиту неповнолітнього сина заявника, суд виходить з наступного.

Чинний КПК України надає можливість допит неповнолітніх свідків в присутності законного представника, педагога чи психолога, а за необхідності лікаря. Допит неповнолітнього свідка проводився в присутності психолога. Після допиту неповнолітнього свідка, психолог зауважила, що прокурор ставив питання, яким дитину ставив у ступор, однак тиску з боку суду на свідка не було. Дитина надала правдиві свідчення.

Таким чином будь-якого тиску з боку суду на неповнолітнього свідка не здійснювалось.

Щодо зриву перехресного допиту потерпілих та свідка ОСОБА_6 , суд виходить із того, що згідно ч.3 ст.352 КПК України суд зобов`язаний контролювати хід допиту свідків, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити свідків від образи або не допустити порушення правил допиту.
Небажання суддею ОСОБА_4 допитувати свідків захисту також не відповідають обставинам справи, оскільки після прослуховування аудіо запису судового засідання, яке відбулось 18 грудня 2019 року, суддя погодився, що таке клопотання стороною захисту було заявлено та задоволено судом. Після чого свідки сторони захисту були допитані.
Також у судовому засіданні не було встановлено зверхнього ставлення судді ОСОБА_4 до учасників судового засідання та свідка ОСОБА_6 у фразі: «Можете залишатись у нас тут цікаво».
Також в судовому засіданні не було встановлено наявності штучно створених суддею ОСОБА_4 доказів, у вигляді аркушів паперу з фаміліями свідків та потерпілих, але без особистих підписів вищевказаних осіб, оскільки, як зазначив заявник, йому не відомо, що це за аркуші і звідки вони взялись. Вищезазначені аркуші до справи не підшиті та не пронумеровані.
Крім того у судовому засіданні ОСОБА_3 обґрунтовував заяву про відвід судді тим, що останнім було порушено його право на захист, не надавши заявнику безоплатного захисника під час вирішення заяви про відвід судді ОСОБА_7 .
Суддя ОСОБА_4 дійсно розглядав заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000797 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Разом із цим, твердження ОСОБА_3 про те, що суддя ОСОБА_4 порушив право ОСОБА_3 на захист, відмовивши заявнику від користування послугами захисника не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, безоплатний захисник повинен залучатись у справі по кримінальному провадженню №0000797, який на той момент суддя ОСОБА_4 не розглядав, а лише вирішував заяву обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_7 .

У судовому засіданні заявник також мотивував заяву про відвід тим, що суддею ОСОБА_4 було заборонено ведення відеозйомки судового засідання під час надання пояснень потерпілими.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду.

Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, а також трансляція судового засідання повинні здійснюватися без створення перешкод у веденні засідання і здійсненні учасниками судового процесу їхніх процесуальних прав

Отже, проведення фото та відео зйомки в суді дозволено законом, але з певними обмеженнями.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

В силу положень ч.6 ст.27 КПК України кожен, хто присутній в залі судового засідання, може вести стенограму, робити нотатки, використовувати портативні аудіозаписуючі пристрої. Проведення в залі судового засідання фотозйомки, відеозапису, транслювання судового засідання по радіо і телебаченню, а також проведення звукозапису із застосуванням стаціонарної апаратури допускаються на підставі ухвали суду, що приймається з урахуванням думки сторін та можливості проведення таких дій без шкоди для судового розгляду.

Також відповідно до ст. 307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку за її згодою.

Отже, право на проведення відеозйомки у залі судового засідання не є абсолютним і може бути обмежене, якщо це може зашкодити інтересам правосуддя. Разом з тим, будь-яке обмеження вводиться лише на той строк, який є необхідним для досягнення передбаченої законом мети.

Таким чином, проведення відеозйомки не допускається, якщо це може зашкодити нормальному перебігу судового засідання та призвести до порушення прав та законних інтересів сторін та інших учасників кримінального провадження.

Дослідивши аудіозапис судового засідання, який міститься на диску з допитом потерпілих (31-31 хвилина), суд прийшов до висновку про необґрунтованість зазначеного доводу, оскільки суддею ОСОБА_4 було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_3 , що останній може проводити відеозйомку судового засідання, однак не направляти камеру на потерпілих, оскільки вони заперечували проти цього.

Вищезазначені дії судді ОСОБА_4 не були направлені на заборону ОСОБА_3 проводити відеозйомку судового засідання.

Таким чином суд приходить до висновку, що фактично ОСОБА_3 обґрунтовує свою заяву про відвід судді ОСОБА_4 тим, що заявник не згоден із процесуальними рішеннями судді ОСОБА_4 .

Разом із цим, суд зазначає, що сама по собі не згодна сторони кримінального провадження із процесуальним рішенням судді, не є підставою для сумнівів в неупередженості судді і не може бути причиною для відводу. Суд також зазначає, що зауваження щодо прийнятих процесуальних рішень судді можуть бути однією із підстав подання апеляційної скарги на вирок суду.

Окрім відводу судді ОСОБА_4 було заявлено відвід всім суддям Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

З аналізу положень статті 82 КПК України можливо дійти висновку про те, що відвід може бути заявлений судді, який здійснює судове провадження одноособово, або одному чи кільком суддям із складу суду або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів (частини 2,3).

В даному випадку вказане кримінальне провадження розглядається суддею ОСОБА_4 одноособово, а отже задоволення відводу всім іншим суддям Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за відсутності такої складової, як розгляд справи колегією суддів, суперечитиме положенням статті 82 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи ОСОБА_3 щодо упередженості судді ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження №0000797 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, ґрунтується виключно на припущеннях заявника.

Керуючись ст.ст.35,75,76,80,81 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від участі в кримінальному провадженні №0000797 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 29 травня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1