Справа № 716/503/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року м.Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, не працюючого, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, раніше судимого вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області за вчинення кримінального правопорушення передбаченного ст. 126-1 КК України призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт,
в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 27.01.2020 року біля 12:00 годині перебуваючи по місцю фактичного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив із потерпілою ОСОБА_4 , яка є його фактичною тещею, словесний конфлікт, в ході якого, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, вчинив психологічне насильство відносно потерпілої з якою він спільно проживає та перебуває в сімейних відносинах, яке виразилось в нецензурній лайці, погрозах фізичною розправою.
Окрім цього, 28.01.2020 року біля 00 години 40 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю свого фактичного проживання, за адресою АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно матері своєї співмешканки ОСОБА_4 , яке проявилось у словесних образах до потерпілої нецензурними словами та погрозами фізичної розправи.
Аналогічні дії зі сторони обвинуваченого щодо потерпілої ОСОБА_4 мали місце також 03.02.2020 року, 09.03.2020 року. Всі ці події відбувались по місцю проживання потерпілої та обвинуваченого за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 умисно систематично вчинив психологічне насильство щодо потерпілої ОСОБА_4 , з якою він проживає та перебуває в сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя останньої, скоївши кримінальне правопорушення передбачене ст.126-1 КК України.
Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за наведених вище обставин свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав. Підтвердив, що дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 та її матір`ю ОСОБА_4 . З останньою у нього періодично виникають конфліктні ситуації, однак ініціює вказані сварки саме потерпіла. В ході даних конфліктів вони висловлювалися в нецензурній формі.
Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 та неоспорення фактичних обставин справи, а також кваліфікацію кримінального правопорушення, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення, які були предметом безпосереднього дослідження в судовому засіданні.
Так вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується наступними доказами.
В судовому засіданні допитана потерпіла ОСОБА_4 показала, що проживає за адресою АДРЕСА_1 . Періодично спільно з нею проживає її донька ОСОБА_6 та її співмешканець обвинувачений ОСОБА_5 . Останній регулярно зловживає спиртними напоями та у зв`язку з цим між ними часто виникають сварки та конфліктні ситуації. Вона зверталася до правоохоронних органів за захистом. Ці події призводили до того, що вона змушена була лікуватись, у неї був стрес, вона постійно переживала з приводу виникнення нових конфліктних ситуацій. На даний момент часто вживає ліки після конфліктів.
Свідок ОСОБА_6 , яка є донькою потерпілої та співмешканкою обвинуваченого, в судовому засіданні показала, що вона, обвинувачений та потерпіла, яка є її матір`ю спільно проживають в АДРЕСА_1 . Вона неодноразово була свідком конфліктів, які виникали між обвинуваченим ОСОБА_5 та її матір`ю потерпілою ОСОБА_4 . В ході вказаних ситуацій вони ображають один одного в нецензурній формі, однак обвинувачений не погрожував фізичною розправою потерпілій. Вказала, що після конфліктів мама вживає ліки, щоб заспокоїтись.
Крім наведених вище показів обвинуваченого, потерпілої та свідка ОСОБА_6 , вина обвинуваченого на думку суду є доведеною також і письмовими доказами кримінального провадження.
Зокрема витягом з ЄРДР від 14.03.2020 року (а.с.1).
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 13.03.2020 року (а.с. 7) відповідно до якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 звернулася із заявою в якій вказала, що 09.03.2020 року близько 17.00 години за адресою АДРЕСА_1 обвинувачений ОСОБА_5 вчинив з нею сварку під час якої ображав її нецензурними словами, погрожував фізичною розправою та виганяв з будинку.
Відповідно до висновку по матеріалах ЖЕО за №440 від 27.02.2020 року (а.с. 31-41), вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно потерпілої ОСОБА_4 .
Як вбачається з матеріалів адміністративного протоколу серії АПР №184632 від 28.01.2020 року, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.01.2020 року (а.с. 43), письмових пояснень ОСОБА_4 (а.с.44), письмових пояснень ОСОБА_6 (а.с. 45), письмових пояснень ОСОБА_5 (а.с. 46), протоколом про адміністративне правопорушення від 28.01.2020 року відносно ОСОБА_5 (а.с.47), постанови Заставнівського районого суду Чернівецької області від 19.02.2020 року (а.с. 47-49), за наслідком яких ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, дані обставини підтверджуються матеріалами адміністративного протоколу серії АПР 18 № 184633 від 28.01.2020 року (а.с. 50-55).
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 11.11.2019 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді громадських робі на строк 150 годин. (а.с.25-27). Відповідно до листа Державної установи «Центр Пробації» філія державної установи «Центр Пробації» в Чернівецькій області ОСОБА_5 знятий з обліку 19.02.2020 року по відбуттю покарання. (а.с. 29).
Даючи оцінку діям обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з того, що його дії щодо потерпілої ОСОБА_4 носили систематичний характер, всі вчиненні діяння були тотожними та об`єднані спільним умислом. Він регулярно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчиняв щодо неї психологічне насильство, при цьому застосовував нецензурну лексику та висловлював погрози. Суд також враховує ту обставину, що обвинувачений разом з потерпілою проживають, вони пов`язані спільним побутом та перебувають у близьких відносинах. Потерпіла є матір`ю свідка ОСОБА_6 з якою обвинувачений проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпіла зазнала психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості її життя.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та його дії необхідно кваліфікувати за ст.126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, виходячи з вимог закону про достатність покарання для його виправлення, запобігання скоєнню ним нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.3 Постанови Пленуму ВСУ від 24жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину,особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Як вказує законодавець у ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно вимог ст. 66 КК України в судовому засіданні не встановлено.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до вимог ст. 67 КК України є вчинення злочину повторно.
Суд, при призначенні покарання оцінив надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, а також всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, характеристику особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «синдром залежності внаслідок вживання алкоголю», не має постійного місця роботи, раніше судимий. Враховується також і думка потерпілої, яка вказала про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання у виді громадських робіт, оскільки, дане покарання до ОСОБА_5 застосовувалось вироком Заставнівського районного суду, однак належних висновків обвинувачений для себе не зробив. Тому суд вважає, що обравши покарання у виді арешту, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Речових доказів та процесуальних витрат у справі немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 366-376, 395, 532 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення по ст. 126-1 КК України і призначити покарання, у виді виді арешту на строк 2 (два) місяці.
До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.
Строк відбування ОСОБА_5 призначеного покарання відраховувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1