Провадження № 1-кп/643/205/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003665 від 06.06.2017 року, стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, маючого середню технічну освіту, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 06.10.2010 Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 15.05.2012 Куп`янським районним судом Харківської області за ст. 309 ч. 1, 185 ч.3, 185 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців, 14.12.2015 звільненого з Харківської виправної колонії №43 за постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.12.2015 умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України, невідбутий строк 8 місяців 22 дня, не маючого реєстрації, фактично без визначеного місця мешкання,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
в с т а н о в и в:
Судом встановлено, що 05.06.2017 о 23.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись поблизу буд. 10 по вул. Гарібальді в м. Харкові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підійшов до неї ззаду та, бажаючи подавити волю останньої до опору, схопив рукою за праве плече, таким чином зупинивши потерпілу. Після цього, рукою схопив за ланцюжок з металу жовтого кольору з хрестиком на шиї потерпілої та одночасно цією рукою потягнув за ремінець сумки, що висіла у неї навскіс зліва направо, та, скориставшись своєю фізичною перевагою, таким чином повалив її на землю, від чого потерпіла ОСОБА_6 , не втримавшись на ногах, впала на землю, тим самим завдавши їй фізичного болю та моральних страждань, таким чином застосував до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Під час падіння потерпілої ОСОБА_4 шляхом ривка зірвав у неї з шиї ланцюжок з металу жовтого кольору вагою 10 гр. 585 проби, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 371 від 22.11.2017 - 6108,80 грн., з хрестиком з металу жовтого кольору вагою 3 гр. 585 проби, вартістю - 1832,64 грн. та з плеча - жіночу сумку. Тоді, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 , будучи розгубленою та знаходячись на землі внаслідок падіння, не змогла чинити опір, діючи відкрито для потерпілої, заволодів з її сумки мобільним телефоном «Samsung Galaxy А5» в корпусі білого кольору, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 371 від 22.11.2017 - 6800 грн.. а сумку кинув поруч, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 14741,44 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не визнав повістю та пояснив, що на початку літа у 2018 році він працював на будівництві на вул. Гарібальді, 4, в один з днів біля 12 годин він спілкувався з малознайомим йому чоловіком, який запропонував йому телефон та повідомив, що він коштує 500 грн.. Він віддав цьому чоловіку 200 грн. та сказав, що інші гроші віддасть потім. Телефон знаходився у нього. Десь дві-три неділі він проживав у ОСОБА_7 . Через 2-3 дні, після того, як малознайомий чоловік йому запропонував телефон, він вирішив його продати, звернувся до ОСОБА_7 , на що той повідомив, що є знайомий, який його продасть. Він віддав телефон ОСОБА_7 . Чоловіка, у якого він придбав телефон він більше не бачив, але ще під час спілкування з ним з приводу вартості телефона, він здивувався та запідозрив, що, можливо, телефон крадений. Він слідчому повідомляв, що придбав цей телефон та був здивований, що на нього вказали при впізнанні. Повідомив, що є чоловік, з яким він випадково зустрівся, коли перебував в СІЗО, вони впізнали один одного, це був ОСОБА_8 , 1983 року народження, який перебуває в ХВК № 43. ОСОБА_8 не пояснював звідки в нього опинився цей телефон, лише казав, що це його провина, він все виправить, та надасть покази, як особа, яка скоїла цей злочин. З цим чоловіком вони познайомились перебуваючи в місціях позбавлення волі, він пам`ятає його по зовнішності, але тоді вони не спілкувались.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, його винуватість підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів, а саме: показаннями потерпілої, показаннями свідків та письмовими доказами, які є належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 надала показання, що 05.06.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв. вона поверталась додому та йшла по вул. Гарібальді в м. Харкові. Хтось підійшов до неї ззаду, взяв її рукою за плече, вона зупинилась. Цей чоловік схопив її за ланцюжок, що висів на шиї, та за сумку, яка висіла у неї зліва направо через плече, потягнувши за сумку. Вона впала вперед на руку та коліно. Чоловік зірвав з неї ланцюжок з хрестиком, та сумку, і, обшукавши сумку, заволодів мобільним телефоном самсунг, білого кольору. Пояснила, що бачила його в обличчя, кричала, чоловік, викинув сумку та зник. Під час допиту у судовому засіданні потерпіла підтвердила, що в цей день грабіж відносно неї вчинив саме обвинувачений ОСОБА_4 , вона його запам`ятала та під час досудового розслідування вона впізнала ОСОБА_4 як особу злочинця. Вказану особу вона впізнала відразу за рисами обличчя. При впізнанні вона відразу вказала на ОСОБА_4 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надав показання, що ОСОБА_4 є його знайомим, у 2012 році вони з ним сиділи в одній камері. Десь пару років тому він зустрів ОСОБА_4 , який працював на будівництві, привів його до свого будинку, якийсь час він жив у нього вдома, потім трапилась вся ця ситуація з телефоном і він зник. Пару років тому на початку літа ОСОБА_4 попросив його закласти в ломбард телефон самсунг світлого кольору, на що він погодився та заклав цей телефон у ломбард, в який саме вже не пам`ятає, при цьому була присутня його дружина. Заклав телефон під свої документи, отримав десь більше двох тисяч гривень, які передав ОСОБА_4 . Звідки у ОСОБА_4 цей телефон йому було не цікаво.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала показання, що вона є дружиною ОСОБА_7 , з обвинуваченим знайома, оскільки десь пару років тому ОСОБА_4 деякий час проживав у них вдома. Коли ОСОБА_4 проживав у них вдома пару років тому у травні-червні, вона бачила як ОСОБА_10 приніс великий, білий, гарний телефон самсунг до них до-дому та просив її чоловіка ОСОБА_7 , щоб той заклав телефон у ломбард, так як в нього не було документів і грошей. Де ОСОБА_4 взяв телефон він не повідомляв. Після того як її запросили до поліції, вона зрозуміла, що телефон був крадений.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких зазначив, що декілька років тому зустрів свого знайомого на ім`я ОСОБА_12 , який працював в ломбарді «Авіс». Коли вони зустрілись, у ОСОБА_12 був мобільний телефон самсунг А 5 білого кольору. Під час спілкування свідку стало відомо, що вказаний телефон був зданий до ломбарду, де працює ОСОБА_12 . Він запропонував ОСОБА_12 купити вказаний телефон у розстрочку десь за 2000 грн., які необхідно було віддати протягом місяця. ОСОБА_12 погодився. Після того, як пройшов місяць, в нього не було грошей, щоб розрахуватись за телефон, тому він здав телефон до ломбарду, після чого віддав гроші за телефон ОСОБА_12 . Зі слів ОСОБА_12 він зрозумів, що останній взяв телефон з ломбарду з метою продажу.
Окрім показань потерпілої та свідків, судом досліджено письмові докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Також вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.
Заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 05.06.2017 року підтверджується, що потерпіла зверталась до Московського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення 05.06.2017 року приблизно о 23 год. 00 хв. відносно неї нападу невідомим чоловіком за адресою: вул. Гарібальді, біля б. 10.
Листом з Ломбарду «Свіжа копійка» від 21.11.2017 р., що підтверджує, що мобільний телефон самсунг, який належав потерпілій, був закладений у даний ломбард.
Висновком товарознавчої експертизи № 171 , яка підтверджує, що вартість викраденого майна на момент скоєння злочину складає 14 741,44 грн.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.11.2017 р., згідно якого потерпіла впізнала особу, яка заволоділа її майном під номером 4 ОСОБА_4 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.11.2017 р. з фототаблицями до нього, де потерпіла вказала, як саме було вчинено кримінальне правопорушення щодо неї та що саме у неї було викрадено.
Показанням обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не причетний до скоєння зазначеного злочину, суд надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності.
Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілої, показаннями свідків, а також сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, вчинене повторно.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, постійного місця реєстрації та проживання не має.
Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким умисним корисливим злочином, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, тому суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів, оскільки виправлення обвинуваченого не можливо без його ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.
До набрання чинності вироком суду, суд вважає необхідним залишити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов не заявлено.
Витрати на залучення експертів відсутні.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23.11.2017 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання попереднє ув*язнення з 23.11.2017 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув*язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1