справа № 489/7664/18
кримінальне провадження
№1-кс/489/28/20
УХВАЛА

03 квітня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва скаргу на постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про відмову у задоволенні клопотання,
встановив:
ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову начальника відділення СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 11.02.2019 про повну відмову у задоволенні клопотання.
Скаргу обґрунтовує тим, що згідно його повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, 06.08.2018 були внесені відомості до ЄРДР за № 0003128 за фактом подання ОСОБА_5 до апеляційного суду Харківської області у справі № 642/5326/17 завідомо неправдивого документа довідки від 26.03.2018 за підписом лікаря ОСОБА_6 про нібито її лікування з 05.03.2018 по 26.03.2018, чим вона обґрунтовувала пропуск строку на подання апеляційної скарги.
Зазначений підроблений документ ОСОБА_5 свідомо використала задля введення в оману його та апеляційний суд стосовно причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 13.11.2017, внаслідок чого суддя апеляційного суду Харківської області виніс рішення про поновлення їй строку на апеляційне оскарження та спричинення йому майнової шкоди в розмірі 15000,00 грн. у вигляді вимушених витрат на юридичні послуги, які пов`язані з судовим розглядом. З цих підстав він подав заяву до слідчого про визнання потерпілим у кримінальному провадження та надання йому пам`ятки про права та обов`язки потерпілого. Проте слідчим неправомірно відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.
У повторне судове засідання, учасники провадження не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги на підставі наявних матеріалів. Крім того, до суду слідчим надано матеріали кримінального провадження, а скаржник ОСОБА_3 в скарзі просив здійснити її розгляд за його відсутності.
Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Із постанови слідчого Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 від 11.02.2019 вбачається, що заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Відповідно до ч.ч. 2 - 5 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушення завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або зава про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносять вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчим вказано, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 358 КК України, відноситься до злочинів з формальним складом, тобто не передбачає наслідки як обов`язковий елемент об`єктивної сторони, в зв`язку з чим не передбачає статусу потерпілого. Також, ст. 358 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та злочинів проти журналістів, таким чином в диспозиції зазначеної статі не передбачено фізичну особу як потерпілого.
Слідчий наголошує, що факт понесення матеріальних витрат на послуги адвоката не є підставою для визнання заявника потерпілим. Крім того, ОСОБА_3 має статус заявника та користується правами, передбаченими ст.60 КПК України.
Так, згідно заяви ОСОБА_3 від 06.08.2018 ОСОБА_5 , 1981 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 31.03.2018 подала до Апеляційного суду Харківської області у справі № 642/5326/17 довідку від 26.03.2018 за підписом лікаря ОСОБА_6 про нібито її лікування з 05.03.2018 по 26.03.2018, чим вона обґрунтувала поважність пропуску строку на подання апеляційної скарги.
06.08.2018 відомості за даним фактом внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003128, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.
Враховуючи наведене та дослідивши матеріали кримінального провадження, вважаю, що слідчим правомірно відмовлено у клопотанні ОСОБА_3 про визнання його потерпілим з підстав викладених у оскаржуваній постанові, а доводи ОСОБА_3 вказані у скарзі не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя
постановив:
У задоволенні скарги на постанову слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області про відмову у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1